Номер провадження: 11-сс/813/1334/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.08.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуюча - суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 26.07.2019 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , підозрюваного у кримінальному провадженні №0000515, внесеному до ЄРДР 16.05.2019 року за ч.3 ст.190 КК України,-

встановив:
Зміст оскаржуваного судового рішення.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 26.07.2019 року задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 , погоджене прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_11 , та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави в сумі 259335 (двісті п`ятдесят дев`ять тисяч триста тридцять п`ять) гривень строком до 24.09.2019 року щодо:

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в Луганській області, громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, неодруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , а фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у кримінальному провадженні №0000515, внесеному до ЄРДР 16.05.2019 року за ч.3 ст.190 КК України.

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що прокурором в судовому засіданні була доведена наявність у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_8 у вчиненні злочину та наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме: підозрюваний ОСОБА_8 , знаходячись на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих, знищити чи приховувати речі та документи, які мають суттєве значення в рамках даного кримінального провадження для встановлення обставин, які згідно ст. 91 КПК України підлягають доказуванню, а також доведена неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищевказаним ризикам.

Зміст вимог апеляційної скарги.
Захисник підозрюваного в апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою обрати підозрюваному запобіжний захід вигляді домашнього арешту або зменшити суму застави, як альтернативного запобіжного заходу.

В своїй апеляційній скарзі зазначає, що прокурор та слідчий в клопотанні не довели належним чином обґрунтованість підозри щодо ОСОБА_8 , а слідчим в судовому засіданні ризики не доведені.

Крім того, адвокат вказує, що слідчим суддею взагалі не обґрунтований розмір застави як альтернативного запобіжного заходу.

Обставини, встановлені слідчим суддею під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, а саме в заволодінні чужим майном шляхом обману за допомогою здійснення незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки персонального комп`ютера, підключеного до всесвітньої мережі «Інтернет», відповідно до якого, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 створили обліковий запис на веб-сайтах, розмістили оголошення щодо продажу неіснуючого товару, вели перемови з потенційними покупцями, переконуючи останніх в правдивості своїх намірів, отримали банківську картку, відкриту на іншу особу, з метою отримання на вказаний розрахунковий рахунок грошових коштів, шляхом їх перерахування від потерпілих, та в подальшому отримували готівку, хоча реального наміру на укладення цивільно-правових угод та направлення відповідного товару покупцям не мали.
26.07.2019 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190 КК України.
Цього ж дня слідчий звернувся до суду з клопотанням, погодженим прокурором, про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи його наявністю у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_8 у вчиненні злочину, ризиків. передбачених ст.177 КПК України, та неможливістю запобігання цим ризикам шляхом застосування менш суворих запобіжних заходів.
Позиції учасників апеляційного розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, виступ підозрюваного та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив залишити оскаржувану ухвалу без змін; дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

І. Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення.
Згідно з ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.

Відповідно до ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з ч.2 ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При розгляді апеляційних скарг, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, апеляційний суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя відповідно до вищевказаних вимог Закону та Конвенції перевірив та належним чином встановив наявність на час розгляду клопотання в кримінальному провадженні обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому злочинів.

Наявність на даній стадії досудового розслідування обґрунтованість підозри щодо ОСОБА_15 у вчиненні кримінальних правопорушень підтверджується долученими до клопотання слідчого доказами, а саме:

- заявами про вчинене кримінальне правопорушення та протоколами допитів потерпілих ОСОБА_16 від 27.12.2018 року, ОСОБА_17 від 28.12.2018 року, ОСОБА_18 від 08.02.2019 року, ОСОБА_19 від 08.02.2019 року, в яких потерпілі детально описують обставини вчинення щодо них шахрайських дій, зокрема зазначені номери телефонів, через які здійснювалось спілкування з продавцями товарів, укладення з ними договорів купівлі-продажу та перерахування грошових коштів на рахунки, зазначені в договорах;

- договорами купівлі-продажу між потерпілими та різними суб`єктами підприємницької діяльності з приводу придбання мототехніки, рахунками та квитанціями про перерахування грошових коштів, згідно з якими потерпілими за укладеними договорами та наданими рахунками сплачені грошові кошти за замовлений товар;

- рапортами старшого інспектора ВПК в Одеській області Причорноморського Управління кіберполіції ДКП НП України ОСОБА_20 щодо причетності до вчинення злочинів спільників ОСОБА_8 ОСОБА_14 та ОСОБА_13 .
Таким чином, ОСОБА_8 на даній стадії досудового розслідування обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, за які законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, у зв`язку з чим апеляційний суд визнає доводи апеляційної скарги в цій частині необґрунтованими.

ІІ. Щодо доводів апеляційної скарги про недоведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених слідчим ризиків.
Оцінюючи доведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених слідчим ризиків, апеляційний суд враховує такі обставини.

З матеріалів провадження вбачається, що підозрюваний ОСОБА_8 є громадянином України, зареєстрований та проживає в м. Одесі, місця реєстрації та проживання різні, не одружений, утриманців не має, не працює та не навчається.

Вказані обставини свідчать про те, що у ОСОБА_8 відсутні міцні соціальні зв`язки, у зв`язку з чим підозрюваний, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке загрожує йому в разі визнання його винуватим, може здійснити спроби переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкримінований йому тяжкий злочин.

Відсутність у підозрюваного офіційного працевлаштування, відсутність відомостей про джерела його існування свідчать про те, що у кримінальному провадженні наявний ризик подальшого вчинення ним аналогічних корисливих кримінальних правопорушень.

Перебуваючи на свободі, ОСОБА_8 матиме змогу знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей і документів, які мають значення для встановлення істини у кримінальному провадженні.

Також у кримінальному провадженні існує ризик того, що перебуваючи на свободі, підозрюваний ОСОБА_8 матиме змогу незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, погрозами, підкупом або вмовляннями схиляючи їх до надання неправдивих показань з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Крім того, підозрюваний ОСОБА_8 може перешкоджати кримінальному провадженню шляхом інформування інших причетних до вчинення злочину осіб про хід досудового розслідування та про слідчі (розшукові) дії, які в ньому провадяться.

Таким чином, слідчим та прокурором доведена наявність у кримінальному провадженні заявлених ризиків, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні апеляційного суду, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги захисника в цій частині колегія суддів визнає необґрунтованими.

Жодних доводів на спростування встановлених апеляційним судом обставин стороною захисту не надано.

ІІІ. Щодо доводів про непомірність визначеного підозрюваному розміру застави.
Надаючи оцінку доводу апеляційної скарги підозрюваного щодо непомірності розміру визначеної йому застави як альтернативного запобіжного заходу, апеляційний суд виходить з положень ч.5 ст.182 КПК України.

Зазначеною нормою передбачено, що розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Підозрюваному ОСОБА_8 , з урахуванням обставин інкримінованих йому злочинів, його особи та розміру завданої кримінальними правопорушеннями шкоди, слідчим суддею визначено заставу поза межами, визначеними ч.5 ст.182 КПК України, а саме в розмірі 135 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Апеляційний суд вважає такий розмір застави обґрунтованим з огляду на характер та ступінь тяжкості інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення та розмір завданої ним шкоди, оскільки такий розмір застави здатний забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

З огляду на викладене, апеляційний суд визнає безпідставними доводи апеляційної скарги щодо непомірності розміру визначеної йому застави.

Висновки апеляційного суду.
Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а дані про особу підозрюваного і сама підозра у вчиненні ним тяжкого злочину дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існують зазначені слідчим суддею ризики, які виправдовують тримання підозрюваного під вартою. Застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки такий запобіжний захід не здатний запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам, забезпечити належну поведінку підозрюваного та виконання ним своїх процесуальних обов`язків.
Апеляційним судом не встановлено обставин, які могли би бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.
Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст. ст. 182, 183, 196, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 26.07.2019 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000515, внесеному до ЄРДР 16.05.2019 року за ч.3 ст.190 КК України - залишити без змін.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4