Гусятинський районний суд Тернопільської області
Справа № 596/1079/19
Провадження № 1-кп/596/82/2019
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" вересня 2019 р.

Гусятинський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4

законного представника

неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_6

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000096 від 06 травня 2019 року, внесене в ЄРДР

відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, з освітою середньою, одруженої, тимчасово непрацюючої, на утримані двоє малолітніх дітей, раніше не судимої, обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 146 Кримінального Кодексу України,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_6 06.05.2019 року близько 14:00 години, перебуваючи неподалік стадіону на вулиці Залізнична у с. Васильківці Гусятинського району, переслідуючи умисел, направлений на незаконне позбавлення волі малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із мотивів помсти за образу сина, всупереч волі потерпілого, взявши його за капішон куртки, силою помістила у автомобіль марки ВАЗ 2111, що належить її чоловіку ОСОБА_8 , де незаконно утримувала ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , упродовж 3-5 хвилин, чим позбавила його волі, не даючи можливості вільно пересуватися, а також обирати за власною волею своє місцезнаходження та залишати вказаний автомобіль.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 вину в пред`явленому їй обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 146 КК України, а також цивільний позов про відшкодування моральної шкоди не визнала повністю. Суду показала, що 06.05.2019 року їй зателефонували і повідомили, що її сина ОСОБА_9 б`є ОСОБА_10 . Вони з чоловіком сіли в автомобіль марки ВАЗ 2111, що належить її чоловіку ОСОБА_8 та поїхали в школу. По дорозі вони зустріли ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Вона вийшла з машини і запитала ОСОБА_13 про те, чому він бив її сина ОСОБА_14 . ОСОБА_15 одразу від них побіг.

Вона запропонувала потерпілому сісти в машину та поїхати до нього додому до мами, щоб все з`ясувати, на що він погодився та сів самостійно в автомобіль. Їхали автомобілем десь три хвилини. Коли ОСОБА_13 сказав, що мами не має вдома, чоловік зупинив автомобіль і його висадили з машини не доїжджаючи дому.

Додатково пояснила, що умислу на позбавлення волі чи викрадення дитини вона не мала. В автомобіль він сів самостійно. При цьому вона не кричала та не била потерпілого. Просить її виправдати.

Не дивлячись на те, що обвинувачена ОСОБА_6 не визнала вини в скоєному кримінальному правопорушенні, її винність повністю доведена в судовому засіданні зібраними по справі доказами.

Так, в судовому засіданні малолітній потерпілий ОСОБА_4 показав, що 06.05.2019 року він повертався зі школи з Стасом Березним. Коли проходили повз стадіон с.Васильківці, то під`їхала машина марки «Жигулі» зеленого кольору. З машини вийшла жінка (мама ОСОБА_16 ) та нецензурно виражалась в його сторону. Взяла його за капішон і декілька разів вдарила по обличчю та насильно затягнула до машини. Коли вони їхали в автомобілі він закривав лице, а ОСОБА_6 забирала його руки, била йогото та погрожувала поліцією. Тато ОСОБА_14 був за рулем. Він сидів за водієм на задньому сидінні, а мама ОСОБА_14 біля нього. Біля магазину Міраж його випустили. Він перебував в автомобілі біля 5 хвилин. Спочатку він пішов до ОСОБА_17 , а потім додому. Так налякався, що зразу не зміг мамі розказати, що сталося. Після того випадку декілька днів не ходив до школи. Додатково пояснив, що в машині він перебував всупереч своїй волі, в машину його насильно заштовхали. Він не міг її покинути самостійно. Йому було страшно, тому що йому сказали, що везуть його в поліцію.

В судовому засіданні допитаний в якості свідка неповнолітній ОСОБА_18 повністю підтвердив показання потерпілого ОСОБА_4 щодо обставин його незаконного позбавлення волі. Суду показав, що того дня вони з ОСОБА_19 повертались зі школи додому. Коло каплички в районі стадіону під`їхав автомобіль «Жигулі» зеленого кольору та вийшла ОСОБА_16 мама (свідок в суді вказав на обвинувачену), яка нецензурно виражалась та била ОСОБА_13 . Він налякався та почав тікати. Коли трошки відбіг, то повернувшись побачив, що обвинувачена за капішон тягнула ОСОБА_13 до машини і він знову побіг. Коли прибіг додому, то все розповів мамі. Трохи згодом ОСОБА_13 прийшов до них та сказав, що його відвезли на край села. Він помітив, що ОСОБА_13 був наляканий.

Допитана в якості свідка ОСОБА_5 (мати потерпілого) в судовому засіданні показала, що 06 травня 2019 року їй зателефонувала сусідка ОСОБА_20 і повідомила, що її сина ОСОБА_13 викрали, і більш точніше про ці обставини знає ОСОБА_21 . Коли вона вибігла на вулицю їй зателефонувала ОСОБА_21 та все розказала. Вона повідомила поліцію про цей випадок. За якись час додому повернувся її син ОСОБА_13 . Був наляканий і не міг пояснити що сталося, плакав, був червоний на лиці. Згодом пояснив, що мама ОСОБА_22 його била і затягнула в машину. Син пояснював, що не мав можливості вийти з машини, його проти його волі туди помістили і тримали там. ОСОБА_13 був наляканий, вночі погано спав декілька днів. Боявся ходити до школи, щоб не повторилась знову ця історія.

Аналогічні показання дала свідок ОСОБА_21 (мама ОСОБА_18 ). Додатково пояснила, що 06.05.2019 року додому прибіг її син ОСОБА_23 «з криками», щоб вона викликала поліцію, тому що ОСОБА_13 викрали, посадивши в автомобіль «Жигулі». При цьому мама ОСОБА_24 била, кричала до нього і насильно посадила в машину.

Свідок ОСОБА_20 підтвердила показання свідка ОСОБА_18 щодо незаконного позбавлення волі малолітнього ОСОБА_4 обвинуваченою ОСОБА_6 , які їй повідомила її донька.

Суд визнає допустимими доказами показання з чужих слів свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_21 , ОСОБА_20 , оскільки вони узгоджуються із іншими доказами та їх доповнюють.

Суд також визнає показання неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4 щодо обставин його незаконного позбавлення волі правдивими, оскільки вони є послідовними в деталях, а тому суд покладає їх в основу вироку, як один з доказів на підтвердження винності обвинуваченої ОСОБА_6 , так як вони ще й об`єктивно узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_21 , ОСОБА_5 , ОСОБА_20 та іншими доказами.

Так, згідно даних протоколу проведення слідчого експерименту від 04.06.2019 року за участю потерпілого ОСОБА_4 , законного представника ОСОБА_5 , психолога ОСОБА_25 , в присутності понятих ОСОБА_26 , ОСОБА_27 потерпілий на місці події детально відтворив обставини події, зокрема показав як ОСОБА_6 нанесла йому декілька ударів по обличчю, після чого зловила за капішон куртки та силою помістила в автомобіль після чого вони поїхали в сторону центральної дороги с. Васильківці. Потерпілий пояснив, що вийшов він з автомобіля тільки на вулиці Дружби с. Васильківці.(а.с.48-50).

Відповідно до даних, що містяться в протоколі проведення слідчого експерименту від 04.06.2019 року за участю свідка ОСОБА_8 , в присутності понятих ОСОБА_26 , ОСОБА_27 свідок на місці події показав, зокрема, що його дружина ОСОБА_6 , побачивши неповнолітнього ОСОБА_4 запропонувала йому поїхати до його мами, щоб розібратись в ситуації, оскільки ОСОБА_13 бив їх сина ОСОБА_14 . ОСОБА_13 погодився.(а.с.45-47).

Допитані в якості свідків ОСОБА_28 , ОСОБА_26 підтвердили свою присутність в якості понятих при проведенні слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_8 та неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4 . Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показав, що 06.05.2019 року коли вони з дружиною ОСОБА_6 дізнались, що їх сина ОСОБА_9 в школі побили, вони сіли в належний йому автомобіль марки «Жигулі» та по дорозі зустріли малолітнього ОСОБА_12 . Дружина вийшла з машини і запитала його про, те за що він бив ОСОБА_14 та запропонувала йому сісти в машину, щоб поїхати до його мами. ОСОБА_13 добровільно сів в машину. Коли доїжджали, потерпілий розплакався та сказав, що мами не має вдома і вони зупинивши машину та випустили його.

Допитаний в якості свідка неповнолітній ОСОБА_29 додатково пояснив, що його мама ( ОСОБА_6 ) не кричала і не била ОСОБА_13 і він в машині не плакав, а казала, щоб він більше його не чіпав. Не доїжджаючи до дому ОСОБА_13 його випустили з машини.

Крім наведених доказів, винність ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 146 КК України підтверджується також витягом з кримінального провадження, протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 06.05.2019 року (а.с.51-53).

Твердження обвинуваченої ОСОБА_6 про те, що вона умислу на незаконне позбавлення волі неповнолітнього ОСОБА_4 не мала та не примушувала його сідати в машину є безпідставним та суперечать встановленим в судовому засіданні фактичним обставинам справи.

Посилання сторони захисту про те, що при кваліфікації дій обвинуваченої слід взяти до уваги, що потерпілий ОСОБА_4 побив сина обвинуваченої ОСОБА_29 є необґрунтованими.

Так з суб`єктивної сторони зазначене кримінальне правопорушення вчиняється лише з прямим умислом і може характеризуватись різними мотивами, які на кваліфікацію не впливають.

При цьому судом встановлено, що ОСОБА_6 із мотивів помсти за образу сина всупереч волі потерпілого та з застосуванням сили, поміщаючи малолітнього ОСОБА_4 в автомобіль усвідомлювала суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачала суспільно небезпечні наслідки та бажала їх настання. При цьому обвинувачена була обізнана про малолітній вік потерпілого.

Зазначені обставини щодо мотиву та спрямованості умислу доводяться показаннями самої обвинуваченої ОСОБА_6 , свідка ОСОБА_8 , неповнолітнього свідка ОСОБА_29 , неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4 , свідка ОСОБА_18 .

Посилання сторони захисту на те, що перебування малолітнього потерпілого в автомобілі було недовготривалим є безпідставним, оскільки кваліфікуюча ознака незаконне позбавлення волі протягом тривалого часу в обвинувачення ОСОБА_6 не включалась, а незаконне позбавлення волі вважається закінченим з моменту фактичного обмеження свободи переміщення потерпілого.

Показання свідків ОСОБА_8 (чоловіка обвинуваченої), неповнолітного ОСОБА_29 (сина обвинуваченої) про те, що ОСОБА_6 силоміць неповнолітнього потерпілого в машину не поміщала суд визнає суперечливими та не бере їх до уваги, оскільки вони не підтверджуються та суперечать дослідженими в судовому засіданні показаннями потерпілого та інших свідків, даним протоколу відтворення обстановки та обставин події з участю потерпілого, яким суд надав оцінку з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Суд розцінює позицію обвинуваченої ОСОБА_6 щодо невизнання вини як небажання нести відповідальність за вчинений нею злочин, вина у якому повністю доведена в ході судового розгляду.

Суд, дослідивши усі обставини кримінального провадження, у відповідності до вимог закону, провівши оцінку кожного із зазначених доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про доведеність стороною обвинувачення вчинення ОСОБА_6 «поза розумним сумнівом» інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, як незаконне позбавлення волі, вчинене щодо малолітнього.

При цьому, суд приходить до висновку про необґрунтованість обвинувачення ОСОБА_6 в частині нанесення малолітньому потерпілому ударів в ділянку обличчя, які завдали фізичного болю, однак не спричинили тілесних ушкоджень, оскільки як встановлено ОСОБА_6 не пред`являлось обвинувачення за ст. 126 КК України, і відповідно до положень ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_6 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особу винної, її молодий вік, те, що вона позитивно характеризується за місцем проживання, у лікаря нарколога та психіатра на обліку не перебуває, вперше притягується до кримінальної відповідальності, має на утриманні двох малолітніх дітей.
Зазначені обставини суд відповідно до ч.2 ст. 66 КК України визнає такими, що пом`якшують покарання.
Судом не встановлено обставин, які обтяжують покарання.
На підставі викладеного, суд вважає необхідним призначити покарання обвинуваченій за вчинене кримінальне правопорушення у виді позбавлення волі, передбаченому санкцією ч.2 ст. 146 КК України.
Дане покарання обвинуваченій відповідає передбаченій ст.50 КК України меті покарання, зокрема, її виправленню та запобіганню вчинення нею нових злочинів.
З врахуванням тяжкості злочину, особи винної та інших обставин, суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_6 без відбування покарання, звільнивши її від відбування покарання з випробуванням, якщо вона протягом 2 років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.
ОСОБА_5 в інтересах малолітнього потерпілого ОСОБА_4 пред`явила цивільний позов до ОСОБА_6 про стягнення спричиненої моральної шкоди, яку вона оцінює в 20000 грн. і виражається вона в тому, що її син переніс фізичні та душевні страждання внаслідок протиправної поведінки ОСОБА_6 , отримав стрес, тривалий час відчував страх та приниження, не міг нормально спати вночі.

Відповідно до ч. 3 ст. 128 КПК України, при розгляді цивільного позову в кримінальній справі з питань, не врегульованих КПК, суд може керуватися відповідними нормами ЦПК, якщо вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

У відповідності до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду визначені в ст. 1167 ЦК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Враховуючи вищезазначені вимоги закону та встановлені обставини кримінального провадження, а саме те, що малолітньому потерпілому внаслідок вчиненого обвинуваченою кримінального правопорушення завдані фізичні та моральні страждання, суд вважає, що цивільний позов є обґрунтованим та слід стягнути з обвинуваченої ОСОБА_6 на відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_5 кошти в розмірі 7000 грн. На переконання суду, такий розмір моральної шкоди буде в повній мірі відповідати принципам розумності, виваженості і справедливості. В задоволенні решти вимог, відмовити.

Керуючись ст.ст. 128- 129, 367- 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 визнати винуватою в пред`явленому їй обвинуваченні за ч.2 ст.146 Кримінального кодексу України і призначити їй покарання у виді 2 років позбавлення волі.

Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання, якщо вона протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.

Згідно п.п.2,3,4 ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та періодично з`являтися для реєстрації в уповноважений орган з питань пробації.

Строк відбуття покарання обчислювати з часу проголошення вироку.

Цивільний позов ОСОБА_5 в інтересах малолітнього ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 кошти на відшкодування моральної шкоди в розмірі 7000 гривень. В задоволенні решти вимог - відмовити.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Тернопільської області через Гусятинський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченою з часу отримання нею його копії.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя: підпис

Згідно з оригіналом

Суддя Гусятинського районного суду ОСОБА_1