Справа № 484/2151/19
Провадження № 1-кп/484/325/19 р.
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.09.2019 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_4
представника потерпілої ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Первомайську Миколаївської області кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайськ, Миколаївської області, громадянина України, освіта повна середня, працює оператором АЗС ПП «Форсаж-Л», раніше не судимий, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

20.03.2019 близько 18:30-18:40 год. водій ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керував легковим автомобілем типу "універсал- В" марки "SsangYong" модель "Rexton", чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2008 року випуску, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_7 , та рухався у темний час доби по освітленій міським електроосвітленням ділянці проїзної частини вул. Олени Пчілки в м. Первомайськ, Миколаївської області, зі сторони с. Грушівка в напрямку вул. Гагаріна (25-го заводу), при увімкненому світлі фар головного світла в режимі «ближній», по правій смузі руху сухої асфальтованої проїзної частини, яка має по одній смузі руху у кожному напрямку.

В цей же час, пішохід ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , переходив проїзну частину даної вулиці зі сторони провулку Просвіти (справа-наліво по напрямку руху автомобіля).

При наближенні до пішохода, водій ОСОБА_6 в процесі руху не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя та здоров`я громадян, проявляючи злочинну недбалість, не передбачив можливість настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, виявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5 Правил дорожнього руху України, відповідно до яких учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, та дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків, а також грубо порушив вимоги п.п. 2.3 «б», 12.3 Правил дорожнього руху України, а саме: керуючи транспортним засобом проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміни, які полягали у появі в межах смуги руху автомобіля пішохода, який переходив проїзну частину та створював для нього небезпеку, при виявленні пішохода поблизу будинку №137 не вжив заходів до зменшення швидкості автомобіля аж до повної його зупинки, внаслідок чого передньою лівою частиною керованого ним автомобіля скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_8 , який отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку важкого ступеню, множинних саден голови та тулуба, кінцівок, внутрішньо-суглобового перелому великої гомілкової кістки, малогомілкової кістки лівої гомілки, перелому сідничної кістки зліва, коми III ступеню, з приводу яких у несвідомому та важкому стані був доставлений до Первомайської ЦМБЛ, де поміщений до реанімаційного відділення. ІНФОРМАЦІЯ_3 пішохід ОСОБА_8 від отриманих тілесних ушкоджень внаслідок ДТП помер.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Окрім того, 20.03.2019 одразу після вчинення дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої пішохід ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження та опинився в небезпечному для життя стані (без свідомості на проїзній частині), будучи причетним до скоєння даної дорожньо-транспортної пригоди, діючи з прямим умислом та з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, в порушення вимог ч.5 ст. 14 Закону України " Про дорожній рух", ч. 3 ст. 3 Закону України "Про екстрену медичну допомогу", п.2.10 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року , після вчинення вказаної дорожньо- транспортної пригоди, в порушення вимог підпунктів «а», «б», «в», «г», «ґ», «д», «е» пункту 2.10, підпункту «е» пункту 9.9 та підпункту «а» пункту 9.10 Правил дорожнього руху України, ОСОБА_6 не зупинив транспортний засіб і не залишився на місці пригоди, не увімкнув аварійну сигналізацію і не встановив знак аварійної зупинки, перемістив транспортний засіб з місця пригоди, не вжив можливих заходів для надання першої медичної допомоги потерпілому, не викликав карету швидкої медичної допомоги, не відвіз потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після зупинки, не повідомив про дорожньо-транспортну пригоду орган чи підрозділ поліції та не дочекався прибуття працівників поліції, не вжив заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та не організував об`їзд місця пригоди.

Так, ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що в результаті наїзду автомобілем "SsangYong" модель "Rexton" р/н НОМЕР_1 , пішохід ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження й залишився лежати на проїзній частині у темну пору доби, внаслідок чого перебував у небезпечному для життя стані і був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження через свій безпорадний стан, розуміючи, що він сам поставив потерпілого у небезпечний для життя стан, нехтуючи моральними та правовими нормами, які зобов`язують надати допомогу людині, яка перебуває у небезпечному для життя стані, проявляючи байдужість і неповагу до права людини на життя та безпеку, маючи змогу надати потерпілому першу медичну допомогу, навіть не намагався це зробити, свідомо залишивши ОСОБА_8 без допомоги у небезпечному для життя стані, зник з місця пригоди.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 135 КК України, а саме завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок іншого безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_6 повністю визнав свою вину у вчиненні злочинів, у вчиненому розкаявся та надав суду пояснення, які повністю узгоджуються із викладеним у обвинувальному акті.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні надала пояснення, які повністю узгоджуються із викладеним у обвинувальному акті та просила залишити без розгляду раніше заявлений цивільний позов. Повідомила, що обвинувачений добровільно відшкодував завдану їй шкоду у повному обсязі. Просила не позбавляти обвинуваченого волі. Підтвердила той факт, що обвинувачений оплатив лікування та організацію поховання потерпілого ОСОБА_8 .

Потерпіла ОСОБА_9 в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву з проханням слухати справу у її відсутність у якій зазначила, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження та дослідивши письмові матеріали справи, суд знаходить доведеною вину ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_6 ґрунтується на його особистих поясненнях, поясненнях потерпілої ОСОБА_4 та письмових матеріалах справи, зокрема протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 20.03.2019 року, висновку щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння, протоколу огляду транспортного засобу, висновку експерта № 124 щодо причини смерті потерпілого та висновку експерта № 138 від 07.05.2019 року за наслідками проведення судової інженерно-транспортної експертизи.

Обставини, що пом`якшують покарання підсудного щире каяття та відшкодування шкоди.

Обставина, що обтяжує покарання обвинуваченого вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Обираючи підсудному ОСОБА_6 вид та міру покарання, враховуючи характер та ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, його тяжкість, дані про особу підсудного, не судимого, за місцем проживання характеризується позитивно, щиро розкаявся у вчиненому та повністю відшкодував потерпілій завдану шкоду, суд вважає, що відносно підсудного необхідно обрати покарання у вигляді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами, але зважаючи на те, що обвинувачений відшкодував потерпілій шкоду, оплатив вартість лікування та організації поховання потерпілого ОСОБА_8 та враховуючи думку потерпілих щодо покарання обвинуваченого, суд вважає за можливе застосувати до обвинуваченого ст. 75 КК України звільнивши його від відбування покарання з іспитовим строком.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 слід залишити без розгляду на підставі її заяви зробленої в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України слід покласти на підсудного судові витрати по справі, які складаються із вартості проведеної під час досудового розслідування судової інженерно-транспортної експертизи.

Речові докази - автомобіль та фрагменти автомобіля слід повернути обвинуваченому, одяг потерпілого ОСОБА_8 повернути потерпілій ОСОБА_4 .

Керуючись ст.ст. 368, 369, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України і призначити йому покарання:

за ч. 2 ст. 286 КК України у вигляді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 2 (два) роки;

за ч. 1 ст. 135 КК України у вигляді позбавлення волі строком 1(один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування основного покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави в рахунок відшкодування судових витрат з вартості проведеної під час досудового розслідування судової інженерно-транспортної експертизи 1884 (одну тисячу вісімсот вісімдесят чотири) грн. 12 коп.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 залишити без розгляду.

Речові докази автомобіль марки "SsangYong" модель "Rexton", чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 та фрагменти лакофарбового покриття темного кольору, фрагмент накладки на ліве переднє крило темного кольору від автомобіля "SsangYong" модель "Rexton", реєстраційний номер НОМЕР_1 (пакет №0168774), фрагменти прозорого скла від лівої передньої фари головного освітлення автомобіля, (пакет №0332402), фрагмент накладки на ліве переднє крило темного кольору від автомобіля (пакет №1), які були вилучені 20.03.2019 при огляді місця ДТП повернути обвинуваченому ОСОБА_6 .

Речові докази - одяг потерпілого ОСОБА_8 повернути потерпілій ОСОБА_4 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а у разі оскарження, після перегляду справи судом апеляційної інстанції, якщо вирок не буде скасовано.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим з моменту отримання копії.

Копія вироку може бути отримана всіма учасниками судового провадження в Первомайському міськрайонному суді Миколаївської області. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ: