Справа № 473/1087/18
Провадження №1-кп/472/9/19
УХВАЛА
про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою
12 червня 2019 року смт. Веселинове
Миколаївської області
Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря
судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинувачених - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
захисників - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
потерпілого - ОСОБА_9 ,
перекладача - ОСОБА_10 ,
судового розпорядника - ОСОБА_11 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Овідіополь Овідіопольського району Одеської області, громадянина України, не працює, не одруженого, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 309 КК України,
11 червня 2019 року до суду надійшло електронною поштою клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 .
12 червня 2019 року прокурор ОСОБА_3 надав до суду оригінал клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .
В клопотанні прокурор зазначає, що ухвалою судді Веселинівського районного суду Миколаївської області від 25.02.2019 року відносно ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 24:00 години 15 червня 2019 року.
Прокурор обґрунтовує клопотання наявністю ризика, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення.
Як зазначає прокурор в клопотанні, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 10 років, раніше судимий за вчинення розбійного нападу, а тому ризик, встановлений судом під час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшився та продовжує існувати. Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 відповідно до ухвали апеляційного суду Харківської області від 25.01.2018 року перебував у розшуку. З врахуванням цього вважає, що застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою (більш м`якого), не забезпечить належної поведінки обвинуваченого у ході судового розгляду у кримінальному провадженні.
Захисник ОСОБА_8 заперечував щодо задоволення клопотання прокурора, зокрема зазначив, що справа розглядається тривалий час та протягом цього часу прокурор не надав суду доказів того, що ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення. Тому підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не має.
Обвинувачений ОСОБА_5 заперечував шодо задоволення клопотання, вказав, що підстав для оголошення його в розшук не було, так як він не ухилявся від суду, станом на 25.01.2018 року перебував в СІЗО м. Миколаєва.
Захисники ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_4 погодилися з думкою захисника ОСОБА_8 та вважають, що є підстави для відмови в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Потерпілий ОСОБА_9 підтримав клопотання прокурора.
Заслухавши думки сторін кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ст. 199 КПК України суд продовжує строк тримання обвинуваченого під вартою, якщо на момент розгляду клопотання про продовження цього строку ризики, враховані при застосуванні запобіжного заходу, не зменшилися.
Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання чи продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема: вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого за місцем його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання.
При вирішенні клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд враховує, що, ризик, передбачений п. 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що обвинувачений ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення не зменшився.
Підтвердженням цьому є те, що відповідно до досліджених в судовому засіданні документів: вимоги про судимість обвинуваченого ОСОБА_5 , ухвали Харківського апеляційного суду від 25.01.2018 року, які надані прокурором при розгляді клопотання про продовження запобіжного заходу, ОСОБА_5 раніше був неодноразово судимий, офіційно не був працевлаштований, чотири рази притягувався до кримінальної відповідальності, не має міцних соціальних зв`язків, постійного місця роботи та доведеного джерела доходу, у зв`язку з чим є підстави вважати, що знаходячись на свободі, ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини (справа «Харченко проти України») питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.
При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.
При вирішенні клопотання прокурора, судом враховується тяжкість злочину, який інкримінується обвинуваченому та міра покарання, яка йому загрожує у разі доведення вини, також підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину, а також те, що злочин у якому він обвинувачується відповідно до ч. 2 ст. 187 КК України посягає на життя та здоров`я людини, які у відповідності до Конституції України є найвищими соціальними цінностями, і саме наведені вище обставини у їх сукупності, а також дані про особу обвинуваченого підтверджують, що ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшився та продовжує існувати, та дають можливість зробити висновок, що виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою може забезпечити уникненню цього ризику та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Так, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях підкреслює, що при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернатиних) запобіжних заходів.
Однак, застосування більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних із триманням під вартою, не виключить ризик вчинення обвинуваченим нових правопорушень.
Вирішуючи питання про можливість застосування альтернативних запобіжних заходів, суд бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини та приходить до висновку, що жоден із інших - альтернативних запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбаченим цим Кодексом, крім випадків передбачених частиною четвертою цієї статті.
Так, у відповідності до ч. 4 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не визначає розмір застави у кримінальному провадженні, адже діяння було вчинено із застосуванням насильства.
Продовження запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції від 04.11.1950 року «Про захист прав людини і основоположних свобод», оскільки існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
За таких умов, суд дійшов висновку про відсутність на момент розгляду клопотання обставин, які б давали суду підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який.
За обставин, зазначених вище, враховуючи, що строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 закінчується 15 червня 2019 року, і судове провадження ще не завершено, та враховуючи, що ризик, вказаний прокурором, не зменшився, враховуючи дані про особу обвинуваченого, то суд дійшов висновку про те, що клопотання прокурора про продовження застосування строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 199, 369-372 КПК України, суд -
Клопотання прокурора Вознесенської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - задовольнити.
Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю смт. Овідіополь Овідіопольського району Одеської області, громадянину України, непрацюючому, не одруженому, який має зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимому, обвинуваченому у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 187 КК України, ч.1 ст.309 КК України строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 10 серпня 2019 року включно до 24:00 години.
Строк дії ухвали закінчується 10 серпня 2019 року о 24:00 годині.
Ухвала суду апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя Веселинівського районного суду
Миколаївської області ОСОБА_1