Справа №621/711/19
Пр. №1-кп/621/180/19
В И Р О К
Іменем України
07 листопада 2019 року м. Зміїв
Зміївський районний суд Харківської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Змієві кримінальне провадження №0000231 від 12 березня 2019 року за обвинуваченням
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Зміїв Харківської області, є громадянином України, має середню освіту, не одружений, не працюючий, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , фактично мешкаючий в АДРЕСА_2 , раніше не судимий:
у вчиненні злочинів, передбачених частинами 1, 2 статті 190, частиною 2 статті 15, частиною 2 статті 190 КК України,
в с т а н о в и в:
08 березня 2019 року, близько 20 год. 30 хв., поблизу площі Привокзальної м. Зміїв Харківської області, ОСОБА_4 , зустрів раніше знайомого ОСОБА_5 , в ході бесіди з яким у нього виник умисел на заволодіння грошовими коштами останнього, шляхом зловживання довірою.
З метою реалізації свого умислу, того ж дня ОСОБА_4 , переконав ОСОБА_5 , що для вирішення його проблемних питань, про які йому було завідомо відомо, необхідно передати грошові кошти потерпілим. В подальшому, з корисливих мотивів, шляхом зловживання довірою ОСОБА_5 , прослідували на перехрестя вулиць Вишневої та Залізничної в м. Зміїв Харківської області до банкомату АТ «Приватбанк» де ОСОБА_5 , зняв з карти належні йому грошові кошти у сумі 1200 грн. В подальшому ОСОБА_4 , з метою доведення умислу до кінця, переконав ОСОБА_5 , передати йому усі наявні грошові кошти для подальшого вирішення питання на що ОСОБА_5 , сприймаючи дії ОСОБА_4 , як такі, що відповідають його інтересам передав останньому суму 1700 грн. ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що не має змоги вирішити питання в інтересах ОСОБА_5 , з метою збагачення, заволодів коштами останнього, розпорядившись ними на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 , матеріальну шкоду в розмірі 1700 грн.
Таким чином, ОСОБА_4 , заволодів чужим майном, шляхом зловживання довірою (шахрайство), тобто вчинив злочин, передбачений частиною 1 статті 190 КК України.
Крім того, 09 березня 2019 року близько 13 год. 00 хв., ОСОБА_4 , зателефонував ОСОБА_5 , в ході розмови переконав останнього у необхідності передачі грошових коштів з метою вирішення проблемних питань останнього. Цього ж дня, близько 18 год., по вул. Таранівське шосе, 1 б в м. Зміїв Харківської області ОСОБА_4 , з метою реалізації умислу на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою переконав ОСОБА_5 , передати йому кошти у сумі 5000 грн., для подальшого вирішення його питань на що ОСОБА_5 , вважаючи, що ОСОБА_4 , діє в його інтересах передав кошти у розмірі 5000 грн. ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що не має змоги вирішити будь-які справи в інтересах ОСОБА_5 , з метою власного збагачення, шляхом зловживання довірою, повторно заволодів грошовими коштами останнього, розпорядившись ними на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_5 , матеріальну шкоду в сумі 5000 грн.
Таким чином, ОСОБА_4 , заволодів чужим майном, шляхом зловживання довірою (шахрайство), повторно, тобто вчинив злочин, передбачений частиною 2 статті 190 КК України.
Крім того, 10 березня 2019 року у ОСОБА_4 , виник умисел на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_5 , шляхом зловживання довірою останнього.
В цей же день, близько 16 год., ОСОБА_4 , зателефонував ОСОБА_5 та домовився про зустріч. Близько 16 год. 20 хв., ОСОБА_4 зустрівся з ОСОБА_5 , поблизу перехрестя вулиць Вишневої та Залізничної м. Зміїв, де з метою доведення свого злочинного умислу до кінця переконав ОСОБА_5 передати йому грошові кошти у сумі 5000 грн., на що ОСОБА_5 , вважаючи, що останній діє в його інтересах погодився. Для впевненості ОСОБА_5 , щодо дій в його інтересах, ОСОБА_4 , прослідував на вул. Комінтерна в м. Зміїв Харківської області, де спровокував особисту бесіду з працівником поліції ОСОБА_6 , після чого, усвідомлюючи, що не має змоги вирішити питання в інтересах ОСОБА_5 , з метою власного збагачення, з корисливих мотивів, повідомив останнього про необхідність передати йому кошти в сумі 13000 грн., а не 5000 грн., як було обумовлено на що ОСОБА_5 , погодився, однак, повідомив, що не має при собі потрібної суми. ОСОБА_4 , зазначив про необхідність надання вказаної суми протягом години. Через деякий час зателефонував ОСОБА_5 , та в ході розмови переконував його в доцільності передачі коштів, що буде відповідати його інтересам, однак, ОСОБА_5 , повідомив, що не має змоги передати суму 13000 грн., та відмовився від будь-яких пропозицій ОСОБА_4 , тим самим останній не довів свій умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був викритий потерпілим.
Таким чином, ОСОБА_4 , вчинив закінчений замах на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), повторно.
Допитаний у судовому засіданні в якості обвинуваченого ОСОБА_4 , вину в інкримінованих йому злочинах визнав повністю, розкаявся у вчиненому. Не оспорював встановлених в ході досудового розслідування фактичних обставин справи, на підставі яких стороною обвинувачення йому пред`явлено обвинувачення. Пояснив про обставини вчинення злочинів, як визначено вище у вироку. Показав суду про те, що у березні 2019 року шляхом зловживання довірою, заволодів грошовими коштами ОСОБА_5 , у загальному розмірі 6700 грн., якими розпорядився на власний розсуд. Крім того, вчинив всі необхідні дії для заволодіння коштами ОСОБА_5 , у сумі 13000 грн., однак той відмовився від їх передачі.
Показання обвинуваченого повністю відповідають фактичним обставинам справи. З урахуванням повного визнання вини у вчиненні вищенаведених кримінальних правопорушень, а також враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 , у вчиненні злочинів правильність кваліфікації його дій за частиною 1 статті 190 КК України, заволодінні чужим майном, шляхом зловживання довірою (шахрайство); за частиною 2 статті 190 КК України, заволодінні чужим майном, шляхом зловживання довірою (шахрайство) вчиненому повторно; частиною 2 статті 15 частиною 2 статті 190 КК України, закінченому замаху на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою (шахрайство) вчиненому повторно.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, визнається його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжує покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує, що ним вчинено злочини, передбачені частиною 1 статті 190, частиною 2 статті 190, частиною 2 статті 15 частини 2 статті 190 КК України, які, відповідно до ст. 12 КК України, є злочинами невеликої та середньої тяжкості, відповідно.
Суд враховує особу обвинуваченого, який не працює, не одружений, за місцем проживання характеризується як особа, відносно якої скарги та компрометуючі матеріали відсутні, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває, раніше не судимий.
Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_4 , суд враховує тяжкість вчинених злочинів, наявність обставин, що пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу обвинуваченого, обставини справи і дійшов висновку, що необхідним для виправлення та попередження вчинення нових злочинів ОСОБА_4 , є покарання у виді обмеження волі в межах санкції статтей інкримінованих злочинів від якого ОСОБА_4 , можливо звільнити на підставі ст. 75 КК України.
Приймаючи рішення про застосування відносно ОСОБА_4 , положень ст. 75 КК України, суд окрім тяжкості злочину, особи обвинуваченого, враховує конкретні обставини справи, наслідки, які мали місце в результаті протиправних дій, факт того, як те чи інше рішення суду може вплинути на подальшу долю особи, психологічне ставлення ОСОБА_4 , до вчиненого кримінального правопорушення та його наслідків.
Відповідно до статей 127-129 Кримінального процесуального кодексу України, під час вирішення цивільного позову ОСОБА_5 , суд виходив з наступного.
Згідно частини 1 статті 1177 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Відповідно до частин 1-4 статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Потерпілий ОСОБА_5 , пред`явив цивільний позов до ОСОБА_4 , про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 6700 грн., та моральної шкоди в розмірі 5000 грн.
Розмір моральної шкоди потерпілий оцінив у вказаній вище сумі виходячи з тяжкості моральних страждань через дії обвинуваченого, негативних змін у його житті.
Обвинувачений ОСОБА_4 , не заперечував проти стягнення з нього відшкодування матеріальної та моральної шкоди на користь потерпілого, визнав розмір цивільного позову у повному обсязі.
За таких обставин, з урахуванням визнання обвинуваченим позову, цивільний позов ОСОБА_5 , підлягає задоволенню у повному обсязі.
З метою забезпечення виконання вироку, а також наявність ризиків, передбачених ст. 177-178 КПК України, суд вбачає підстави для залишення ОСОБА_4 , до набрання вироком законної сили, міри запобіжного заходу у виді домашнього арешту з забороною залишати житло цілодобово.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368-374 КПК України, суд
у х в а л и в:
Визнати ОСОБА_4 винним у злочинах, передбачених частинами 1, 2 статті 190, частиною 2 статті 15, частиною 2 статті 190 КК України та призначити йому покарання:
-за частиною 1 статті 190 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік;
-за частиною 2 статті 190 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки;
-за частиною 2 статті 15 частиною 2 статті 190 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.
Відповідно до ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.
На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.
Відповідно до вимог ст. 76 КК України на період іспитового строку покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 - задовольнити у повному обсязі.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 , 6700 (шість тисяч сімсот) грн. 00 к. на відшкодування матеріальної шкоди та 5000 (п`ять тисяч) грн., моральної шкоди, а всього 11700 (одинадцять тисяч сімсот) грн. 00 к.
До набрання вироком законної сили у відношенні ОСОБА_4 залишити запобіжний захід домашній арешт з забороною цілодобово залишати житло за адресою АДРЕСА_2 .
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не буде подано.
Копію вироку негайно після його проголошення належить вручити обвинуваченому та прокурору.
Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий: