Справа № 442/2547/19
Провадження № 1-в/442/133/2019
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2019 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

у складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі в режимі відеоконференції з ДУ «Дрогобицька виправна колонія № 40» заяву ОСОБА_3 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання, -

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

представників ДУ «Дрогобицька виправна колонія № 40» - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_3 , його захисника адвоката ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и в :
15.04.2019 року до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області надійшла заява ОСОБА_3 в якому останній просить звільнити його від подальшого відбування покарання умовно достроково як такого, що довів свою виправлення.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_3 та його захисник підтримали подану заяву та просить її задоволити, врахувавши що за час відбуття покарання він відбув більше як 3/4 призначеного покарання, не має непогашених стягнень, заохочувався, був працевлаштований. Крім цього, вказав, що у зв`язку з хворобою нирок та кишечника, він ОСОБА_3 не може перебувати в місцях позбавлення волі.

Прокурор Дрогобицької місцевої прокуратури та представник ДУ «Дрогобицька виправна колонія № 40» щодо задоволення даної заяви заперечили посилаючись на те, що засуджений ОСОБА_3 не довів своє виправлення та перебуває на профілактичному обліку в установі, як особа схильна до втечі.

Вислухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом. До таких питань відноситься і заміна не відбутої частини покарання більш м`яким або умовно-дострокове звільнення.

Як вбачається з матеріалів особової справи, ОСОБА_3 засуджено вироком Апеляційного суду Львівської області від 13.07.2006 року за вчинення злочину передбаченого п. п. 4, 10 ч. 2 ст. 155, ч. 4 ст. 152, ч. 3 ст. 153, ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді довічного позбавлення волі. Ухвалою Верховного Суду України від 14.06.2006 року ОСОБА_3 замінено довічне позбавлення волі на 17 років позбавлення волі.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16.05.2016 року за ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_3 зараховано строк попереднього ув`язнення з 29.10.2005 року по 14.11.2006 року.

Вимогами статті 81 КК України передбачено, що до осіб, які відбувають покарання у виді, зокрема, позбавлення волі, може бути застосоване умовно - дострокове звільнення після фактичного відбуття засудженими не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 засуджений за особливо тяжкий злочин, за який йому було призначено покарання у виді 17 років позбавлення волі, на даний час фактично відбув три чверті строку покарання і невідбутими залишились 2 роки 4 місяці 21 день.

Разом з цим, як зазначено в п. 2 Постанови Пленуму «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Розглядаючи подання про умовно-дострокове звільнення суд зобов`язаний перевірити сумлінну поведінку та сумлінне ставлення особи за весь період відбування нею покарання, врахувати тяжкість вчиненого злочину та особу засудженого в цілому.

Приймаючи рішення про задоволення подання про умовно-дострокове звільнення або відмову в такому, суд повинен його мотивувати.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Прийняття рішення про умовно дострокове звільнення не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарання.

Як вбачається з наданої суду характеристики, затвердженої 02.05.2019 року начальником ДУ «Дрогобицька виправна колонія (№40)» ОСОБА_8 , засуджений ОСОБА_3 , за час відбування покарання в ДУ «Дрогобицька виправна колонія (№40)» допускав порушення режиму тримання, за що десять разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, дані порушення виражались у порушенні розпорядку дня, зберіганні заборонених предметів, нетактовній поведінці по відношенню до адміністрації установи. Адміністрацією установи чотири рази заохочувався. Ініціативи у працевлаштуванні на виробництві установи не проявляє. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. У відношенні до представників адміністрації неоднозначний, мали місце прояви нетактовної поведінки. Намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та при ліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх за призначенням. До виконання передбачених законом вимог персоналу ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Намагається виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного виконання не має. Намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Участі в організації виховних заходів в установі не приймає. Взяв участь у реалізації програми диференційовано виховного впливу «Освіта», у 2018 році закінчив навчання в Дрогобицькій вечірній (змінній) школі здобувши повну загальну середню освіту. Прагне до підвищення загальноосвітнього рівня. Участі у роботі самодіяльних організацій засуджених відділення не приймає. Підтримує зв`язки з родичами шляхом листування та побачень, отримує від них посилки та передачі. Згідно протоколу №10 від 14.05.2014 року рішенням комісії установи засудженому ОСОБА_3 відмовлено у застосуванні ст. 100, 101 КВК України як такому, що не стає на шлях виправлення. Згідно протоколу №3 від 08.02.2017 року рішенням комісії установи засудженому ОСОБА_3 відмовлено у застосуванні ст.82 КК України як такому, що не став на шлях виправлення. Згідно протоколу №14 від 26.07.2017 року рішенням комісії установи засудженому ОСОБА_3 відмовлено у застосуванні ст.81 КК України, як такому, що не довів свого виправлення. Згідно протоколу №8 від 25.04.2018 року рішенням комісії установи засудженому ОСОБА_3 відмовлено у застосуванні ст.82 КК України як такому, що не став на шлях виправлення. ОСОБА_3 перебуває на профілактичному обліку в установі, як особа схильна до втечі.

З оглянутої в судовому засіданні особової справи засудженого ОСОБА_3 , наданої ДУ "ДВК-40" на вимогу суду, в ній відсутні будь-які дані про те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення і таких в даному судовому засіданні не встановлено.

Крім того, за змістом роз`яснень, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року умовно дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, при вирішенні цього питання суди повинні враховувати, зокрема, дані про його попередні судимості.

Так, матеріали особової справи містять дані про те, що ОСОБА_3 є особою, раніше судимою за тяжкі злочини проти власності. Проте, останній належних висновків не зробив та в період призначеного йому умовного покарання за вироком Перемишлянського районного суду Львівської області від 12.04.2004 року, знову вчинив особливо тяжкий злочин, за яким відбуває дане покарання.

Суд приймає до уваги той факт, що засуджений ОСОБА_3 ініціативи у працевлаштуванні на виробництві установи не приймає, його доводи про відмову у такому працевлаштуванні не підтверджені матеріалами особової справи.

Посилання засудженого не неможливість відбувати покарання в місцях позбавлення волі через хворобу необґрунтовані та не підтверджені жодними доказами. При цьому суд враховує, що засудженим клопотання про умовно-дострокове звільнення подане з підстав, визначених у ст. 81 КК України, а не у зв`язку із звільненням від покарання за хворобою.

З огляду на наведене, засудженим та його захисником не доведено і в судовому засіданні не встановлено, що за час відбуття покарання в особистості ОСОБА_3 відбувся процес позитивних змін, який створив у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. При цьому суд звертає увагу на той факт, що останній перебуває на профілактичному обліку в установі, як особа схильна до втечі.

Таким чином процес виправлення та перевиховання засудженого ОСОБА_3 протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарання, на думку суду, не є стабільним та послідовним.

За таких обставин переконаності суду в тому, що цілі покарання для засудженого ОСОБА_3 досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком, - немає, а відтак, суд не знаходить підстав для застосування до ОСОБА_3 умовно дострокового звільнення від відбування покарання.

Враховуючи вище наведене та керуючись п. 2 ч. 1 ст. 537, ст. 539 КПК України, суд,-

у х в а л и в :
В задоволенні заяви ОСОБА_3 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

На ухвалу суду протягом семи днів з дня її оголошення учасники судового провадження можуть подати апеляцію до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали виготовлено 24.05.2019 року.

Суддя ОСОБА_1