ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 серпня 2019 року м. Чернівці
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1
Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4
учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
представника потерпілого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001503 від 23.11.2018 року, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Першотравневого районного суду м. Чернівці від 12 червня 2019 року щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , не одруженого, не працюючого, із середньою освітою, раніше не судимого, -
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.199 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від 12 червня 2019 року
ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.199 КК України та призначено йому покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу обвинуваченому ОСОБА_8 залишено обрану у вигляді тримання під вартою в Чернівецькій установі виконання покарань №33.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_8 визначено відраховувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 23 листопада 2018 року (03:06 год.).

Вирішено питання пов`язані з речовими доказами та судовими витратами.

На вказаний вирок суду першої інстанції, захисник ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, у якій не оспорюючи доведеності вини його підзахисного та допустимості доказів у вчинення ним інкримінованого кримінального правопорушення, просить апеляційний суд

ЄУНСС № 725/2163/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_9
Провадження № 11-кп/822/332/19 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст.199 КК України

оскаржуваний вирок щодо ОСОБА_8 змінити, в частині призначеного покарання, звільнивши останнього від відбування покарання з випробуванням.

Свої апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що, районний суд призначаючи покарання не в повній мірі взяв до уваги дані про особу обвинуваченого на наявність обставин, які пом`якшують покарання. Зазначає, що ОСОБА_8 визнав свою вину, розкаявся у вчиненому, сприяв розкриттю злочину, шкоду відшкодовує, в результаті його дій тяжких наслідків не настало, а тому вважає, що сукупність вказаних обставин свідчить про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а шляхом застосування відносно нього положень ст.ст. 75, 76 КК України.

Інших апеляційних скарг та заперечень від учасників судового провадження не надходило.
Як встановлено вироком суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_8 в листопаді 2018 року незаконно придбав, зберігав та у подальшому збув підроблену іноземну валюту, 22 листопада 2018 року приблизно о 03:23 год. умисно, з метою особистого збагачення, за попередньою змовою з невстановленою слідством особою, збув стажисту касира пункту обміну валюти ТОВ «Фінансова Компанія Артем» ОСОБА_10 чотири попередньо придбані підроблені купюри іноземної валюти номіналом по 500 (п`ятсот) Євро кожна. Того ж дня близько 20:52 год. ОСОБА_8 , умисно, повторно, з метою особистого збагачення, за попередньою змовою з невстановленою слідством особою, перевіз та збув як засіб платежу касиру того ж пункту обміну валюти ОСОБА_11 п`ять попередньо придбаних підроблених купюр іноземної валюти, номіналом по 500 (п`ятсот) євро кожна.

Заслухавши доповідь судді, який виклав суть вироку та вимоги апеляційної скарги, думку захисника, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з підстав у ній зазначених, прокурора, який заперечив проти поданої апеляційної скарги та просив залишити вирок районного суду без змін, представника потерпілого, який у вирішенні питання щодо призначеного покарання поклався на розсуд суду, надавши учасникам судового провадження слово в судових дебатах, перевіривши матеріали кримінального провадження з підстав зазначених в апеляційній скарзі та обговоривши наведені у ній доводи, колегія суддів приходить до наступного.

Так, згідно статті 392 КПК України рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом з точки зору його законності і обґрунтованості, тобто відповідності нормам матеріального і процесуального закону фактичним обставинам справи, доказам, дослідженим у судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.199 КК України у незаконному придбанні, зберіганні та збуті підробленої іноземної валюти, вчиненому повторно за попередньою змовою групою осіб, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені наявними в матеріалах провадження та наведеними у вироку доказами, дослідженими в судовому засіданні, яким дана належна правова оцінка і які у апеляційній скарзі не оспорюються.

Крім цього, учасниками провадження не оспорюється законність призначення районним судом обвинуваченому покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 2 роки, проте захисник заявляє апеляційні вимоги з

приводу можливості застосування до його підзахисного положень ст.ст.75,76 КК України та звільнення ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання із випробуванням.

Так, із змісту апеляційної скарги випливає, що апелянт фактично порушує питання про недотримання судом визначених законодавством вимог, що стосуються конкретної винної особи і пов`язані із суддівським розсудом (дискреційними повноваженнями), виходячи із загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості та достатності обраного покарання.

Відповідно до ст.ст.50, 65 КК України, суд призначає покарання у межах встановлених у санкції статті Особливої частини Кримінального кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини; враховуючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Згідно ч.1 ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Загальні засади призначення покарання (стаття 65 КК України) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Так, при призначенні ОСОБА_8 покарання, районним судом, у відповідності до вказаних вище вимог закону, було враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, який належить до категорії тяжких, обставини, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування шкоди, та відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого.

Крім цього, враховано і те, що обвинувачений є особою молодого віку, раніше не судимий, на диспансерному обліку в облпсихлікарні та наркологічному диспансері не перебуває.

Наявність декількох обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, та вказані вище обставини, які характеризують його особу, були враховані районним судом як підстави для можливості застосування вимог ст.69 КК України при призначенні покарання ОСОБА_8 з чим погоджується і колегія суддів та не оспорюється апелянтом.

За таких обставин, доводи захисника про неврахування судом ряду пом`якшуючих обставин та даних які характеризують особу його підзахисного, які, на думку апелянта, давали підстави для застосування положень ст. 75 КК України - є необґрунтованими, адже саме встановлення наявності зазначених вище обставин і

послугувало підставою для призначення обвинуваченому покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.2 ст.199 КК України, а повторне їх врахування для застосування звільнення від відбування від покарання є неможливим.

Жодних інших обставин, окрім тих які вже були враховані районним судом, захисник в апеляційній скарзі не наводить та при розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції не було встановлено.

При цьому, колегія суддів погоджується і з висновками районного суду, що факт того, що обвинувачений не працює, не має постійного заробітку та джерела доходів, не виключає можливості вчинення ОСОБА_8 інших корисливих злочинів.

Враховуючи вищезазначене, а також беручи до уваги те, що обвинувачений хоча і розкаюється у вчиненому, проте вчинив два епізоди умисного, тяжкого кримінального правопорушення, суспільна небезпечність якого фактично спрямована проти державних інтересів у сфері фінансової діяльності і стану економіки, що становить суттєву загрозу для суспільства, так як підриває демократичні інститути нашої держави, а отже в свою чергу, на переконання колегії суддів, не дає підстав для можливості призначення покарання ОСОБА_8 із застосуванням ст. 75 КК України та його виправлення без ізоляції від суспільства.

При цьому, призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання із застосуванням ст. 69 КК України, ближче до мінімального строку позбавлення волі, визначеного КК України, за своїм видом та розміром є співмірним характеру та змісту вчинених ним протиправних дій, їх небезпечності та наслідкам, відповідає визначеній законом меті, є справедливим, необхідним й достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення нових злочинів, як ним особисто, так і іншими особами, підстави вважати його явно несправедливим внаслідок суворості у колегії суддів відсутні.

Таким чином, підстав для можливості застосування відносно ОСОБА_8 положень ст.ст. 75,76 КК України та звільнення його від відбування покарання з встановленням іспитового строку, колегія суддів не вбачає, а тому вирок районного суду як законний та обґрунтований слід залишити без змін.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404-405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , - залишити без задоволення, а вирок Першотравневого районного суду м. Чернівці від 12 червня 2019 року щодо ОСОБА_8 за ч.2 ст.199 КК України без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, а засудженим, який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Головуючий [підпис] ОСОБА_1
Судді [підпис] ОСОБА_2
[підпис] ОСОБА_3