Справа №243/5857/18
Провадження №1-кп/243/177/2019
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и

04 грудня 2019 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні у залі суду м. Слов`янська кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000999 від 14 травня 2018 року, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаївка, Слов`янського району, Донецької області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, офіційно не працюючого, РНОКП НОМЕР_1 , неодружений, який неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 01.11.2007 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців. Звільнений 14.01.2011 року на підставі постанови Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 14.01.2011 року умовно - достроково на невідбутий строк 1 рік 7 місяців 14 днів;

- 13.02.2013 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ст.ст. 70, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, дані щодо звільнення з ОСОБА_7 відсутні;

- 24.05.2018 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік,

у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 185 КК України, -
В С Т А Н О В И В:

Угода про визнання винуватості досягнута під час судового розгляду кримінального провадження № 0000999 від 14 травня 2018 року.

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушеннях за таких підстав.

14.05.2018 року приблизно о 06.00 годині ОСОБА_4 , знаходився на площадці біля під`їзду будинку № 12 по вулиці Миру, м. Миколаївка, Слов`янського району, Донецької області, побачив автомобіль марки «ВАЗ 2107» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , в корпусі синього кольору, 2004 року випуску, номер шасі НОМЕР_3 , який на праві власності належить ОСОБА_8 та перебуває на праві користування у ОСОБА_6 , де у ОСОБА_4 раптово виник протиправний умисел, спрямований на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, 14.05.2018 року приблизно о 06.05 годин ОСОБА_4 знаходячись на площадці біля під`їзду будинку № 12 по вулиці Миру, м. Миколаївка, Слов`янського району, Донецької області, діючи умисно, повторно, таємно, підійшов до передньої водійської двері автомобілю «ВАЗ 2107» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , в корпусі синього кольору, 2004 року випуску, номер шасі НОМЕР_3 та переконавшись, що автомобіль не обладнаний сигнальними пристроями, за його діями ніхто не спостерігає та вони залишаться непоміченими для оточуючих, розуміючи протиправний характер своїх дій та те, що посягає на транспортний засіб, який йому не належить та на який він не має жодного права, застосувавши фізичну силу, ривком руки відкрив вказані двері.

Після чого, 14.05.2018 року приблизно о 06.15 годині ОСОБА_4 знаходячись на площадці біля під`їзду будинку № 12 по вулиці Миру, м.Миколаївка, Слов`янського району, Донецької області через відчинені ним передні водійські двері сів за кермо вказаного вище автомобілю та знаходячись за кермом ОСОБА_4 діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів застосувавши фізичну силу рук та інструменти, зламав замок на рульовому колесі, висмикнув проводи із замка запалювання, з`єднавши контакти груп привів двигун у дію, тим самим незаконно заволодів вищевказаним автомобілем.

Крім того, 14.05.2018 року приблизно о 06.30 годин ОСОБА_4 знаходячись в автомобілі марки «ВАЗ 2107» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , в корпусі синього кольору, 2004 року випуску, номер шасі НОМЕР_3 , який на праві власності належить ОСОБА_8 , перебуває у праві користування ОСОБА_6 , у салоні на панелі побачив мобільний телефон марки ZTE Blade А610 імеі: НОМЕР_4 в корпусі чорного кольору. В цей час, на цьому місці, у ОСОБА_4 виник протиправний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, яке належить потерпілому ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій злочинний протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, на яке не має жодного права 14.05.2018 року приблизно о 06.40 годин, ОСОБА_4 знаходячись у автомобілі марки «ВАЗ 2107» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , в корпусі синього кольору, 2004 року випуску, номер шасі НОМЕР_5 , який на праві власності належить ОСОБА_8 , перебуває на праві користування ОСОБА_6 , діючи умисно, повторно, таємно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, розуміючи, що посягає на чужу власність, з панелі вказаного автомобіля таємно викрав мобільний телефон марки ZTE Blade А610 імеі: НОМЕР_4 у корпусі чорного кольору вартість якого складає 2688 гривень 60 копійок, який належить потерпілому ОСОБА_6 .

Після чого, ОСОБА_4 з місця скоєння кримінального правопорушення втік, а викраденим розпорядився на власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 , заподіяв потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 2688 гривень 60 копійок.

Обвинувачений ОСОБА_4 винуватим у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 185 КК України визнав себе повністю, щиро розкаявся.

У судовому засіданні прокурор, обвинувачений та захисник заявили клопотання про затвердження угоди про визнання винуватості судом.

Під час судового засідання обвинуваченому ОСОБА_4 роз`яснено, що:

- він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь;

- наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст.473 КПК України, а саме: обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями ст.394 КПК України (в апеляційному порядку вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч. 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди) та ст.424 КПК України (в касаційному порядку вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості та судове рішення суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на такий вирок можуть бути оскаржені засудженим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без згоди засудженого на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.4-7 ст.474 КПК України, у тому числі не роз`яснення засудженому наслідків укладення угоди), а для підозрюваного чи обвинуваченого - також його відмова від здійснення прав, передбачених абз.1 та 4 п.1 ч.4 ст.474 КПК України (право на судовий розгляд та доведення обвинувачення прокурором, право допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь);

- характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим;

- вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом,

- наслідки невиконання угоди відповідно до ст.476 КПК України,

- положення про кримінальну відповідальність, передбачену ст.389-1 КК України «Умисне невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості», за що передбачене покарання у вигляді арешту до шести місяців або обмеження волі на строк до трьох років.

Сторони просять затвердити угоду про визнання винуватості.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні надав суду письмову згоду на затвердження угоди про визнання винуватості, зазначив, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним, суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Зі змісту статей 471, 472 КПК України вбачається, що сторони угоди зобов`язані, крім іншого, узгоджувати міру покарання, зокрема враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особи винного і обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд повинен з`ясувати у обвинуваченого, чи зможе він реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання, вчинити дії або виконати обов`язки. Якщо під час судового провадження суд встановить, що обвинувачений не в змозі виконати взяті на себе зобов`язання, він відповідно до п. 5 ч. 7 ст. 474 КПК має відмовити в затвердженні угоди.

Судом встановлено в судовому засіданні, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 185 та ч. 2 ст. 289 КК України, які згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості та тяжким злочином відповідно, обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_4 підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, оскільки узгоджений сторонами вид покарання відповідає обставинам справи та особі обвинуваченого.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені п. п. 1. 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що укладення даної угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, і що угода відповідає вимогам закону і вважає можливим затвердити угоду про визнання винуватості між прокурором Слов`янської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження процесуального керівника у кримінальному провадженні № 0000999 від 14 травня 2018 року, та обвинуваченим ОСОБА_4 , і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Захід забезпечення кримінального провадження ОСОБА_4 під час досудового розслідування та в судовому провадженні не обирався.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Долю речових доказів вирішити на підставі ст.100 КПК України.

Судові витрати по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 369, 370, 373, 374, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості по кримінальному провадженню № 0000999 від 14 травня 2018 року, укладену між прокурором Слов`янської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки;

В силу ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання ОСОБА_4 у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за цим вироком та за вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 24 травня 2018 року, ОСОБА_4 остаточно призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Зарахувати ОСОБА_4 у строк покарання повністю відбуте покарання за вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 24 травня 2018 року у виді позбавлення волі на строк 1 рік.

На підставі положень статей 75 та 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, якщо він протягом іспитового строку 3 (три) роки не вчинить нового злочину, і виконає покладені на нього обов`язки, а саме:

?періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

?повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи,

?не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази: договір про надання фінансового кредиту № ДОН від 14.05.2018 року, укладений з повним товариством «Ломбард Донкредит Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтер-Ріелті» і Компанія», , який поміщений у сейф пакет №4307023 зберігати в матеріалах кримінального провадження.

На вирок суду на підставі угоди про визнання винуватості може бути подана апеляція до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення: - обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч. 4, 6, 7 ст.474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; - прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч.4 ст.469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок постановлено та підписано в нарадчій кімнаті в одному екземплярі.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду

Донецької області ОСОБА_1