Справа № 296/6496/19
Провадження № 1-кп/273/172/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2019 року Колегія суддів Баранівського районного суду Житомирської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000011 від 09.01.2019 року, за обвинуваченням: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Слободище Бердичівського району Житомирської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

22.06.2016 Коростенським районним судом Житомирської області за ч. 5 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

На розгляді Баранівського районного суду перебуває кримінальне провадження за фактом вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

Під час судового засідання прокурор заявила клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 у даному кримінальному провадженні строком на 60 днів, зазначивши, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Метою продовження дії запобіжного заходу стосовно обвинуваченого є забезпечення виконання ними покладених процесуальних обов"язків. Ризики, які враховувались судом при обранні цієї міри запобіжного заходу продовжують існувати надалі. З метою уникнення від кримінальної відповідальності обвинувачений може переховуватись від суду, знищити, сховати або спотворити речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень, незаконно впливати на свідків, експертів, спеціалістів у даному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також може продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки він в період іспитового строку на шлях виправлення не став, необхідних висновків для себе не зробив та знову вчинив умисний злочин. Злочин, який йому інкримінуються відносяться до категорії особливо тяжких, за вчинення яких передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років. З наведених підстав просив задовольнити подане клопотання.

Захисник ОСОБА_7 заперечував у задоволенні клопотання прокурора, просив відмовити, оскільки воно не відповідає вимогам Глави 18 КПК України, є необгрунтоване та відсутні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Вважає, що його підзахисному ОСОБА_6 слід змінити запобіжний захід на більш м"який, не пов"язаний з позбавленням волі, зокрема на цілодобовий домашній арешт, про що надав заперечення, в яких посилаючись на практику ЄСПЛ, зазначає, що є підстави для зміни запобіжного заходу, оскільки обвинувачений має постійне місце проживання, є одружений та має на утриманні малолітню дитину. Вказані обставини також вказують на наявність міцних соціальних звязків за місцем вчинення злочину. Крім того, ОСОБА_6 тяжко хворий та набув статусу інваліда 2 групи, а також станом на сьогодні ОСОБА_6 не пройшов відповідного діагностичного обстеження лікарем-онкологом про що свідчить відповідь із ДУ "ЖУВП №8". Також, жодних нових ризиків не виникло, як і обставин, які б вказували на те, що ризики продовжують існувати, що дає підстави стверджувати про зменшення ризиків, які існували на час зміни запобіжного заходу.

Обвинувачений підтримав думку свого захисника.

Колегія суддів, заслухавши думки учасників кримінального провадження, дійшла до наступного.

Метою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, які на нього покладені, запобігання спробам переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 3ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Підставами продовження запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинувачених кримінальних правопорушень злочинів та їх тяжкість, в яких останній обвинувачується.

Частиною 2 ст. 29 Конституції Українипередбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Так, відповідно до вимог п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Характер та фактичні обставини інкримінованого обвинуваченому злочину, свідчать про підвищену суспільну небезпеку. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризики, передбачені ст.177 КПК, які неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою колегія суддів виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначенихст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушеннячи перешкоджати встановленню істини у справі іншим чином.

Обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення та наявної обґрунтованої підозри на даний час не виходить за межі розумного строку. Він кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Під час розгляду кримінального провадження в судовому засіданні не здобуто відомостей, які би безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою, також судом не отримано відомостей, щодо комплексу обставин, які би переважили ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Доводи захисника ОСОБА_7 щодо неможливості за станом здоров"я утримувати ОСОБА_6 в Житомирській УВП №8 та отримувати у ній необхідне лікування у зв"язку з необхідністю онкологічного лікувавання суд не бере до уваги. Оскільки згідно листа медичної частини філії Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» від 22.08.2019 №99-1-19 долученого до матеріалів провадження вбачається, що оглянутий лікрем міської медичної частини обвинувачений , стаціонарного лікування не потребує, стан здоровя на даний час задовільний та стабільний. У штаті міської медичної частини посада лікаря-онколога не передбачена.

Згідно правової позиції Європейського суду у справі "Марченко проти України", при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернатиних) запобіжних заходів.

Вирішуючи питання про можливість застосування альтернативних запобіжних заходів щодо обвинуваченого, суд бере до уваги п.2 ч.4 ст.183 КПК України та враховує те, що згідно обвинувального акту, йому інкриміновано особливо тяжкий злочин, в тому числі із застосуванням насильства, за які передбачена відповідальність виключно у виді позбавлення волі, а, отже, усвідомлюють неминучість покарання. Також вагомим аргументом у підтвердження посилань прокурора в поданому клопотанн є те, що недопитані всі свідки, що може спонукати його, перешкоджати судовому провадженню, ввпливати на свідків, а також може продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки він в період іспитового строку на шлях виправлення не став, необхідних висновків для себе не зробив та знову вчинив умисний злочин. Суд у складі колегії суддів приходить до переконання, що жоден із інших - альтернативних запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не взмозі забезпечити уникненню ризиків, передбачених ст.177 КПК України, належну процесуальну поведінку обвинуваченого та виконання ним процесуальних рішень суду.

Наведені прокурором ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають на даний час можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який, зокрема домашній арешт.

Колегія суддів вважає, що продовження строку утримання під вартою обвинуваченого не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, суд продовжує строк тримання під вартою на 60 днів.

На підставі викладеного,керуючись ст.ст.177,178,183, 331 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :
Клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , який обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України по кримінальному провадженні № 0000011 від 09.01.2019 року, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном 60 днів по 19 листопада 2019 року.

В порядку ст.206 КПК України зобовязати процесуального прокурора здійснити заходи для перевірки доводів обвинуваченого ОСОБА_6 щодо діагностичного обстеження лікарем-онкологом та необхідності надання йому відповідної та достатньої медичної допомоги.

Ухвала суду може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення через Баранівський районний суд Житомирської області.

Головуючий - суддя : ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3