Деражнянський районний суд Хмельницької області
Справа № 673/961/19
Провадження № 1-кп/673/113/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2019 р.м.Деражня

Деражнянський районний суд
Хмельницької області

в складі: головуючий - суддя ОСОБА_1
при секретарі судових засідань ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 та потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000088 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.04.2019 року по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Хмельницького Хмельницької області, жительки АДРЕСА_1 , проживаючої по АДРЕСА_2 , українки, громадянки України, з повною загальною середньою освітою, не маючої на утриманні неповнолітніх дітей, раніше не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

21.04.2019 близько 09 год. 30 хв., знаходячись в приміщенні будинку по АДРЕСА_1 , належного ОСОБА_6 , помітивши, що ОСОБА_7 , який проживає у вказаному будинку, перебуває у стані сну, в присутності малолітньої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прийняла рішення про відкрите викрадення грошових коштів, належних ОСОБА_7 .

Тоді ж, ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, переслідуючи корисливий мотив, з метою особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, перебуваючи в приміщенні вітальні вказаного будинку в присутності малолітньої ОСОБА_8 ,

яка усвідомлювала вчинення викрадення, скориставшись відсутністю нагляду власника ОСОБА_7 , який на той час відпочивав у тій же кімнаті будинку, усвідомлюючи, що її дії помічені, але ігноруючи це, із зовнішньої кишені куртки, яка висіла на вішаку біля вхідних дверей до вітальні будинку, дістала гаманець, з якого вийняла грошові кошти в сумі 200 гривень однією купюрою, поклала їх до власної панчохи на правій нозі, після чого разом із вказаними грошовими коштами направилась до виходу з будинку, де біля вхідних дверей її наздогнав потерпілий ОСОБА_7 , якого розбудила малолітня ОСОБА_8 та який попередньо пересвідчився у викраденні грошових коштів перевіривши власний гаманець, намагався припинити незаконні дії ОСОБА_4 з вимогою повернути грошові кошти.

В подальшому, ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що її дії були помічені ОСОБА_8 та ОСОБА_7 продовжила свої умисні дії, направлені на відкрите викрадення чужого майна та залишивши приміщення будинку, утримуючи при собі викрадені грошові кошти, направилась до виходу з території господарства, де біля хвіртки була зупинена ОСОБА_7 та власницею домоволодіння ОСОБА_6 , які доставили її до працівника поліції, який ніс службу по охороні публічної безпеки і порядку в с. Коржівці Деражнянського району.

Таким чином, ОСОБА_4 намагалася відкрито викрасти грошові кошти в сумі 200 грн., що належать ОСОБА_7 , виконавши тим самим всі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, що не залежали від її волі, оскільки була виявлена в приміщенні будинку та зупинена на території подвір`я ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , чим вчинила закінчений замах на відкрите викрадення майна та своїми діями могла спричинити потерпілому майнову шкоду на вказану суму.

Як вбачається з матеріалів справи, за результатами досудового розслідування ОСОБА_4 органами слідства було оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 186 КК України, а 27.05.2019 року обвинувальний акт, після підписання сторонами Угоди про примирення від 23.05.2019 року (Далі Угода) під час досудового розслідування, із згаданою Угодою було невідкладно надіслано до суду.
У підготовчому судовому засіданні, в якому проводився розгляд щодо даної Угоди з обов`язковою участю її сторін, обвинувачена ОСОБА_4 та потерпілий ОСОБА_7 заявили клопотання про затвердження укладеної 23.05.2019 року між ними в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469 та 471 КПК України, Угоди про примирення та просили суд її затвердити.

Разом з тим, потерпілий підтвердив суду, що він цілком розуміє наслідки затвердження Угоди, визначені ст. 473 КПК України, пояснив, що завдана йому злочином матеріальна та моральна шкода відшкодована повністю і претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченої він не має, тому просив призначити обвинуваченій узгоджене сторонами покарання.

Так, перевіряючи зазначену Угоду на відповідність вимогам чинного КПК України, суд встановив, що відповідно до неї потерпілий та обвинувачена дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення ОСОБА_4 та його правової кваліфікації за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 186 КК України, щодо розміру завданої кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди в сумі 200 грн., відшкодування обвинуваченою нанесеної матеріальної та моральної шкоди в повному обсязі, зобов`язання обвинуваченої під час розгляду справи в суді вибачитись перед потерпілим за вчинення протиправних дій, а також щодо узгодженого покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік із звільненням від призначеного покарання з випробуванням на іспитовий строк 1 рік, згоди сторін на його призначення, щодо наслідків укладення та затвердження Угоди, передбачених ст. 473 КПК України та щодо наслідків невиконання Угоди, передбачених ст. 476 КПК України і щодо умисного невиконання Угоди, а також інших істотних для відповідного кримінального провадження обставин.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 зазначила, що вона цілком розуміє характер обвинувачення, яке їй пред`явлено та повністю визнала себе винуватою у вчиненні інкримінованого їй злочині, щиро розкаялася у вчиненому, відшкодувала завдану шкоду та визнала фактичні обставини справи встановлені слідством.
Разом з тим, обвинувачена зазначила, що вона цілком розуміє, що має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчинені якого її обвинувачують, а вона право мовчати і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення, мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно, допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь.
Крім того, обвинувачена розуміє наслідки укладення та затвердження Угоди, передбачені ст. 473 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, характер кожного обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження Угоди судом, тому просила Угоду про примирення затвердити та призначити їй узгоджене сторонами покарання.
Прокурор вважає, що при укладенні даної Угоди дотримані всі вимоги і правила, встановлені чинними КПК України та КК України, просила долучити до обвинувального акту матеріали кримінального провадження відносно обвинуваченого, а саму Угоду затвердити і призначити обвинуваченій узгоджену сторонами міру покарання.

Заслухавши думку прокурора, сторони угоди, перевіривши умови укладення Угоди, відповідність її змісту вимогам чинного кримінального процесуального законодавства України, роз`яснивши та з`ясувавши в обвинувачуваної та потерпілого повне розуміння ними їх процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які примусили б їх погодитися на підписання угоди про примирення, характеру висунутого ОСОБА_4 обвинувачення,

виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі даної Угоди, суд дійшов висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану Угоду про примирення з наступних підстав.
Так, у відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст. 468 - 475 цього Кодексу.
Разом з тим, відповідно до правил ст.ст. 468 та 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Так, суд погоджується з викладеною в Угоді правовою кваліфікацією дій обвинуваченої ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 186 КК України, як закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), тому її винуватість у вчиненні інкримінованого злочину, який згідно положень ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів середнього ступеню тяжкості, суд визнає доведеною.
При призначенні покарання обвинуваченій суд враховує умови Угоди, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Зокрема, вивченням особи обвинуваченої ОСОБА_4 встановлено, що вона по місцю фактичного проживання характеризується негативно, до кримінальної відповідальності раніше не притягувалась, неодружена, не має на утриманні неповнолітніх дітей, не працює, домашнього господарства не веде, депутатом місцевих рад не являється.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої судом визнаються повне визнання нею вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне усунення заподіяної шкоди.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, судом не встановлено.
Таким чином, суд, діючи в порядку ст. 474 КПК України, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження та відповідної перевірки матеріалів самої кримінальної справи переконався, що укладення Угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в Угоді, а узгоджені сторонами вид і міра покарання не є такими, що не відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Крім того, суд дійшов висновку, що умови Угоди про примирення відповідають вимогам чинного кримінально-процесуального законодавства України, інтересам суспільства та не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб.
Водночас, судом встановлені обґрунтовані підстави вважати, що укладення Угоди було добровільним, і сторони дійсно примирились, взяті обвинуваченим на себе за Угодою зобов`язання очевидно можливі для виконання, а матеріальна шкода не потребує відшкодування, оскільки викрадені матеріальні цінності в ході досудового розслідування в повному об`ємі були передані потерпілому.

Вирішуючи юридичну долю речових доказів по справі, суд приходить до висновку, що грошові кошти в сумі 200 грн. та гаманець темного кольору, які були передані потерпілому ОСОБА_7 , належить йому залишити, як власнику.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що Угоду про примирення від 23.05.2019 року, укладену сторонами обвинувачення та захисту в даному кримінальному провадженні, належить затвердити, а ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 186 КК України та призначити їй узгоджену сторонами міру покарання, як необхідну та достатню для його виправлення та попередження нових злочинів.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. п. 1 ч. 100, 314, 368, 370, 374, 375, 471, 474 та 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Угоду про примирення від 23.05.2019 року між обвинуваченою ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_7 , затвердити.
Визнати ОСОБА_4 винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 186 КК України та призначити їй узгоджену сторонами міру покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши їй іспитовий строк тривалістю 1 рік.

Речові докази по справі згідно постанови слідчого від 21.04.2019 року залишити потерпілому ОСОБА_7 .
Цивільний позов потерпілим не заявлявся, запобіжний захід обвинуваченій не обирався, судові витрати у справі відсутні.
Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про примирення між потерпілим і підозрюваним, обвинуваченим може бути оскаржений в апеляційному порядку через Деражнянський районний суд Хмельницької області, який його ухвалив, до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених статтею 394 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, яка негайно після проголошення вручається безпосередньо обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1