Справа № 214/1208/17
1-в/214/282/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2019 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку ст.539 КПК України подання начальника Саксаганського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області про звільнення від відбування покарання з випробуванням по закінченню іспитового строку:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що народився в м. Кривому розі Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 05.04.2017 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.185 ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України та на підставі ч.1 ст.70 КК України остаточно призначено покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнено від відбуття призначеного покарання з випробуванням строком 1 рік,

ВСТАНОВИВ:
Вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.04.2017 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 України та на підставі ч.1 ст.70 КК України остаточно призначено покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбуття призначеного покарання з випробуванням строком 1 рік. Відповідно до ч.1 ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
24.05.2018 року начальник Саксаганського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області звернувся до суду з поданням про звільнення від відбування покарання з випробуванням ОСОБА_3 у зв`язку із закінченням іспитового строку, посилаючись на те, що за період іспитового строку засуджений допустив 2 порушення виконання покладених на нього обов`язків, а саме 02.01.2018 року та 09.01.2018 року не з`явився для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації без поважних причин. За час перебування на обліку до адміністративної відповідальності не притягувався. Натомість, в рамках кримінального провадження, внесеного 10.11.2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001875, 27.11.2017 року ОСОБА_3 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185, ч.2 ст.15 КК України. Кримінальне провадження направлено до Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу, процесуальне рішення не прийнято. Однак, враховуючи ст.62 Конституції України, ч.1 ст.17 КПК України, та з огляду на закінчення іспитового строку, представник органу пробації просить звільнити ОСОБА_3 від подальшого відбування покарання.
Представник органу пробації ОСОБА_4 про час та місце розгляду подання повідомлена належним чином, згідно заяви просить подання розглянути за її відсутності, вимоги подання підтримує.
Прокурор ОСОБА_5 вимоги подання органу пробації про звільнення від відбування покарання з випробуванням ОСОБА_3 підтримав, вважаючи його обґрунтованим, про що подав відповідну заяву про розгляд подання без його участі.
Засуджений ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, подавши клопотання про розгляд подання за його відсутності, просив звільнити його від подальшого відбування покарання з випробуванням.
В порядку ч.4 ст.539 КПК України суд вважає за можливе розглянути подання за відсутності учасників судового процесу, оскільки їх неявка в судове засідання не перешкоджає проведенню судового розгляду.
Суд, враховуючи позицію прокурора, засудженого, представника органу пробації, дослідивши письмові матеріали кримінального провадження та особової справи засудженого про постановлення його на облік по відбуванню покарання з випробуванням, приходить до наступного висновку.
Як вбачається зі змісту п. 9 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про звільнення від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку.
Відповідно до ч.1 ст.539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Згідно ст.78 КК України, після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання; якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання; у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.
Відповідно до ст.165 КВК України, іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду. Після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, за поданням кримінально-виконавчої інспекції звільняється судом від призначеного йому покарання, контроль за його поведінкою припиняється і засуджений знімається з обліку в КВІ.
Так, судом встановлено, що вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.04.2017 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 України та на підставі ч.1 ст.70 КК України остаточно призначено покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбуття призначеного покарання з випробуванням строком 1 рік з покладенням обов`язків, визначених ч.1 ст.76 КК України.
Оглядом матеріалів особової справи № 86/2017 засудженого ОСОБА_3 встановлено, що за період іспитового строку останній до адміністративної відповідальності не притягувався, за місцем проживання зарекомендував себе позитивно, однак допустив 2 порушення виконання покладених на нього обов`язків, а саме 02.01.2018 року та 09.01.2018 року не з`явився для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації без поважних причин.
Крім того, відносно засудженого ОСОБА_3 порушено кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001875 від 10.11.2017 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185, ч.2 ст.15 КК України, в рамках якого 27.11.2017 року ОСОБА_3 повідомлено про підозру. Ухвалою слідчого судді Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.11.2017 року відносно нього застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту. 30.11.2017 року кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185, ч.2 ст.15 КК України, направлено для розгляду до суду.
В свою чергу, відповідно до ст.1 КК України, Кримінальний кодекс України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від злочинних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання злочинам.
Зі змісту ч.2 ст.69 КК України слідує, що метою призначення покарання є не тільки кара, а й виправлення особи та попередження нових злочинів.
Одним з інститутів кримінального закону, який направлений на реалізацію вказаної засади призначення покарання, а саме можливість виправлення засудженого та попередження нових злочинів, в розумінні ч.1 ст.75 КК України, є звільнення останнього від відбування покарання з випробуванням.
Аналізуючи вказані вище вимоги норм закону, суд приходить до переконання, що вчиняючи новий злочин в період іспитового строку, вчинення якого встановлено вироком суду, дає підстави вважати, що засуджений не виправдав попередній висновок суду про можливість звільнення його з випробуванням від реального відбування покарання, в результаті чого настають негативні наслідки для останнього у вигляді призначення покарання за сукупністю вироків. В разі виправдання довіри до засудженого та виправдання його, ці негативні наслідки законодавством виключені.
В свою чергу, як передбачено ст. 3 КПК України, обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом; притягнення до кримінальної відповідальності - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.
Відповідно до спрямованості норм, які регулюють умови звільнення особи від покарання слід вважати, що застосоване в ст.ст.75, 78 КК України поняття «новий злочин» слід розуміти висунуте в порядку КПК України твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.
Таке розуміння вжитого в ст.ст.75, 78 КК України поняття «новий злочин» буде відповідати такому завданню КК України як запобігання злочинам, оскільки ст.75 КК беззаперечно та прямо передбачає, що умовою звільнення засудженого від відбування призначеного покарання, є не вчинення ним протягом іспитового строку нового злочину.
Розуміння вжитого в ст.ст. 75, 78 КК України поняття «новий злочин» як такого, що може бути застосовано лише у випадку засудження особи за новий злочин, не буде сприяти тому, щоб засуджені, до яких застосовано випробування, утримувалися під час іспитового строку від вчинення нових злочинів, призведе до нівелювання такого завдання цього інституту як можливість виправлення засудженого та запобігання новим злочинам, таке розуміння може призвести до виключення правових наслідків, передбачених ч.3 ст. 78 КК України для тих випадків, коли особа під час іспитового строку вчинить новий злочин.
За таких обставин суд приходить до переконання, що маються вагомі підстави вважати, що ОСОБА_3 не утримався від вчинення в період іспитового строку нового злочину, так як у встановленому КПК України порядку переслідується за обвинуваченням у вчиненні нового.
Отже, враховуючи, що засуджений ОСОБА_3 в період іспитового строку, встановленого вироком суду від 05.04.2017 року, обвинувачується у вчиненні 06.11.2017 року нового злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, суд не знаходить підстав для звільнення його від відбування покарання за вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 05.04.2017 року в контексті вказаних вище вимог закону.
Також суд вважає, що відмова у задоволенні клопотання про звільнення ОСОБА_3 від покарання, призначеного за вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 05.04.2017 року, не призведе до порушення його прав, оскільки наслідки, передбачені ч.3 ст.78 КК України, можуть настати для нього лише в разі засудження за вчинення нового злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України.
Керуючись ст. 78 ч.1 КК України, ст.ст.537, 539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
У задоволенні подання начальника Саксаганського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області про звільнення від подальшого відбування покарання по закінченню строку випробування відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення через районний суд.

Суддя ОСОБА_1