Справа № 452/3589/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/606/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2019 року колегія cуддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у кримінальному проваджені №0000562 від 15.10.2018 про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживаючого в по АДРЕСА_1 ,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_8 ,

апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 на вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 27 травня 2019 року щодо ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 27 травня 2019 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання - 4 (чотири) роки позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Згідно ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.
Відповідно ст. 76 ч.1 п.1 та п.2 КК України, покладено на ОСОБА_6 обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Арешт на майно, а саме: автомобіль "Mercedes-BenzЕ 320 D" реєстраційний номер НОМЕР_1 та усі наявні його агрегати, деталі, частини, який належить ОСОБА_6 , накладений згідно ухвали слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 16.10.2018 р. скасовано.
Вирішено питання з речовими доказами.
Процесуальні витрати по справі в сумі 8 151 (вісім тисяч сто п`ятдесят одна) грн. 00 коп. за проведення судових авто-технічних експертиз стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_10 в користь Держави.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_6 не обирався.
Згідно з вироком ОСОБА_6 , 14 жовтня 2018 року приблизно о 21 годині 30 хвилин, керуючи автомобілем "Mercedes-BenzЕ 320 D" реєстраційний номер НОМЕР_1 , в котрому перевозив пасажирів ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , та рухаючись ним по вул. Відродження в с. Ралівка Самбірського району Львівської області, у напрямку до автодороги Нижанковичі-Самбір-Дрогобич-Стрий, при проїзді її ділянки навпроти будинку № 77, грубо порушив вимоги Р.1 п. 1.2, п. 1.5, п. 1.10 (в частині визначення термінів "безпечна швидкість", "видимість у напрямку руху, "проїзна частина," "дорожні умови", "дорожня обстановка")',Р2 п. 2.3. б), д), Р 10 п. 10.1, Р 12 п. 12.1., 12.4. 12.9 б). Р 13 п. 13.1 та 13.3 Правил дорожнього руху України, які виразилися в тому, що він: проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості для руху не урахував дорожню обстановку та стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, перевищив максимально допустиму у населеному пункті швидкість 50 км/год (вів вказаний автомобіль із швидкістю не менш, ніж 93-94 км/год), не дотримався безпечного бокового інтервалу до правої межі проїзної частини дороги, внаслідок чого на ділянці дороги із заокругленням ліворуч по ходу його руху, без причин технічного характеру, втратив керованість над автомобілем, і як наслідок, виїхав за межі проїзної частини автодороги на праве по напрямку його руху узбіччя дороги, після чого з`їхав за межі вказаного узбіччя дороги у правий кювет, де наїхав на перешкоду у вигляді дерева та перекинувся.
Внаслідок порушення водієм ОСОБА_6 Правил дорожнього руху України, пасажир автомобіля "Mercedes-BenzЕ 320 D" реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_11 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 90/18 від 02.11.2018 р., отримала тяжкі тілесні ушкодження, які знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку зі смертю, а пасажир вказаного автомобіля ОСОБА_12 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 154/18 від 12.11.2018 р., отримала тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості по ознаці довготривалого розладу здоров`я.
Таким чином, ОСОБА_6 , будучи особою, яка керує транспортним засобом, вищенаведеними діями вчинив порушення Правил безпеки дорожнього руху, що спричинило дорожньо-транспортну пригоду, в результаті якої наступила смерть потерпілої ОСОБА_11 та потерпілій ОСОБА_12 були заподіяні тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, тобто скоїв злочин, передбачений ч.2 ст. 286 КК України.
На вирок суду прокурор ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати даний вирок у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України а призначити йому покарання у виді 4 років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на термін 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільнити від призначеного основного покарання з іспитовим строком 1 рік.
В обґрунтування покликається на те, що вищенаведений вирок є незаконними, у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Вважає, що судом першої інстанції безпідставно не призначено ОСОБА_6 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, враховуючи те, що ОСОБА_6 вчинив тяжкий злочин, об`єктивна сторона якого виразилась у грубому порушенні правил дорожнього руху України, у результаті чого відбулась дорожньо-транспортна пригода із спричиненням смерті потерпілої ОСОБА_11 та середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_12 .

29 липня 2019 року захисник обвинуваченого ОСОБА_6 подав заперечення на апеляційну скаргу в якій просить залишити даний вирок без змін, апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 без задоволення. Мотивує це тим, що судом першої інстанції наведено документально підтверджений та належним чином обґрунтований висновок про те, що враховуючи наявність обставин, що пом`якшують відповідальність обвинуваченого та покази потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 щодо можливості обрання обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортним засобами.

01 серпня 2019 року потерпілі ОСОБА_14 та ОСОБА_12 подали заперечення на апеляційну скаргу в якій просять залишити даний вирок без змін, апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 без задоволення, так як у них відсутні будь-які претензії майнового чи немайнового характеру до ОСОБА_6 . Крім цього, останні просять проводити судові засідання у їх відсутності.

Заслухавши доповідача, прокурора підтримання поданої апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, а також наведені доводи скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що така не підлягає до задоволення.

За приписами ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, а тому висновки суду, за встановлених у вироку обставин, про доведеність винуватості ОСОБА_6 у порушенні правил безпеки дорожнього руху, що відповідає юридичній кваліфікації діяння за ч.2 ст. 286 КК України, колегія суддів апеляційного суду не переглядає, оскільки такі учасниками судового провадження не оспорюються.

Відповідно до статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Справедливість покарання повинна визначатися з точки зору врахування інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, у тому числі й потерпілого. Однією з умов досягнення цієї мети є відшкодування завданого в результаті вчинення злочину збитку або усунення заподіяної шкоди.

Застосований захід примусу повинен найбільше сприяти досягненню передбаченої ч. 2 ст. 50 КК України мети покарання виправлення засуджених та попередження вчинення нових злочинів.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 при призначенні покарання за ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховував особу обвинуваченого, який скоїв тяжкий злочин, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має малолітню дитину та допомагає в утриманні неповнолітніх дітей ОСОБА_14 , на обліках в наркологічному і психоневрологічному диспансерах не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання та праці. Як обставини, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_6 , суд врахував щире каяття обвинуваченого у скоєному, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування шкоди потерпілим, думку потерпілих, які просили суворо не карати та не позбавляти волі обвинуваченого.

Крім цього, суд також врахував ті обставини, що обвинувачений ОСОБА_6 працює на посаді водія автотранспортних засобів, використання транспортного засобу є фактично основним джерелом доходу для прожиття, надання коштів для утримання малолітньої дочки та надання допомоги в утриманні неповнолітніх дітей ОСОБА_14 , що підтверджується наданими в суді першої та апеляційної інстанції заявами потерпілих.

Саме в сукупності всіх встановлених обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без позбавлення права керувати транспортними засобами.

З урахуванням вказаних обставин, суд прийшов до висновку, з яким погоджується і колегія суддів апеляційного суду, про доцільність призначення обвинуваченому ОСОБА_14 покарання, в межах санкції ч.2 ст. 286 КК України, у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами із застосуванням ст. 75 КК України.

Колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора щодо безпідставного не призначення ОСОБА_6 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами і вважає їх необґрунтованими, адже обвинувачений визнав вину у вчиненому з самого початку, щиро розкаюється у вчиненому, відшкодував заподіяну злочином шкоду та й надалі надає допомогу в утриманні дітей.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до переконання, що оскаржуваний вирок є законним й обґрунтованим, призначене покарання відповідає особі обвинуваченого, відтак підстав для скасування чи зміни судового рішення не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 420 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 27 травня 2019 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня її проголошення, безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4