Єдиний унікальний номер 219/5721/17
Номер провадження 11-кп/804/510/19

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача: Ковалюмнус Е.Л.,

суддів Акуленка В.В., Стародуба О.Г.,

при секретарі Рябцевій Ю.С.,

за участю:

прокурора Браги В.В.,

захисника Косинського В.І.,

потерпілого ОСОБА_1 ,

обвинуваченого ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут Донецької області матеріали кримінального провадження № 0000676 стосовно ОСОБА_2 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_2 та його захисника Косинського В.І. на вирок Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 26 грудня 2018 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 26 грудня 2018 року

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Завалійки Волочинського району Хмельницької області, громадянина України, одруженого, має на утримання неповнолітю дитину, освіта професійна-технічна, військовослужбовця ВЧ пп В2970, не судимого в силу ст. 89 КК України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначено йому покарання за ч. 1 ст. 115 КК України у вигляді 10 (десяти) років позбавлення волі.

Згідно до вироку Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 26 грудня 2018 року, 08.11.2015р. відповідно до ст. 20 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» молодший сержант ОСОБА_2 зарахований на військову службу за контрактом на термін дії особливого періоду до оголошення демобілізації та етапів звільнення у ході демобілізації, визначених Генеральним штабом Збройних сил України.

Наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 14.01.2016р. №3-РС молодшого сержанта ОСОБА_2 призначено на посаду командира бойової машини - командира 1 механізованого відділення 1 механізованого взводу 2 механізованої роти 1 механізованого батальйону військової частини польова пошта В2970, а з 20.10.2016р. останній зарахований до списків особового складу вказаної військової частини та поставлений на всі види забезпечення.

З метою забезпечення виконання покладених на молодшого сержанта ОСОБА_2 службових завдань, останньому 01.11.2016р. ввірена для службового користування вогнепальна зброя: НОМЕР_1 мм автомат АКС-74 НОМЕР_2 .

У листопаді 2015 року з молодшим сержантом ОСОБА_2 на території 169 навчального центру Сухопутних військ Збройних сил України, розташованого у смт. Десна Чернігівської області, проведені інструктажі по правилам поводження зі зброєю та заняття з бойової підготовки, після чого останнього направлено до лінії зіткнення у Донецьку область, для виконання бойових (службових) завдань за призначенням у районі проведення АТО.

Внаслідок цього, молодшим сержантом ОСОБА_2 набуті відпрацьовані до автоматизму уміння і навички поводження та володіння вогнепальною зброєю, зокрема 5,45 мм автоматом АКС-74.

У подальшому, 10.01.2017р. наказом командира військової частини польова пошта В2970 від 10.01.2017р. № 10, молодший сержант ОСОБА_2 переведений на посаду старшого механіка - водія 3 танкового взводу 2 танкової роти танкового батальйону вказаної військової частини, для подальшого виконання обов`язків військової служби у районі проведення АТО на території базового табору танкового батальйону військової частини польова пошта В2970, розташованого у лісопосадці поблизу с. Парасковіївка Бахмутського району Донецької області.

При цьому, разом із молодшим сержантом ОСОБА_2 на території вказаного базового табору виконували бойові (службові) завдання за призначенням у зоні проведення АТО, у тому числі військовослужбовці: молодший лейтенант Подколзін ОСОБА_3 .ІО., солдати ОСОБА_4 .І., ОСОБА_5 ., ОСОБА_6 , та ОСОБА_7 , які безпосередньо проживали разом із ОСОБА_2 у бліндажі № 2 вищенаведеного базового табору.

12.01.1997р. ОСОБА_2 під час проходження строкової військової служби у Збройних Силах України прийняв військову присягу на вірність народу України.

Положеннями ст.ст. 20-22 Статуту внутрішньої служби ЗС України передбачено, що військовослужбовці під час виконання службових обов`язків мають право носити, зберігати та застосовувати зброю в порядку, встановленому законодавством. Застосування зброї допускається, якщо інші заходи виявилися неефективними або якщо застосування інших заходів є неможливим. У разі застосування і використання зброї військовослужбовець зобов`язаний вжити всіх заходів для того, щоб не було завдано шкоди стороннім особам.

Відповідно до ст.ст. 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» (далі - Дисциплінарний статут ЗС України), військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця бездоганно та неухильно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, застосовувати зброю лише в бойовій обстановці, а в мирний час - у виняткових випадках, відповідно до вимог Статуту внутрішньої служби ЗС України.

Не зважаючи на викладене, 12.03.2017р., приблизно о 00 год. 30 хв., обвинувачений, молодший сержант ОСОБА_2 , знаходячись у бліндажі № 2 на території базового табору танкового батальйону військової частини польова пошта В2970, розташованого у лісопосадці поблизу с. Парасковіївка Бахмутського району Донецької області, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи з використанням умов інших надзвичайних подій, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, хоча і не бажаючи, але свідомо припускаючи їх настання, усупереч присяги та у порушення вимог вищенаведеного законодавства України, шляхом застосування ввіреної останньому для службового користування вогнепальної зброї та бойових припасів до неї, вчинив умисне вбивство за наступних обставин.

Так, 11.03.2017р., приблизно о 20 год. 30 хв., обвинувачений ОСОБА_2 разом із молодшим лейтенантом ОСОБА_8 , солдатами ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , перебуваючи у бліндажі № 2 вказаного базового табору, розпочали вживати алкогольні напої.

Під час вживання алкогольних напоїв, приблизно о 22 год. 00 хв., цього ж дня, потерпілий, молодший ОСОБА_10 , знаходячись у наведеному місці, запропонував використати заради розваги не за призначенням ввірену обвинуваченому, молодшому сержанту ОСОБА_2 , для службового користування вогнепальну зброю - здійснення пострілів у визначені ними навмання цілі, які знаходились у приміщенні вищезазначеного бліндажу.

У свою чергу, обвинувачений ОСОБА_2 погодився на вказану пропозицію молодшого лейтенанта ОСОБА_8 , після чого, останній дістав із ящика для зберігання зброї, розташованого у цьому ж бліндажі, ввірену молодшому сержанту ОСОБА_2 для службового користування вогнепальну зброю: 5,45 мм автомат АКС НОМЕР_2 , споряджений магазином з бойовими припасами.

Після цього, у період приблизно з 22 год. 00 хв. 11.03.2017р. по 00 год. 30 хв. 12.03.2017р., ОСОБА_2 та ОСОБА_11 , перебуваючи у бліндажі № 2 на території базового табору танкового батальйону військової частини польова пошта В2970, розташованого у лісопосадці поблизу с. Парасковіївка Бахмутського району Донецької області, продовжуючи вживати алкогольні напої, реалізуючи свій вищенаведений намір використання заради розваги не за призначенням вогнепальної зброї, почергово з вказаного автомату АКС-74 здійснили не менше 5 пострілів бойовими припасами у підлогу, стелю, стіни та інші визначені ними навмання цілі, які знаходились у приміщенні вказаного бліндажу.

Після вживання алкогольних напоїв, в період часу приблизно з 16 год. 11.03.2017р. по 00 год. 30 хв. 12.03.2017р., знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, обвинувачений ОСОБА_2 , перебуваючи у приміщенні вищезазначеного бліндажу, тримаючи у руках ввірену останньому для службового користування вогнепальну зброю - 5,45 мм автомат АКС-74 № 5612044, продовжуючи реалізовувати свій вищенаведений намір - використати заради розваги не за призначенням вогнепальну зброю, від`єднав від вказаного автомату магазин, у якому закінчились бойові припаси, після чого, приєднав до нього інший споряджений бойовими припасами магазин, відвів затворну раму в крайнє положення і відпустив, чим дослав патрон у патронник та привів автомат у бойову готовність.

Відразу після цього, потерпілий ОСОБА_8 , провокуючи обвинуваченого ОСОБА_2 на вчинення протиправних дій, висловив останньому вимогу здійснити постріл у його напрямку.

У свою чергу, обвинувачений ОСОБА_2 , сприймаючи вказану вимогу потерпілого ОСОБА_8 як перевірку своїх стрілецьких навиків та здатності здійснити постріл у безпосередній близькості від людини, діючи з непрямим умислом, усвідомлюючи, що внаслідок вживання алкогольних напоїв у нього порушена координація рухів, а також те, що постріл бойовими припасами з вогнепальної зброї у напрямку людини може заподіяти їй смерть, з мотиву хибно зрозумілих правил взаємовідносин у військовому колективі, з метою доведення перед старшим за посадою та військовим званням своїх стрілецьких навиків, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків, хоча не бажаючи, але свідомо допускаючи можливість спричинення своїми діями будь-якої шкоди здоров`ю потерпілого ОСОБА_8 , у тому числі й смерті останнього, байдуже ставлячись до такого наслідку, з використанням умов інших надзвичайних подій, вирішив із ввіреної йому вогнепальної зброї - 5,45 мм автомата АКС-74 № 5612044 здійснити одиночний постріл у напрямку молодшого лейтенанта ОСОБА_8 .

ОСОБА_2 , послідовно реалізуючи наведений злочинний намір, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, з вищенаведеним мотивом і метою, з використанням умов інших надзвичайних подій, усупереч присяги та у порушення вимог законодавства, навів дуло вищезазначеного автомату у напрямку голови потерпілого ОСОБА_8 та натиснув на спусковий гачок, здійснивши у напрямку голови останнього один безприцільний постріл бойовим припасом, чим протиправно заподіяв смерть останньому внаслідок спричинення потерпілому ОСОБА_8 тілесного ушкодження у виді наскрізного кульового вогнепального поранення голови, що супроводжувалося переломом склепіння та основи черепу, ушкодженням речовини головного мозку, крововиливом під оболонки головного мозку, яке перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку із заподіянням смерті потерпілому ОСОБА_8

На вказаний вирок суду обвинуваченим ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, в якій він просить вирок Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 26 грудня 2018 року скасувати, перекваліфікувати його дії з ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 2 ст. 414 КК України та призначити покарання в межах санкції цієї статті. Вважає призначене йому покарання занадто суворим. Зазначає, що судом не знайдено мотивів, з яких він міг вчините даний злочин, жоден із свідків не вказав що між ним і потерпілим були неприязні стосунки. Звертає увагу, що за результатами службового розслідування смерть ОСОБА_12 сталася в результаті необережного поводження зі зброєю з боку ОСОБА_2

Також на вказаний вирок суду захисником Косинським В.І., який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, в якій він просить вирок Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 26 грудня 2018 року змінити, перекваліфікувавши його дії з ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 2 ст. 414 КК України та призначити покарання в межах санкції цієї статті. Вказує, що всі допитані свідки підтвердили, що між потерпілим та обвинуваченим не було неприязне них стосунків, а також 12.03.2017 року сварки між потерпілим та обвинуваченим не було, тобто у ОСОБА_2 був відсутній мотив на вбивство потерпілого ОСОБА_12 Зазначає, що суд у вироку вказує, що під час пострілів у магазині закінчилися набої і після цього ОСОБА_2 від`єднав від вказаного автомату магазин, у якому закінчились бойові припаси, після чого, приєднав до нього інший споряджений бойовими припасами магазин, відвів затворну раму в крайнє положення і відпустив, чим дослав патрон у патронник та привів автомат у бойову готовність, проте дана обставина взагалі ніколи не встановлювалася у судовому засіданні, ані показами свідків, ані показами обвинуваченого. На його думку, дана обставина суперечить письмовим доказам, дослідженим в судовому засіданні. Звертає увагу, що згідно до матеріалів службового розслідування смерть ОСОБА_8 сталася в результаті необережного поводження зі зброєю з боку ОСОБА_2 , проте суд у вироку не дав цьому жодної оцінки.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_2 та його захисника Косинського В.І., які підтримали доводи своїх апеляційних скарг та наполягали на їх задоволенні, думку прокурора Браги В.В. та потерпілого ОСОБА_12 , які заперечували проти доводів апеляційних скарг захисника та обвинуваченого, вважали вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги захисника та обвинуваченого задоволенню не підлягають, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто, його має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Також суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд, ухвалюючи вирок, відповідно до ст. 368 КПК України, повинен вирішити, зокрема, питання чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить діяння, у якому обвинувачується особа, склад кримінального правопорушення та чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_2 , як в судовому засіданні, так і в суді апеляційної інстанції винним себе в інкримінованому йому злочині визнав частково, а саме визнав, що здійснив вбивство ОСОБА_8 з необережності, умислу на вбивство останнього, з яким не було конфліктів, у нього не було. Пояснив, що він проходить військову службу з 2015 року та знає правила поводження зі зброєю. Підтвердив, що 11.03.2017р., приблизно о 20 год. 30 хв., разом з безпосереднім командиром ОСОБА_8 , солдатами ОСОБА_9 та ОСОБА_5 знаходились у бліндажі № 2 базового табору у лісопосадці поблизу с. Парасковіївка, вживали пиво, яке приніс ОСОБА_8 , а потім горілку, яку принесли йому. Приблизно у період часу з 22-00 год. по 23-00 год. ОСОБА_9 , ОСОБА_5 та Шарандін лягли спати, а він з ОСОБА_8 продовжили розмовляти. Оскільки, ОСОБА_8 не приймав участь на стрільбах, то захотів постріляти, для чого взяв свій пістолет. Він же запропонував ОСОБА_8 постріляти з його автомата АКС-74, який ще не чистив. Перший постріл зі свого автомату у підлогу здійснив він, далі два постріли, також, у дерев`янний настіл бліндажу, з його автомату зробив ОСОБА_8 При цьому, на постріли ніхто із присутніх у бліндажу їм зауважень не робив. Після чого ОСОБА_8 поклав автомат на його ліжко, а вони сіли на ліжко Лубенця дивитися телевізор та розмовляти. Далі ОСОБА_8 знову взяв автомат і здійснив один постріл, після якого він забрав у нього свій автомат і поклав на своє ліжко на 2-му ярусі, не поставивши автомат на запобіжник. Далі, 12.03.2017р., приблизно о 00 год.30 хв., він захотів вийти покурити, в цей момент з бліндажу виходив ОСОБА_6 , він же хотів взяти свій автомат та покласти до ящику для зберігання зброї, для чого встав, взяв цигарки, повернувся обличчям до свого ліжка, при цьому, боковим зором бачив, що обличчям до нього на відстані приблизно 1,5 м знаходиться ОСОБА_8 , намагався взяти правою рукою автомат за ручку, де знаходиться спусковий гачок, але зачепив спусковий гачок автомату , внаслідок чого відбувся постріл. Після пострілу він розрядив автомат та кинув його на ліжко ОСОБА_8 , підійшов до останнього, який лежав на спині ногами до виходу з бліндажу, на лобі останнього побачив отвір від пулі, перевірив пульс, якого не було, та пішов до командира. Знав, що в приміщенні не можна стріляти. Також, пояснив, що першим він зробив постріл, потім 2 постріли здійснив ОСОБА_8 , пізніше ОСОБА_8 зробив ще 1 постріл, а останній постріл зробив він, тому, було 5 гільз. Також, не пам`ятає, хто клав автомат на його ліжко. Заперечує, що перед фатальним пострілом ОСОБА_8 просив його здійснити постріл у нього. У вчиненому кається.

Потерпілий ОСОБА_1 , батько загиблого ОСОБА_8 охарактеризував сина з позитивного боку. Просив покарати обвинуваченого на розсуд суду.

Відповідно до вимог статті 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

За змістом частини 1 статті 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

За змістом статті 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання та інше. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визначено право на справедливий суд, яке передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

При цьому частиною 2 вищевказаної статті Конвенції встановлено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Більше того, в справі «Барбера і МессегуеХабард проти Іспанії» від 6 грудня 1998 року Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 2 статті 6 вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ для суду не має наперед встановленої сили.

Відповідно до положень ст. 3 Загальної декларації прав людини, прийнятої і проголошеної резолюцією 217 А (III) Генеральної Асамблеї ООН від 10.12.1948р., кожна людина має право на життя, свободу та особисту недоторканність.

Згідно зі ст. 2 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», яка набрала чинності до України 11.09.1997р., право кожного на життя охороняється законом. Нікого не може бути умисно позбавлено життя інакше ніж на виконання смертного вироку суду, винесеного після визнання його винним у вчиненні злочину, за який закон передбачає таке покарання.

Положеннями ст.ст.3,27 Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Кожна людина має невід`ємне право на життя. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя. Обов`язок держави - захищати життя людини.

Колегія суддів, перевіривши покази обвинуваченого ОСОБА_2 , надані в суді першої та апеляційної інстанціях, дослідивши покази свідків, письмові докази, в тому числі протоколи слідчих експериментів за його участю та участю свідків, в їх сукупності, вважає, що суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про доведеність провини обвинуваченого ОСОБА_2 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Суд першої інстанції обґрунтовано послався у вироку, на покази свідка ОСОБА_6 , який пояснив суду, що він проходив військову службу у в/ч 2970, яка дислокувалась біля м. Бахмут, його безпосереднім командиром був ОСОБА_8 , з яким та ще із ОСОБА_9 , ОСОБА_5 та ОСОБА_2 вони проживали у бліндажі № 2 у лісопосадці. 11.03.2017 р., після 16-00 год. до 21-00 год., зазначені військові, окрім нього, вживали спочатку пиво, а потім після вечері горілку, яку приніс ОСОБА_2 По черзі полягали спати ОСОБА_5 і ОСОБА_9 , він заснув приблизно о 21-00 год., а приблизно о 21 год.40 хв. проснувся від пострілів, при цьому автомат знаходився у ОСОБА_13 , якого він почав заспокоювати, щоб не стріляв у бліндажі. Також, проснувся і ОСОБА_14 , який також, почав його заспокоювати. Приблизно о 22-00 год. ОСОБА_14 пішов спати, а ОСОБА_15 і Польовий продовжили вживати спиртне, а хвилин через 15 заснув і він. Потім, приблизно о 22 год.30 хв., він знову прокинувся від пострілів, тільки стріляв тепер Подколзін із автомата Польового, здійснивши 2 постріли у землю, на що він став його заспокоювати, щоб той не стріляв у бліндажі, після чого ОСОБА_8 поклав автомат на своє ліжко та вийшов із бліндажу. За ним одягнувся ОСОБА_2 , взяв свій автомат і також вийшов із бліндажу. Приблизно через 2-3 хвилини вони повернулись до бліндажу, де в цей момент він лежав на своєму ліжку і в бліндажі горіло світло, Польовий зробив 2 постріли, потім він побачив ОСОБА_8 , який підійшов до ОСОБА_9 , який спав, і почав його оглядати, так як подумав, що після пострілів ОСОБА_16 може бути поранений, на що ОСОБА_17 сказав, що із Солошенком все гаразд , взяв свій автомат і здійснив 5 пострілів у стелю біля Подколзіна. ОСОБА_8 зробив йому зауваження, на що ОСОБА_2 заспокоївся і поклав свій автомат на ліжко Подколзіна , після чого вони удвох продовжили вживати спиртне, а він заснув. 12.03.2017р., після 00 год. 10 хв., він знову проснувся від пострілу, зліз з кроваті і побачив, що ОСОБА_2 та ОСОБА_8 стоять біля виходу з бліндажу і про щось розмовляють, і коли він виходив із бліндажу, побачив, що ОСОБА_2 пристебнув до автомату магазин, дослав патрон у патронник, тобто перезарядив його, на що він зробив йому зауваження, щоб закінчували стріляти, а також, почув, як ОСОБА_8 просив ОСОБА_2 вистрілити йому в голову, щоб не мучитись і все було швидко. Такі висловлювання він не сприйняв серйозно, оскільки обидва були в стані сильного алкогольного сп`яніння. Вийшовши з бліндажу та пройшовши метрів 5, приблизно через хвилину почув одиночний постріл, після якого одразу повернувся до приміщення бліндажу , де назустріч йому йшов ОСОБА_2 , який був переляканим і повідомив, що ОСОБА_8 мертвий. Після чого ОСОБА_2 пішов до ротного, а він розбудив ОСОБА_5 , побачив тіло ОСОБА_8 , який лежав на спині із вогнепальним пораненням голови, без ознак життя. Також, пояснив, що і під час слідчого експерименту з ним давав правдиві показання.

Аналогічні покази свідок Шарандін надавав під час проведення слідчих експериментів за його участі та за одночасною участі з обвинуваченим ОСОБА_2

Згідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 05.04.2017р. та фото таблиці до нього, за участю свідка ОСОБА_6 , відповідно до якого останній вказав на місце у приміщенні бліндажу № 2, третього взводу 2 танкової роти танкового батальйону ВЧ пп В2970, в с. Парасковіївка Бахмутського району Донецької області, та пояснив, що 11.03.2017 р., приблизно о 15 год. 50 хв., ОСОБА_8 разом з ОСОБА_18 і ОСОБА_9 повернулись з бані до бліндажу, а він та ОСОБА_5 займалися власними справами, де ОСОБА_8 запропонував їм випити пиво, і вони, окрім ОСОБА_6 , стали вживати пиво, потім направились на вечерю, окрім ОСОБА_2 Після вечері приблизно о 19 год. 15хв. повернулися до бліндажу № 2, а приблизно через 30 хвилин повернувся і ОСОБА_2 та запропонував випити горілки, діставши 1 пляшку об`ємом 1 л. Всі, окрім ОСОБА_6 , погодилися і стали вживати горілку. Після чого він ліг відпочивати на своє ліжко в кінці бліндажу з правої сторони на 2 ярусі та дивився телевізор. Приблизно о 22-00 год. ОСОБА_2 взяв ввірений йому автомат АК-74 калібру 5,45 мм та здійснив одиночний постріл у дерев,яний настил бліндажу, при цьому нічого не пояснюючи. В цей момент ОСОБА_8 взяв у ОСОБА_2 автомат та теж здійснив одиночний постріл у дерев`яний настил, на що він і ОСОБА_9 зробили їм зауваження з метою припинення здійснення пострілів. ОСОБА_2 з ОСОБА_8 заспокоїлися, присіли на ліжко дивитися телевізор, продовжуючи вживати горілку, а інші лягли відпочивати. Приблизно о 22 год. 40 хв. він прокинувся від пострілів у бліндажі і побачив, що ОСОБА_2 тримає свій автомат. Він почав робити зауваження, але ОСОБА_2 та ОСОБА_8 не реагували, ОСОБА_2 здійснив декілька пострілів у підлогу бліндажу, після чого ОСОБА_8 взяв автомат ОСОБА_2 та теж здійснив кілька пострілів. Приблизно о 23 год. 30 хв. ОСОБА_8 та ОСОБА_2 одяглися та вийшли з бліндажу покурити, при цьому, ОСОБА_2 взяв свій автомат з собою. Приблизно через 5 хвилин ОСОБА_2 здійснив один постріл при вході у бліндаж і він почув, як після пострілу покотилась гільза, після чого ОСОБА_8 підбіг до ОСОБА_9 , який спав, і почав перевіряти на наявність поранення внаслідок рикошету, а ОСОБА_2 в цей момент здійснив постріл біля голови ОСОБА_8 у стелю бліндажу, на що ОСОБА_8 зробив ОСОБА_2 зауваження, після чого ОСОБА_2 кинув свій автомат на ліжко. Далі, приблизно о 00 год.00 хв., 12.03.2017р. він заснув та через деякий час прокинувся від пострілу, після чого встав та почав виходити з бліндажу. В той момент, приблизно о 00 год.30 хв., виходячи з бліндажу, він побачив, що ОСОБА_2 стояв на вході у бліндаж та пристебнув магазин до ввіреного йому автомату та дослав патрон у патронник, тобто, перезарядив. В свою чергу ОСОБА_8 стояв по середині бліндажу. Вийшовши з бліндажу, приблизно через 1 хвилину, він почув одиночний постріл, після чого почав повертатися до бліндажу і на зустріч йому виходив ОСОБА_2 , який повідомив, що ОСОБА_8 мертвий. Зайшовши до бліндажу, він побачив, що ОСОБА_8 лежить по середині бліндажу без ознак життя та в області голови була кров. Далі він розбудив ОСОБА_5 , з яким вийшли з бліндажу та стали чекати командування.

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 09.07.2018р. за участю обвинуваченого ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_6 , відеозапис якого проглянуто в судовому засіданні, відповідно до якого і обвинувачений і свідок вказали на бліндаж № 2 в лісосмузі поблизу с. Парасковіївка Бахмутського району , в якому був застрелений 12.03.2017р. ОСОБА_8 з автомата ОСОБА_2 . При цьому, обвинувачений ОСОБА_2 показав і пояснив, що він, ОСОБА_15 , Солошенко і Долягін ввечері вживали пиво і горілку. Потім ОСОБА_15 дістав пістолет постріляти, але він запропонував йому стріляти з його автомату. Перший постріл з його автомату здійснив він, потім пару пострілів зробив ОСОБА_15 , при цьому автомат знаходився в режимі одиночних пострілів, далі Подколзін знову здійснив постріл з автомату та поклав його на ліжко Польового, яка знаходилася на 2 ярусі на виході з бліндажу. Він же хотів вийти покурити та покласти автомат до ящику для зберігання зброї, і коли він піднімав автомат лівою рукою знизу, а правою рукою зверху, про що продемонстрував на макеті, то відбувся постріл у ОСОБА_19 , який стояв до нього обличчям . Свідок ОСОБА_6 пояснив, що коли він виходив з бліндажу, то посунув ОСОБА_8 , який стояв прямо обличчям до ОСОБА_2 та просив останнього здійснити в нього постріл. ОСОБА_2 же в цей час приєднав магазин до автомату та передергнув затвор, а приблизно через хвилину, вийшовши з бліндажу, він почув постріл.

Свідок ОСОБА_9 пояснив суду, що на час подій він проходив військову службу у в/ч 2970, дислокувалась біля с. Парасковіївка, під м. Бахмут. Його безпосереднім командиром був ОСОБА_8 , з яким та ще із ОСОБА_9 , ОСОБА_5 та ОСОБА_2 вони проживали у бліндажі № 2 у лісопосадці. Приблизно 11-12 березня 2017 р., після 16-00 год. приїхав ОСОБА_8 і привіз пиво, яке вони, окрім ОСОБА_6 , стали вживати. Пізніше хтось приніс горілку і вони продовжували вживати алкогольні напої у бліндажі № 2. Приблизно о 21-00 год. ОСОБА_2 взяв з ліжка свій автомат і здійснив декілька пострілів у підлогу. Потім цей автомат взяв ОСОБА_8 і також здійснив декілька пострілів у підлогу бліндажу, після чого віддав автомат ОСОБА_2 , а він забрав автомат у ОСОБА_2 , поставив автомат на запобіжник та поклав на ліжко ОСОБА_2 Далі ОСОБА_8 з ОСОБА_2 сіли за стіл, а він вийшов покурити, випив з ними та ліг спати. Також, спати лягли ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не було. Прокинувся він приблизно через годину півтори від того, що його розбудив командир батальйону Самброс, і він побачив біля ліжка кров та ОСОБА_8 , який лежав на підлозі на спині. Приїхали працівники ВСП, він написав пояснення, далі його, Долягіна, Шарандіна і Польового посадили в машину, і коли вони їхали, то ОСОБА_2 розказав, що не хотів цього робити, ОСОБА_8 брав його на слабо, а він хотів його припугнути, здійснивши постріл вище голови, а попав у голову. Також, пояснив, що під час проведення слідчого експерименту за його участю він краще пам`ятав події і підтверджує зазначене ним у протоколі слідчого експерименту. Також пояснив, що відповідальним за зброю був командир 3 танкового взводу ОСОБА_8 і ключі повинні були зберігатися у останнього. В той день ящик для зброї був відкритим і був вільний доступ до зброї.

Суд першої інстанції також обґрунтовано послався у вироку на покази свідка ОСОБА_20 , який пояснив, що у березні 2017 р. його військова частина В 2970 знаходилася біля с. Парасковіївка. ОСОБА_8 , який був його підлеглим, може охарактеризувати як працьовитого, спокійного та врівноваженого ротного, який виконував всі накази. ОСОБА_2 , також, був його підлеглим і нарікань на нього не надходило, зброєю володів добре. В той день він знаходився на робочому місці і по рації почув про події. Коли він прибув до бліндажу №2, то побачив, що ОСОБА_8 лежав на підлозі ногами до виходу, в лобовій частині голови якого був отвір від пулі, а з ліва на ліжку лежав автомат. ОСОБА_2 йому пояснив, що на прохання ОСОБА_8 він зробив імітацію пострілу в нього, але пролунав сам постріл, подальші дії він пояснити не міг.

Згідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 14.03.2017 р., за участю підозрюваного ОСОБА_2 , відеозапис якого було проглянуто в судовому засіданні, відповідно до якого, останній вказав на місце події у приміщенні бліндажу № 2, третього взводу 2 танкової роти танкового батальйону ВЧ пп В2970, в с. Парасковіївка Бахмутського району Донецької області, та показав про обставини подій, пояснивши, що після вживання алкогольних напоїв з вечора 11.03.2017 р. у вказаному бліндажі він з ОСОБА_8 стріляли з його автомата АКС-74 , після чого Женя поклав автомат на його ліжко, яка знаходилася на 2 ярусі справа, тому, він не знав що той не поставив автомат на запобіжник. Коли він хотів вийти покурити, Женя просив вистрелити в нього, казав, що йому слабо, і це його спровокувало, він не перевірив запобіжник, намагався взяти автомат, який лежав на ліжку дулом до середини бліндажу, і одразу відбувся постріл. Також, показав і пояснив, як він лише намагався взяти автомат руками і лише встиг його припідняти, при цьому, частина автомату залишалася на ліжку, але палець його правої руку зіскочив і він випадково нажав на курок . Також, зазначив, що не може пояснити, для чого він взяв автомат.

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 30.03.2017 р. та фото таблиці до нього, за участю свідка ОСОБА_9 , відповідно до якого останній вказав на місце у приміщенні бліндажу № 2, третього взводу 2 танкової роти танкового батальйону ВЧ пп В2970, в с. Парасковіївка Бахмутського району Донецької області, та пояснив, що 11.03.2017 р., приблизно о 16-00 год., він разом з ОСОБА_8 , ОСОБА_18 повернулися з бані до вказаного бліндажу № 2, після чого ОСОБА_8 запропонував ОСОБА_2 , ОСОБА_5 і ОСОБА_6 випити пиво, яке привіз із м. Бахмут, на що всі, окрім ОСОБА_6 , погодилися і стали вживати пиво. Через деякий час, приблизно о 18 год. 50 хв., вони, окрім ОСОБА_2 , сходили на вечерю, після якої повернулися до бліндажу № 2, а приблизно хвилин через 30-40 повернувся і ОСОБА_2 та запропонував випити горілки у кількості 1 л, яку приніс з собою, на що вони, окрім ОСОБА_6 , також, погодилися і стали вживати вказану горілку. Приблизно о 21-00 год. ОСОБА_2 без будь-яких причин взяв ввірений йому автомат АКС-74, дослав один патрон у патронник та здійснив одиночний постріл у дерев`яний настіл бліндажу. Після чого ОСОБА_8 взяв автомат ОСОБА_2 та здійснив одиночний постріл у дерев`яний настил, на що він і ОСОБА_6 зробили їм зауваження з метою припинення здійснення пострілів. ОСОБА_2 поклав свій автомат АК-74 на своє ліжко, яке розташовано на другому ярусі біля входу у бліндаж з правої сторони, та разом з ОСОБА_8 заспокоїлися, присіли на ліжко і почали дивитися телевізор. Він вийшов з бліндажу покурити, а повернувшись, ліг на своє ліжко відпочивати і далі пострілів не чув. Приблизно о 00 год. 30 хв. 12.03.2017р. його розбудив командир і він побачив, як ОСОБА_8 лежить серед бліндажу на дерев`яному настилі без ознак життя.

З протоколу проведення слідчого експерименту від 30.03.2017 р. та фото таблиці до нього, за участю свідка ОСОБА_5 , відповідно до якого останній вказав на місце у приміщенні бліндажу № 2, третього взводу 2 танкової роти танкового батальйону ВЧ пп В2970, в с. Парасковіївка Бахмутського району Донецької області, вбачається, що 11.03.2017р., після 16 год., ОСОБА_9 , ОСОБА_8 і ОСОБА_18 після повернення з бані до бліндажу, всі, окрім ОСОБА_6 , вживали пиво, після чого сходили на вечерю до їдальні, окрім ОСОБА_2 .. Після вечері повернулися до бліндажу № 2, а хвилин через 20-30 повернувся і ОСОБА_2 та запропонував випити горілки у кількості 1 л, яку приніс, на що вони, окрім ОСОБА_6 , також, погодилися і стали вживати вказану горілку. Приблизно о 21-00 год. він ліг відпочивати на своє ліжко, розташоване зліва від входу у бліндаж, а ОСОБА_2 та ОСОБА_8 продовжили вживати алкогольні напої. Приблизно о 00 год. 30 хв. він почув один постріл біля свого ліжка, від якого він прокинувся, в цей момент у бліндаж забіг ОСОБА_6 та повідомив, що ОСОБА_8 вбитий. Після чого він встав з ліжка і побачив, що ОСОБА_8 лежить на дерев`яному настилі по середині бліндажу та не подає ознак життя, далі йому стало відомо, що ОСОБА_2 здійснив вбивство ОСОБА_8

Крім того, колегія суддів вважає, що суд правильно послався на показання судово-медичного експерта ОСОБА_21 , допитаного в судовому засіданні, який пояснив, що він приймав участь у проведенні слідчого експерименту 09.07.2018р. за участю обвинуваченого та свідка, і отримання потерпілим тілесних ушкоджень за обставин, на які вказував обвинувачений , малоймовірне, враховуючи напрямок ранового каналу та виходячи з вхідного отвору кульового поранення, який має округлу форму, а при зазначених обставинах обвинуваченим вхідний отвір повинен би бути овальної форми.

З наведених показів свідків та їх пояснень в ході слідчих експериментів вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_22 по черзі здійснювали постріли з автомату, що належить ОСОБА_23 , в бліндажі, на що свідки робили їм зауваження, забирали автомат, але Польовий знов взяв автомат. Колегія суддів вважає, що немає підстав ставити під сумнів покази свідків стосовно наведених підстав, в тому числі свідка ОСОБА_24 , який як під час допиту в суді, так і під час проведення слідчих експериментів, стверджував, що бачив, що Польовий приєднав новий магазин до автомату та передергнув затвор, а приблизно через хвилину пролунав постріл, в результаті якого настала смерть потерпілого.

На думку колегії суддів, доводи обвинуваченого та його захисника про, нібито, відсутність умислу та мотиву на вчинення умисного вбивства потерпілого, у обвинуваченого ОСОБА_2 , повністю спростовані показами свідків та письмовими доказами, дослідженими судом та наведеними у вироку, у тому числі показами самого обвинуваченого, які є непослідовними. З матеріалів кримінального провадження, яким суд дав належну оцінку, вбачається, що покази, надані обвинуваченим під час досудового розслідування, в ході проведення слідчих експериментів, відрізняються від показань, наданих ним в суді, в тому числі, стосовно того, хто саме поклав автомат на ліжко після завершення пострілів в бліндажі, оскільки в суді він заявив, що він цього не пам`ятає. Також спростовуються доводи апеляційних скарг стосовно механізму пострілів, що підтверджується висновками судово-медичної експертизи та показами експерта Миронова. Наявність діалогу перед останнім пострілом між ОСОБА_2 та ОСОБА_8 , згідно до якого останній просив здійснити постріл в нього, підтверджується наведеними показами свідків.

Колегія суддів погоджується з висновками суду, що доводи обвинуваченого та його захисника спростовується показами свідка ОСОБА_9 який пояснював, що він разом із ОСОБА_25 робили ОСОБА_23 та Подколзіну зауваження щодо пострілів у бліндажі. Також пояснив коли їх перевозили на огляд після загибелі ОСОБА_8 , ОСОБА_2 особисто казав, що він хотів налякати ОСОБА_8 , зробивши постріл поруч із ним, однак не розрахував та влучив в нього.

Колегія суддів вважає послідовними та переконливими показання свідка ОСОБА_6 , який, як під час проведення слідчих експериментів, так і під час допиту в суді, поясняв, що 12.03.2017 р., приблизно о 00 год. 30 хв., коли він виходив із бліндажу № 2 бачив, як ОСОБА_2 стояв у проході на вході у бліндаж та пристебнув до автомату магазин, після чого дослав патрон у патронник, а в цей час ОСОБА_8 стояв на відстані приблизно 1 м від ОСОБА_2 і просив останнього вистрілити в нього. В той час, як він вийшов з бліндажу, почув одиночний постріл, одразу повернувся у бліндаж і побачив тіло ОСОБА_8 , який лежав на спині із вогнепальним пораненням голови без ознак життя. Сам Польовий йому повідомив, що застрелив ОСОБА_8 Немає підстав ставити зазначеного свідка, оскільки вони не змінювались ним, з початку досудового розслідування.

Доводи апеляційних скарг про відсутність умислу на вбивство потерпілого у обвинуваченого ОСОБА_2 також спростовується протоколом слідчого експерименту від 09.07.2018 р. одночасно за участю обвинуваченого ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_6 , відповідно до якого, ОСОБА_2 пояснив, на якій відстані від нього та в якому положенні знаходився потерпілий ОСОБА_8 в момент здійснення пострілу. Свідок ОСОБА_6 пояснив, що приблизно за хвилину перед фатальним пострілом ОСОБА_8 провокував ОСОБА_2 на постріл в нього, а останній перезарядив магазин свого автомату, тримаючи його в руках.

На думку колегії суддів, суд правильно взяв до уваги протокол слідчого експерименту від 14.03.2017 р., де підозрюваний ОСОБА_2 також пояснив, що перед його пострілом з автомату, ОСОБА_8 провокував його і просив здійснити постріл в нього.

Твердження про відсутність умислу у обвинуваченого ОСОБА_2 також спростовується висновками судово-медичних експертиз № 112 від 22.04.2017 р. та № 112/20 від 15.09.2018 р. відносно трупа ОСОБА_8 , згідно з яким, враховуючи характер та розташування вхідного і вихідного вогнепальних поранень, напрямку ранового каналу, вважається малоймовірним можливість утворення тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_8 за обставин, на які вказує обвинувачений ОСОБА_2 в ході проведення слідчого експерименту від 09.07.2018р. за його участю, оскільки з даних проведення слідчого експерименту, постріл було здійснено під кутом відносно вертикальної осі тіла людини, тому, в даному випадку рановий канал повинен йти в напрямку спереду назад та знизу до гори, вхідне вогнепальне поранення мало б овальну форму. Проте під час розтину трупа ОСОБА_8 встановлено, що рановий канал йде в напрямку спереду назад відносно вертикальної осі тіла людини, а вхідне вогнепальне поранення округлої форми (т. 3 а.к.п. 11-12). Наявність нальоту кіптяви в області чола, а також дрібні вкраплення в області вхідного вогнепального поранення свідчать про те, що постріл був зроблений з близької відстані, тобто в межах дії додаткових факторів пострілу. В судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_21 . підтвердив свої висновки та надав аналогічні пояснення.

Суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України передбачає наявність прямого умислу, коли винний усвідомлює суспільно-небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачає його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті іншої людини і бажає її настання, або непрямого умислу, коли винний хоча і не бажає настання смерті іншої людини, але свідомо припускає її настання.

Враховуючи кількість пострілів в стані алкогольного сп`яніння, з використанням вогнепальної зброї, тривалий час, на протязі якого здійснювались постріли з метою розваги, що свідчить про байдуже відношення обвинуваченого до людського життя, колегія суддів переконана, що при здійсненні пострілів, ОСОБА_2 повинен був усвідомлювати суспільно-небезпечний характер свого діяння, який передбачає його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті іншої людини, навіть якщо і не бажав настання смерті іншої людини, але свідомо припускав її настання.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_2 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю, а його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст.115 КК України як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, а тому доводи апеляційних скарг обвинуваченого та захисника про відсутність у обвинуваченого ОСОБА_2 умислу на вбивство, не є слушними.

Відповідно до ст.ст. 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» (далі - Дисциплінарний статут ЗС України), військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця бездоганно та неухильно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, застосовувати зброю лише в бойовій обстановці, а в мирний час - у виняткових випадках, відповідно до вимог Статуту внутрішньої служби ЗС України.

Доводи апеляційної скарги захисника Косинського В.І. про те, що згідно до матеріалів службового розслідування смерть ОСОБА_12 сталася в результаті необережного поводження зі зброєю з боку ОСОБА_2 , проте суд у вироку не дав цьому жодної оцінки, також не заслуговують на увагу, оскільки колегія суддів вважає, що службове розслідування проведено формально, а фактично тільки пояснення обвинуваченого ОСОБА_2 покладені в висновок службового розслідування, без урахування інших обставин, а тому це є лише позицією службової особи, яка проводила цю перевірку, його баченням подій. З цього приводу немає постанови слідчого або прокурора про визнання матеріалів службового розслідування речовим доказом, а тому службове розслідування не можна приймати в якості доказу в даному кримінальному провадженні, оскільки матеріали службової перевірки не набули статусу доказу. Крім того, колегія суддів вважає, що в даному випадку, службове розслідування може свідчити лише про порушення ОСОБА_2 . ст.ст. 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» та не є доказом відсутності в діях ОСОБА_2 інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Суд обґрунтовано послався у вироку на відомості закріплення зброї за особовим складом танкового батальйону 2 танкової роти від 19.02.2017 року, відповідно до якої ОСОБА_2 видана зброя АКС-74 НОМЕР_2 та 4 магазини до нього, а тому, на думку колегії суддів, на даний час неможливо встановити кількість патронів, які могли знаходитись в магазині автомату від самого початку подій.

На думку колегії суддів, доводи захисника Косинського В.І. про те, що під час пострілів у магазині закінчилися набої і після цього ОСОБА_2 приєднав до нього інший споряджений бойовими припасами магазин, відвів затворну раму в крайнє положення і відпустив, чим дослав патрон у патронник та привів автомат у бойову готовність, а дана обставина взагалі ніколи не встановлювалася у судовому засіданні, ані показами свідків, ані показами обвинуваченого, є безпідставними, оскільки у колегії суддів немає підстав ставити під сумнів покази свідка ОСОБА_6 , який показав, що бачив як ОСОБА_17 пристебнув до автомату магазин, дослав патрон у патронник, тобто перезарядив його, проте колегія суддів вважає, що зазначена обставина ніяким чином не впливає на наявність умислу на вбивство у обвинуваченого, на хід розгляду кримінального провадження та на доведеність вини ОСОБА_2 саме у скоєнні умисного вбивства при обставинах, зазначених у вироку.

На підставі ст.ст. 50, 65 КК України особі, що скоїла злочин, повинно бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів з урахуванням ступеня тяжкості скоєного злочину, особи винного і обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Колегія суддів враховує практику Верховного Суду, (постанова № 634/609/15-к від 01.02.2018 щодо судової дискреції), де зазначено що саме суду належать повноваження, надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

На думку колегії суддів, міра покарання ОСОБА_2 призначена у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, з урахуванням тяжкості злочину, який відносяться до особливо тяжких злочинів, конкретних обставин справи, даних про його особу, який раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, має статус учасника бойових дій, має на утриманні неповнолітню дитину, позитивно характеризується за місцем проживання та військової служби, одружений, має міцні соціальні зв`язки, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває. При призначенні покарання судом врахована провокаційна поведінка потерпілого та характер його дій. Також при призначенні покарання судом враховано обставину, що обтяжує покарання, а саме вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

З вироку суду першої інстанції вбачається, що при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_2 враховано всі пом`якшуючи обставини.

Оскільки за вимогами ст. 65 КК України покарання повинно бути необхідним та достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів, колегія суддів вважає, що призначене покарання у виді 10 років позбавлення волі є саме таким.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_2 обґрунтовано прийняті до уваги всі зазначені обставини, в тому числі пом`якшуючі.

За таких обставин, доводи обвинуваченого ОСОБА_2 про можливість призначення йому більш м`якого покарання, на думку колегії суддів, задоволенню не підлягають.

З урахуванням фактичних обставин кримінального провадження, даних про особу обвинуваченого, колегією суддів не знайдено підстав для задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та захисника.

Також, колегія суддів, враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 29 серпня 2018 року № 13-31кс18, згідно до якого, слід зараховувати у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, якщо кримінальне правопорушення вчинено до 20 червня 2017 року включно.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при розгляді справи не допущено таких порушень КПК або КК України, які б тягли за собою скасування вироку та зміну міри покарання.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_2 та захисника Косинського В.І. залишити без задоволення.

Вирок Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 26 грудня 2018 року стосовно ОСОБА_2 залишити без змін.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015 р.) зарахувати обвинуваченому ОСОБА_2 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 12 березня 2017 року по 16 травня 2019 року включно.

Ухвалу може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той же строк з моменту вручення копії ухвали суду.

Судді: