Номер провадження: 11-сс/813/1051/19
Номер справи місцевого суду: 521/4185/19 1-кс/521/2173/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.06.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуюча - суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

представника ТОВ «Сіріус Екстружен» - адвоката ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу директора ТОВ «Сіріус Екстружен» ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 09.04.2019 року про арешт майна у кримінальному провадженні №0000366, внесеному до ЄРДР 11.03.2019 року за ч.4 ст.358 КК України,
встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.
Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 09.04.2019 року задоволено клопотання слідчого Хмельницького ВП Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , яке погоджено прокурором Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_9 , та накладено арешт на технічний паспорт серії НОМЕР_1 від 09.09.2009 року на автомобіль «Volkswagen Passat», д/н НОМЕР_2 , зареєстрований на ТОЗВ «Сіріус Екстружен», вилучене 11.03.2019 року у ОСОБА_10 в ході огляду місця події за адресою: м. Одеса, вул. Київське шосе, 1/4.
Своє рішення про накладення арешту на майно, слідчий суддя мотивував тим, що без застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження не можливо виконати завдання кримінального провадження в частині захисту суспільства та держави від кримінальних правопорушень.
Зміст вимог апеляційної скарги.
В своїй апеляційній скарзі директор ТОВ «Сіріус Екстружен» ОСОБА_7 вказує, що вважає ухвалу незаконною, просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання слідчого відмовити.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що на момент прийняття слідчим суддею рішення про арешт майна не було жодних підстав вважати, що майно є доказом злочину чи підлягає конфіскації, оскільки кримінальне провадження було закрито у зв`язку з відсутністю складу злочину.
Крім того вказує, що слідчим суддею було грубо порушено строки розгляду клопотання про арешт майна, оскільки до суду воно слідчим було подане 12.03.2019 року, а фактично розглянуте лише 09.04.2019 року, що є порушення ч.6 ст.173 КПК України.
Також апеляційна скарга містить в собі клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження оскаржуваної директором ТОВ «Сіріус Екстружен» ухвали.
Вимоги клопотання апелянт обґрунтовує тим, що під час прийняття оскаржуваного рішення представник власника майна в судовому засіданні викликаний та присутнім не був, копія оскаржуваного рішення на адресу підприємства не направлялася, а про оскаржувану ухвалу стало відомо з єдиного реєстру судових рішень.
Позиції учасників апеляційного розгляду.
До початку апеляційного розгляду від прокурора надійшла заява, в якій він просив провести апеляційний розгляду без його участі у зв`язку із зайнятістю в інших судових засіданнях, долучив до заяви копію постанови слідчого про закриття кримінального провадження, у зв`язку з чим апеляційний суд вважає за можливе провести розгляд апеляційної скарги без участі прокурора.
Заслухавши суддю-доповідача, виступ представника власника майна, який просив задовольнити апеляційну скаргу у повному обсязі; дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку про таке.
Мотиви суду апеляційної інстанції.
І. Щодо строку на апеляційне оскарження.
Відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України, апеляційні скарги на ухвалу слідчого судді можуть бути подані протягом п`яти днів з дня їх проголошення.

Частиною 3 статті 395 КПК України передбачено, що для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення. Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, або якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

З матеріалів провадження вбачається, що оскаржувана ухвала була постановлена без виклику та участі власника майна чи його представника, копія ухвали їм направлена не була, відомості щодо дати отримання ними копії оскаржуваної ухвали в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний доходить висновку про те, що апеляційна скарга подана в межах строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді.

ІІ. Щодо доводів апеляційної скарги про необґрунтованість арешту майна.
Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів. Одним з таких заходів є арешт майна у кримінальному провадженні.
Частиною другою ст.173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Перевіривши матеріали судової справи, апеляційний суд вважає, що на даний момент відсутні підстави для арешту майна, з огляду на таке.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Частиною другою статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У відповідності до ч.2 ст.171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
З матеріалів провадження вбачається, що 11.03.2019 року по вул. Київське шосе, 1/4 в м. Одесі був зупинений автомобіль «Volkswagen Passat», д/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_10 . Під час перевірки документів у працівників патрульної поліції виникли сумніви щодо справжності технічного паспорта на зазначений автомобіль, оскільки в ньому не зазначено повну масу та масу без навантаження, що могло свідчити про підробку технічного паспорта.
На підставі рапорта патрульного поліцейського 2 роти 4 батальйону УПП в м. Одесі 11.03.2019 року до ЄРДР за № 0000366 були внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 358 КК України.
12.03.2019 року слідчий звернувся до суду з клопотанням, погодженим прокурором, про арешт майна технічного паспорта на автомобіль, з метою забезпечення збереження речових доказів та можливості проведення відповідних судових експертиз.

Зазначене клопотання було задоволено ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 09.04.2019 року.

Разом з цим, поза увагою слідчого судді залишилась та обставина, що в ході досудового розслідування була проведена судова технічна експертиз документів та згідно з висновком експерта №66-П від 26.03.2019 року бланк свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 на ім`я ТЗОВ «Сіріус Екстружен» за своїми характеристиками відповідає встановленому зразку аналогічного бланку свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, що перебуває в офіційному обігу на території України.
На підставі зазначеної експертизи постановою слідчого від 28.03.2019 року кримінальне провадження №0000366, внесене до ЄРДР 11.03.2019 року за ч.4 ст.358 КК України, було закрито.
Таким чином, оскаржувана ухвала слідчого судді була постановлена 09.04.2019 року, тобто вже після закриття кримінального провадження.
Незважаючи на те, що про закриття кримінального провадження слідчому судді відомо не було, оскільки відповідні процесуальні документи до суду не надсилались, вищевказані обставини є істотними порушеннями вимог КПК України та тягнуть за собою безумовне скасування оскаржуваної ухвали.
Разом з цим, з матеріалів провадження вбачається, що постановою прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_11 від 15.05.2019 року постанова слідчого про закриття кримінального провадження була скасована.
Поряд з цим, постановою слідчого від 04.06.2019 року кримінальне провадження було знову закрито, копія цієї постанови надана прокурором разом із заявою про розгляд апеляційної скарги без його участі, відомостей щодо скасування зазначеної постанови прокурором не надано.
Вищевказані обставини свідчать про те, що на даний час відсутні обставини, які зумовлювали необхідність накладення арешту на майно, що є безумовною підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про обґрунтованість апеляційної скарги та вважає за необхідне її задовольнити, оскаржувану ухвалу слідчого судді - скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого.

Керуючись ст. ст. 170-173, 309, 376, 404, 405, 407, 409, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,
постановив:

Апеляційну скаргу директора ТОВ «Сіріус Екстружен» ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 09.04.2019 року про арешт майна у кримінальному провадженні №0000366, внесеному до ЄРДР 11.03.2019 року за ч.4 ст.358 КК України скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого Хмельницького ВП Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , яке погоджено прокурором Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_9 , та накладено арешт на технічний паспорт серії НОМЕР_1 від 09.09.2009 року на автомобіль «Volkswagen Passat», д/н НОМЕР_2 , зареєстрований на ТОЗВ «Сіріус Екстружен», вилучене 11.03.2019 року у ОСОБА_10 в ході огляду місця події за адресою: м. Одеса, вул. Київське шосе, 1/4.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3