Справа № 4815/197/19
номер провадження 1-кс/558/306/19
У Х В А Л А
Іменем України
19 листопада 2019 року смт. Демидівка
Слідчий суддя Демидівського районного суду Рівненської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Хвойне, Хвойнинського району Новгородської області, Російська Федерація, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, на утриманні має двоє неповнолітніх дітей, раніше судимого - судимість не знята та не погашена,
сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_5 , слідчий ОСОБА_3 , захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 , підозрюваний ОСОБА_4 , -
До Демидівського районного суду Рівненської області, в порядку передбаченому ст. 34 КПК України, надійшло клопотання слідчого СВ Радивилівського відділення поліції Дубенського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , за погодженням у встановленому порядку, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60-т днів, відносно підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, ОСОБА_4 .
Згідно клопотання зазначається про те, що 13 вересня 2019 року в обідню пору доби, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 прибув до нежитлового господарства ОСОБА_7 , що в АДРЕСА_2 . Перебуваючи на території даного господарства, з метою крадіжки чужого майна, ОСОБА_4 шляхом розбиття вікна проник до нежитлового будинку, де реалізуючи свій злочинний намір, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, скориставшись відсутністю спостереження з боку власника майна та інших сторонніх осіб, з корисливих мотивів, таємно, умисно, шляхом демонтажу, викрав із печі три металевих плити, металеву решітку та металеві дверцята.
Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_4 , перебуваючи на території господарства ОСОБА_7 , шляхом розбиття вікна проник до підсобного приміщення, де реалізуючи свій злочинний намір, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, скориставшись відсутністю спостереження з боку власника майна та інших сторонніх осіб, з корисливих мотивів, таємно, умисно, шляхом демонтажу, викрав із печі дві металеві плити. Із викраденим майном ОСОБА_4 покинув територію господарства.
ОСОБА_4 привласнив та розпорядився викраденим майном на власний розсуд в результаті чого заподіяв матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_7 на загальну суму 415 гривень.
Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі - КК України), а саме: крадіжка, поєднана з проникненням у інше приміщення.
Клопотання обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні обґрунтовано підозрюється у вчиненні вказаного злочину.
У клопотанні зазначається, що причетність ОСОБА_4 до вчинення злочину підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами.
На думку ініціатора клопотання, наявні обставини, які свідчать про можливість настання ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), а саме: те, що у підозрюваного ОСОБА_4 відсутні стримуючі чинники особистісно-соціального характеру та міцні соціальні зв`язки; не маючи постійних занять та зареєстрованого місця проживання, з метою уникнення покарання ОСОБА_4 може залишити місце свого проживання та переховуватись від органів досудового розслідування або суду чи вчинити інший злочин.
Крім того, ОСОБА_4 , будучи особою раніше судимою за вчинення умисних корисливих злочинів, в період коли судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку, вчинив новий тяжкий корисливий злочин.
ОСОБА_4 не має постійного джерела прибутку, що є однією з причин спонукання його до вчинення корисливих кримінальних правопорушень.
Вищевказане дає підстави вважати, що ОСОБА_4 без встановлення для нього необхідних обмежень, може продовжити свою злочинну діяльність та вчиняти нові злочини.
Санкція ч. 3 ст. 185 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років.
В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 згідно ухвали Харківського апеляційного суду від 4 червня 2019 року під час розгляду кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Харківського районного суду Харківської області від 4 липня 2016 року оголошений в розшук, що свідчить про наявність ризику переховуватись від органів досудового розслідування або суду, з метою уникнення покарання.
Вищевказані обставини, на думку слідчого, свідчать про неможливість запобігти виникненню зазначених у ч. 1 ст. 177 КПК України ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, крім тримання під вартою.
У судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 та прокурор ОСОБА_5 підтримали клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні своїми поясненнями підтвердив обставини вчинення злочину, що вказані у повідомленні про підозру та пояснив, що дійсно вчинив крадіжку з господарства ОСОБА_7 в с. Березини, Радивилівського району Рівненської області, однак ним відшкодовано завдані збитки, він зізнався у вчиненому. Він спілкувався з працівниками поліції щодо обставин вчиненого в той же день, 13 вересня 2019 року, знав, що поліцейським відомо про те, що він зробив і жодного разу він не вчиняв дій спрямованих на ухилення від досудового слідства. Крім того, він неофіційно працює, отримує заробітну плату, на виплату з співмешканкою придбав будинок в с. Березини Радивилівського району Рівненської області. Про те, що оголошений його розшук він не знав, оскільки вирок Харківського районного суду Харківської області від 4 липня 2016 року переглядався Харківським апеляційним судом і він з своїм адвокатом був присутній на розгляді справи в апеляційному суді, де у задоволенні апеляційної скарги прокурора на вирок суду відносно нього було відмовлено. Чому Харківським апеляційним судом знову, через стільки часу, розглядається апеляційна скарга прокурора на той же вирок суду від 4 липня 2016 року він не знає.
Захисник ОСОБА_6 підтримав думку підозрюваного та заперечував проти застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки наведені у клопотанні ризики не підтверджені будь-якими доказами. Разом з тим, підозрюваний проживає у цивільному шлюбі, працює, проживає в с. Березини Радивилівського району Рівненської області, що дає підстави застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Заслухавши сторін судового провадження, дослідивши клопотання, матеріали кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Дослідженими матеріалами кримінального провадження встановлено, що підозра у вчиненні ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, є обґрунтованою, а причетність підозрюваного ОСОБА_4 до вчинення даного злочину підтверджується: протоколом огляду місця події -господарства ОСОБА_7 , що знаходиться в АДРЕСА_2 ; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 , протоколом допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .
В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 підтвердив свою причетність до вчинення вказаного злочину та повідомив про обставини його вчинення.
З матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_4 , будучи особою раніше судимою за вчинення умисних корисливих злочинів, в період коли судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку, знову вчинив новий тяжкий корисливий злочин.
Вказані обставини підтверджують наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Санкція ч. 3 ст. 185 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років.
Статтею 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Пунктом 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім, зокрема, законного арешту або затримання особи для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом, і відповідно до процедури, встановленої законом.
Отже, право на свободу та особисту недоторканість не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо буде доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
Під час розгляду клопотання слідчий підтвердив те, що підозрюваний проживає в с. Березини, Радивилівського району Рівненської області, працює та отримує дохід, з`являвся на виклики слідчого та не вчиняв будь-яких дій з метою перешкодити досудовому розслідуванню. Крім того, встановлено, що завдану шкоду відшкодовано потерпілому, у кримінальному провадженні проведені усі необхідні слідчі дії, планується скласти обвинувальний акт та відкрити іншій стороні матеріали досудового розслідування.
Разом з тим, підозрюваний ОСОБА_4 має фактичне місце проживання, за місцем проживання характеризується з позитивної сторони; враховуючи розмір заподіяної ним шкоди, а також те, що ОСОБА_4 відшкодував завдану потерпілому шкоду, визнає свою причетність до вчинення злочину, що свідчить про усвідомлення підозрюваним неправомірності своїх дій.
Вказані обставини, спростовують доводи слідчого про те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.
Вивчивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для застосування відносно підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу тримання під вартою.
Дослідженими матеріалами кримінального провадження, а також встановленими під час розгляду клопотання обставинами, що зазначені вище, з урахуванням особи підозрюваного, наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ним злочину, наявності ризику передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.
При цьому, слідчий суддя приходить до висновку, що тяжкість можливого покарання, у випадку доведення винуватості особи у вчиненні злочину, не може бути безумовною підставою для застосування найбільш суворого запобіжного заходу тримання під вартою.
Зважаючи на встановлені судом ризики, передбачені ст. 177 КПК України, та обставини, передбачені ст. 178 КПК України, слідчий суддя прийшов до висновку, що застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язанння, зможе запобігти виникненню ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також достатнім чином гарантувати належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання покладених на нього обов`язків, з урахуванням тяжкості злочину, обставин його вчинення та його особи.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.
Підозрюваному, обвинуваченому письмово під розписку повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Обставин, що свідчили б про неможливість виконання підозрюваним ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, слідчим суддею не встановлено.
Відповідно до ст.ст. 176-179, 184, 193, 194, 196, 395 КПК України, слідчий суддя, -
Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Хвойне, Хвойнинського району Новгородської області, Російська Федерація, жителя АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, запобіжний захід у виді особистого зобов`язання на строк до 19 січня 2020 року.
Відповідно до ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;
- не відлучатися із Радивилівського району Рівненської області без дозволу слідчого, прокурора або суду та повідомляти їх про зміну свого місця проживання.
Ухвала підлягає негайному виконанню.

Строк дії ухвали та термін дії визначених у ній обов`язків встановити по 19 січня 2020 року включно.

Виконання ухвали доручити слідчому Радивилівського відділення поліції Дубенського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1 .