Дата документу 21.08.2019 Справа № 314/1313/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/1217/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 314/1313/19 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ст. 82 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Запорізької області у складі суддів:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку дистанційно в режимі відео конференції, матеріали кримінального провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м. Приморськ Запорізької області, громадянина України, одружений, до засудження не працював. Зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Мешкав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
1) 23.02.2001 Приморським районним судом Запорізької області за ч.1 ст.140 КК України до 2 років позбавлення волі, ст.44,45 КК України - з іспитовим строком на 2 роки;
2) 03.11.2004 Приморським районним судом Запорізької області за ч.3 ст.185, ч.1 ст.286, ст.ст. 70,71,72 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 09.02.2005 ухвалою Апеляційного суду Запорізької області перекваліфіковано ч.3 ст.185 КК України на ч.2 ст.185 КК України та остаточно визначено міру покарання - 2 роки 6 місяців позбавлення волі;
3) 23.06.2005 Приморським районним судом Запорізької області за ч.2 ст.289, ст.ст.69,71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортним засобом строком на 2 роки; звільнився 16.02.2007 з Біленківської ВК № 99 Запорізької області, на підставі постанови Запорізького районного суду від 08.02.2007 за ст.82 КК України з заміною на виправні роботи, не відбутий строк 1 рік 8 місяців 2 дні з дільниці соціальної реабілітації, з утриманням 10 % заробітку;
4) 20.12.2011 Приморським районним судом Запорізької області за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ст.75 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі з іспитовим строком на 2 роки; ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 29.02.2012 вирок змінено, на підставі ст.75,76 КК звільнено від відбування покарання - 1 рік 6 місяців обмеження волі з випробувальним вироком 2 роки
5) 21.06.2012 Приморським районним судом Запорізької області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ст.ст. 70,71,72 КК України за сукупністю вироків приєднано частково не відбуту частину за вироком від 20.12.2011, остаточно покарання - до 4 років 1 місяця позбавлення волі; звільнився 16.07.2014 з Каменської ВК №101 Запорізької області, на підставі ухвали Вільнянського районного суду Запорізької області від 08.07.2014 за ст.82 КК України з заміною на виправні роботи, з не відбутим строком покарання 1 рік 9 місяців 29 днів;
6) 22.10.2015 Приморським районним судом Запорізької області за ч.2 ст.309, ч.2 ст.310, ст.ст. 70,71,72,75,76 КК України до 4 років 8 місяців позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки; вироком Апеляційного суду Запорізької області від 19.10.2016 скасовано вирок Приморського районного суду Запорізької області у частині звільнення з випробуванням та призначено покарання у вигляді 4 років 8 місяців позбавлення волі,

за участю прокурора ОСОБА_7 , засудженого ОСОБА_6 ,

за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 15 травня 2019 року,

в с т а н о в и л а:

в апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 вказує, що він з 01 березня 2017 року прибув до Софіївської ВК № 55, ділянка «Лінгін», до роботи ставився сумлінно, було 2 заохочення, після того працював будівельником на пожиттєвому СПС у липні 2018 року, мав трете заохочення. В нього є поручитель, який зобов`язується надати йому роботу та виплачувати відсотки за ст. 82 КК України. Він став на шлях виправлення, до праці відноситься добросовісно, виконує всі вимоги адміністрації. Просить ухвалу суду скасувати та застосовувати до нього положення ст. 82 КК України.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; засудженого, який просив задовольнити його апеляційну скаргу, прокурора, який просив судове рішення залишити без змін; перевіривши матеріали провадження колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 15 травня 2019 року у задоволенні клопотання засудженого, який відбуває покарання у державній установі «Софіївська виправна колонія (№55), ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відмовлено.

З матеріалів справи вбачається, що до Вільнянського районного суду Запорізької області надійшло клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням засудженого, який відбуває покарання у державній установі «Софіївська виправна колонія (№ 55)» ОСОБА_6 .

Відмовляючи в задоволенні клопотання суд першої інстанції вказав, що передчасним є твердження, що засуджений став на шлях виправлення, а тому відсутні підстави для заміни невідбутої частини покарання у вигляді позбавлення волі більш м`яким покаранням згідно ст. 82 КК України.

За наслідками розгляду апеляційної скарги колегією суддів встановлено наступне.
Відповідно до ч. 3 ст. 82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Згідно з роз`ясненнями п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким - того, що засуджений став на шлях виправлення (ч. 3 ст. 82 КК).

Як вбачається з матеріалів справи, суд розглядаючи заяву засудженого ОСОБА_6 про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким, належним чином врахував, що останній характеризувався наступним чином: вимоги режиму відбування покарання порушував, за що має два стягнення, які зняті та погашені в установленому законом порядку. За сумлінну поведінку та ставлення до праці має два заохочення. Працевлаштований на дільниці «Лігнін». До праці ставиться добре. Дотримується правомірних взаємовідносин з персоналом. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться добре. На профілактичному обліку установи не перебуває. До виконання робіт з благоустрою установи ставиться добре. Не бере участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі. Прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок. Бере участь у роботі самодіяльних організацій.

Враховуючи вищевказане, районний суд прийшов до обґрунтованого висновку про те, що засуджений не став на шлях виправлення, а тому на законних підставах відмовив у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким.

Доводи апелянта про те, що районний суд не врахував, що він сумлінно та добросовісно працює, не порушує вимоги режиму утримання, є необґрунтованими, оскільки, як правильно вказав районний суд, у останнього за весь час відбування ним покарання не була стабільно позитивною та активною, про що свідчить те, що він не заслуговував на заохочення до 30.06.2017 та з того часу до березня 2019, року відсутні виходи на роботу до березня 2019 року, крім того, останній мав два стягнення і тільки одне заохочення (а.с. 9), а це може свідчити тільки про те, що останній не став на шлях виправлення.
При перевірці матеріалів справи колегія суддів не вбачає неправильного застосування кримінального закону та істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які є безумовною підставою для зміни або скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України колегія суддів,

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 15 травня 2019 року, якою у задоволенні клопотання засудженого, який відбуває покарання у державній установі «Софіївська виправна колонія (№55), ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відмовлено, без зміни.
Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді: