Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/296/19 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 286 (215) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2019 року. Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому матеріали за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні № 0000007 на вирок Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 31 травня 2018 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Синюхин Брід Первомайського району Миколаївської області, громадянина України, маючого середню освіту, одруженого, працюючого на ВАТ «Первомайський кар`єр «Граніт», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
визнано винуватим та засуджено за ч.2 ст.286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 4 місяці з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.Вказаним вироком вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів,

за участі сторін кримінального провадження:

- прокурора ОСОБА_8 ,

- потерпілої ОСОБА_9 ,
- обвинуваченого ОСОБА_7 ,
- захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_10 ,

ВСТАНОВИВ:

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за порушення правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, за наступних обставин.
14 січня 2018 року ОСОБА_7 на автомобільній дорозі між смт Вільшанка та с. Добре Вільшанського району Кіровоградської області усупереч вимогам п. 2.3 (а) Правил дорожнього руху (далі ПДР) і забороні, установленій пунктами 2.9 (а), 31.4.1 (а) і 31.4.5 (г) ПДР, керуючи у стані сп`яніння технічно несправним автомобілем «ВАЗ-2108», р.н. НОМЕР_1 (з несправністю переднього лівого гальмівного механізму, яка полягала в цілеспрямованому від`єднанні гальмівного трубопроводу з головного гальмівного циліндра, та несправністю переднього правого гальмівного механізму через неналежне технічне обслуговування та встановлення на задню вісь шин різних моделей з різними малюнками протектора), порушив вимоги пунктів 2.3 (б, д), 12.1, 12.2 ПДР: проявив неуважність і безпечність, не стежив за дорожньою обстановкою та її змінами, не обрав безпечної швидкості руху, не урахував дорожньої обстановки, а також особливості вантажу, що перевозився, і стан транспортного засобу, у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості, рухаючись поза межами населеного пункту зі швидкістю, яка значно перевищувала допустиму та безпечну в даних дорожніх і погодних умовах, наближаючись до заокруглення проїзної частини дороги, не вжив заходів до зниження швидкості, не справився з керуванням і допустив виїзд автомобіля за межі проїзної частини та його перекидання в кюветі. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля ОСОБА_11 , згідно висновку судово-медичної експертизи №4 від 08.02.2018, отримав тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент спричинення та в даному випадку призвели до смерті останнього і знаходяться в прямому причинному зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не оспорюючи кваліфікацію дій, фактичні обставини справи, правильність висновків суду щодо його винуватості, просить змінити вирок суду першої інстанції і призначити йому покарання, не пов`язане з позбавленням волі, тобто застосувати положення ст. 75 КК України та звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції при призначенні йому реального покарання в повній мірі не врахував, що він повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, сприяв слідству у розкритті даного кримінального правопорушення, давав правдиві показання, готовий понести справедливе покарання.
Вказує, що дане кримінальне правопорушення з суб`єктивної сторони є необережним. Орган з питань пробації у своїй доповіді визначив, що його виправлення та перевиховання можливо без позбавлення волі, він не представляє ніякої небезпеки для суспільства, а ризик повторного вчинення ним кримінального правопорушення невеликий.
Судом не враховано позицію потерпілої ОСОБА_9 , яка під час судового розгляду не наполягала на призначенні суворого покарання і підтвердила, що він повністю відшкодував їй всі матеріальні збитки, що будь-яких моральних або матеріальних претензій вона не має. Також судом не враховано обставини, які пом`якшують покарання - щире каяття та активне сприяння слідству у розкритті злочину, оскільки він на слідстві та в суді давав правдиві свідчення, після ДТП залишився на місці пригоди, на перші виклики з`являвся до слідчого та суду.
Крім того вказує, що він страждає хронічними захворюваннями (гіпертонічна хвороба II ступінь, цукровий діабет II типу, виразкова хвороба 12-п кишки, хронічний холецистит) потребує кваліфікованого лікування та постійного догляду, що неможливо отримати в місцях позбавлення волі.
Заслухавши доповідача, в дебатах обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_10 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, висновок прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив вирок суду першої інстанції залишити без зміни, потерпілу ОСОБА_9 , яка не заперечувала проти задоволення апеляції обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження, зваживши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 підлягає задоволенню частково, за таких підстав.
За змістом положень ч.1 та 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.
Викладені у вироку суду першої інстанції висновки про винуватість ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, не оспорюється, а тому ці обставини, як і юридична кваліфікація вчиненого кримінального правопорушення, не перевіряються відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції зазначив, що останній характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, обставиною, що пом`якшує покарання визнав добровільне відшкодування ОСОБА_7 завданої шкоди, обставиною, що обтяжує покарання, визнав вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Підстав для призначення ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. 75 КК України, суд не знайшов і дійшов до висновку, що перевиховання та виправлення обвинуваченого можливо лише в умовах ізоляції його від суспільства.
З таким висновками та доводами, колегія суддів апеляційного суду повністю погодитись не може, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 2,3 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Положеннями ст.65 КК України регламентовані загальні засади призначення покарання. Зокрема визначено, що суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Оособі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» регламентовано, що досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.
Абзацом 2 п. 2 вищевказаної постанови визначено, що відповідно до п.1 ч.1 ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.
Фактичні обставини цієї справи та їх об`єктивна оцінка свідчать про те, що ОСОБА_7 вчинив дане кримінальне правопорушення з власної необережності, під впливом алкоголю не зміг впоратись з керуванням автомобілем, у темну пору доби, на заокругленій ділянці дороги, в зимовий період та допустив виїзд за межі проїзної частини, з перекиданням автомобіля.
Свою вину обвинувачений визнав повністю, щиро розкаявся, попросив вибачення, добровільно, ще на початковій стадії розслідування відшкодував потерпілій ОСОБА_9 матеріальні збитки в сумі 50000 грн., запевнив, що готовий і в подальшому підтримувати до повноліття сина загиблого товариша, з яким виріс. Вказане свідчить про дієве каяття обвинуваченого ОСОБА_7 та бажання виправити ситуацію. ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності притягується вперше, за місцем проживання та роботи характеризується виключно позитивно, згідно медичних даних страждає тяжкими хронічними хворобами серця та органів травлення, потребує постійного лікування та догляду, проживає та утримує мати похилого віку.
За таких обставин, судом безпідставно не враховано ОСОБА_7 , як пом`якшуючу обставину щире каяття оскільки - щире каяття характерне тим, що воно засновано на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовності нести кримінальну відповідальність і повинно бути дієвим.
Крім того, судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому не враховано обставину, яка пом`якшує покарання, - активне сприяння розкриттю злочину, оскільки відповідно до матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 після ДТП надавав пояснення працівникам поліції, залишався на місці пригоди, не змінював та не пошкоджував слідову інформацію та речові докази. Під час допиту надавав детальні показання про обставини вчинення кримінального правопорушення та виконував всі свої процесуальні обов`язки.
Також, колегія суддів враховує конкретні обставини справи, зокрема що потерпілий є другом обвинуваченого ОСОБА_7 з дитинства, до дорожньо-транспортної пригоди вони разом розпивали спиртні напої, їздили по родичах, а також поведінку ОСОБА_7 , який після дорожньо-транспортної пригоди залишався на місці пригоди та виконував всі свої процесуальні обов`язки.
Крім того, призначаючи обвинуваченому покарання у виді реального позбавлення волі, судом першої інстанції не враховано висновок досудової доповіді Вільшанського районного сектору з питань пробації згідно з яким виправлення ОСОБА_7 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе, обвинувачений не становить високої небезпеки для суспільства. Виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.
Перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги обвинуваченого про суворість призначеного покарання, не врахування всіх обставин кримінального провадження та обставин, що пом`якшують покарання, знайшли своє підтвердження і підлягають врахуванню при визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 .
Колегія суддів, також враховує позицію потерпілої ОСОБА_9 , яка під час розгляду справи в суді першої інстанції цивільного позову не заявляла, під час апеляційного перегляду зазначила апеляційному суду, що будь-яких претензій матеріального і морального характеру вона до обвинуваченого ОСОБА_7 не має, просить не позбавляти його волі, призначити покарання із застосуванням ст.75 КК України.
В підтвердження зазначеного апеляційному суду надано також письмову заяву потерпілої ОСОБА_9 та ряд квитанцій про перерахування їй обвинуваченим певної суми коштів.
Відповідно положень ч.1 ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини цього Кодексу.
У зв`язку з наведеним, застосовуючи принцип індивідуалізації покарання, враховуючи особу обвинуваченого, який щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, добровільно відшкодував матеріальну та моральну шкоду завдану злочином, що апеляційний суд враховує як обставини, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.
Також апеляційний суд враховує, що ОСОБА_7 раніше не судимий, до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху раніше не притягувався. За місцем роботи та проживання характеризується виключно позитивно, має постійне місце проживання, сталі соціальні зв`язки, на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, одружений, має на утриманні матір похилого віку, вчинив злочин з необережності, наявність хронічних захворювань, а саме перебуває на диспансерному обліку у лікаря з діагнозом: гіпертонічна хвороба II ступінь, цукровий діабет II типу, виразкова хвороба 12-п кишки, хронічний холецистит.
Також враховується позиція потерпілої, яка не наполягає на призначенні обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі з його реальним відбуванням, висновок досудової доповіді органу пробації, відповідно до якого виправлення ОСОБА_7 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та обвинувачений не становить високої небезпеки для суспільства, обставини кримінального правопорушення.
Враховуючи зазначене колегія суддів вважає можливим за наявності обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, які перелічені вище, враховуючи особу винного, призначити ОСОБА_7 основне покарання із застосуванням положень ч.1 ст.69 КК України яке відповідатиме меті покарання, визначеній у ст. 50 цього Кодексу.
Разом з цим враховуючи, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, яке має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженої особи, з урахуванням конкретних обставин, за яких відбулась дорожньо-транспортна пригода, характер допущених ОСОБА_7 порушень Правил безпеки дорожнього руху, колегія суддів вважає що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про доцільність застосовування щодо обвинуваченого додаткового покарання, передбаченого санкцією ч.2 ст.286 КК України, у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок.
Згідно із п.1 ч.1 ст.408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
На підставі викладеного, апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 підлягає задоволенню частково, вирок суду першої інстанції слід змінити в частині призначеного покарання.
Керуючись статями 376, 405, 407, 408, 414, 418, 419, 424 КПК України, апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 31 травня 2018 року щодо ОСОБА_7 змінити в частині призначеного покарання.
ОСОБА_7 вважати засудженим за ч.2 ст.286 КК України із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.
В решті вирок - залишити без змін.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту виконання вироку.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції.

Судді підпис

Згідно з оригіналом

Суддя Кропивницького

апеляційного суду ОСОБА_2