Єдиний державний реєстр судових рішень
Доступ до Реєстру здійснюється в тестовому (обмеженому) режимі. Для запобігання загрозам життю і здоров'ю суддів та учасників судового процесу, а також у разі виявлення ознак кіберзагрози, доступ до Реєстру або окремих рішень у ньому може бути обмежено.
Змінені назви судів
Категорія справи №
Надіслано судом: 10.07.2019. Зареєстровано: 11.07.2019. Забезпечено надання загального доступу: 12.07.2019.
Номер кримінального провадження в ЄРДР: не визначено
печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000123.

В обґрунтування клопотання зазначає, ухвалою слідчого судді від 23.04.2019 року накладено арешт на автомобіль марки SUBARU WRX STI 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер транспортного засобу (VIN) НОМЕР_2 , посилаючись на те, що арешт накладено необґрунтовано, оскільки дата винесення ухвали слідчого судді про накладення арешту на зазначений автомобіль є 23.04.2018 року, однак транспортний засіб було придбано ОСОБА_4 лише 16.08.2018 року. Окрім того, з ухвали слідчого судді вбачається, що автомобіль належить ОСОБА_4 1983 р.н., який є батьком ОСОБА_5 , 1993 р.н. та який користується вказаним транспортним засобом, однак інформація не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_4 не перебуває у родинних відносинах з жодною з підозрюваних осіб, які зазначені в ухвалі слідчого судді, що зумовлює необхідність скасування арешту на автомобіль.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, під час розгляду клопотання фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

В судове засідання особа, яка подала клопотання адвокат ОСОБА_3 та прокурор не з`явились, про день, час, місце розгляду клопотання повідомлені належним чином. Будь-яких заяв щодо неможливості розгляду клопотання за їх відсутності на адресу суду не надходили.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

За таких обставин слідчий суддя визнав можливим розглядати клопотання про скасування арешту майна за відсутності не з`явившихся осіб.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

Слідчим суддею встановлено, що Головним слідчим управлінням Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000123.

В ході здійснення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23.04.2018 року, накладено арешт на транспортний засіб марки SUBARU, модель WRX, д.н.з. НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер транспортного засобу (VIN) НОМЕР_2 , власником якого є його батько ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким користується ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

При цьому, згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу .

З ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23.04.2019 року вбачається, що при арешті на зазначений транспортний засіб, слідчий суддя виходив з того, що на час розгляду клопотання органу досудового розслідування, були достатні підстави для висновку, що вони є предметом кримінального правопорушення та визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, а отже, відповідають критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України.

Разом з тим, відповідно до ст. 3 КПК України, при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України, та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків. При цьому, обов`язок доведення існування зазначених умов КПК України покладає на слідчого та/або прокурора, а обов`язок перевірки цих обставин - на слідчого суддю при розгляді відповідного клопотання.

Арешт майна з підстав, що воно виступає знаряддям вчинення кримінального правопорушення та набуте в результаті вчинення кримінального правопорушення на даний час є можливим, коли існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, тобто відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Арешт такого майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Коли ж метою арешту майна є забезпечення конфіскації майна як виду покарання, то в цьому випадку правовою підставою для накладення арешту на майно має бути можлива конфіскація майна за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна. Причому, в останньому випадку арешт накладається лише на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження і щодо якої може бути застосований захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Так, в рамках кримінального провадження № 0000123, повідомлення про підозру ОСОБА_4 не вручалося, отже на час розгляду клопотання прокурора про накладення арешту на майно останній в статусі підозрюваного, обвинуваченого не перебував.

Крім того, посилання прокурора на ту обставину, що автомобіль відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, належним чином необґрунтоване та невмотивоване, а є тільки звичайним посиланням на відповідну норму кримінального процесуального закону.

Будь-яких інших правових підстав для застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження в вищевказаній ухвалі не наведено.

Статтею 84 КПК України імперативно передбачено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Водночас, заявником при розгляді даного клопотання подано документи в противагу версії органу досудового розслідування, що прокурором не спростовано.

Так, арешт на транспортний засіб марки SUBARU накладено ухвалою слідчого судді від 23.04.2019 року, однак зазначений автомобіль ОСОБА_4 було придбано лише 16.08.2018 року, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

Окрім того, з ухвали слідчого судді вбачається, що ОСОБА_4 , 1983 р.н. є батьком ОСОБА_5 , 1993 р.н., який є підозрюваним в рамках кримінального провадження № 0000123, разом з тим, зазначена інформація не відповідає дійсності.

Відповідно до положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17.07.1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права

За таких обставин та враховуючи, що дослідженні в судовому засідання матеріали не містять достатніх фактичних даних, які б свідчили про те, що транспортний засіб набутий в результаті вчинення кримінального правопорушення та/або є предметом кримінального правопорушення, що виправдовувало втручання держави у право на мирне володіння майном у контексті забезпечення «справедливого балансу» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту прав конкретної особи (див. рішення Європейського суду з прав людини у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II), слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про скасування арешту майна є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

За таких обставин, керуючись ст. 174, 309 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23.04.2018 року, а саме на транспортний засіб марки SUBARU, модель WRX, д.н.з. НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер транспортного засобу (VIN) НОМЕР_2 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Логін:

Для помилки:

Пароль:

Для помилки:

З метою упередження перешкоджанню стабільній роботі Реєстру шляхом здійснення автоматичних або автоматизованих запитів на пошук та копіювання ("викачування") бази даних, запроваджено інтерактивний елемент захисту системи

Введіть cуму цифр, зображених на малюнку:

Перевірити
Закрити

Ваше ім'я:

Для помилки:

Ваш e-mail:

Для помилки:

Повідомлення:

Для помилки:

Введіть в поле результат арифметичного виразу:

Для помилки:

Зачекайте, будь ласка...