ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 635/7227/18 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/1563/19 Суддя-доповідач ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст. 364, ч.2 ст.366 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові апеляційну скаргу прокурора в кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 06.02.2019 року про повернення прокурору обвинувального акту у відношенні ОСОБА_7 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 06.02.2019 року обвинувальний акт по кримінальному провадженню внесеному до ЄРДР за №30000336 від 31 жовтня 2017 року стосовно ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 364, ч.2 ст. 366 КК України, повернутий прокурору.

В обґрунтування вказаної ухвали районний суд зазначив, що в обвинувальному акті у відношенні ОСОБА_7 допущено порушення вимог ст. 291 КПК України, а саме правова кваліфікація діяння, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, викладена в обвинувальному акті, містить лише назву злочину (зловживання службовим становищем), та всупереч диспозиції статті 364 КК України не розкриває сутності вчиненого злочину.

Водночас формулювання обвинувачення за ч. 2 статті 366 КК України, викладене в обвинувальному акті, містить посилання на складення та видання офіційного документа із завідомо неправдивими відомостями, що не відповідає диспозиції частини 1 статті 366 КК України в редакції, яка була чинною у період з 13.04.2010 Р. по 13.10.2010 р.

Не погодившись з рішенням районного суду прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу в якій просить ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 06.02.2019 року скасувати, обвинувальний акт направити на новий судовий розгляд.

В обґрунтування вимог вказує, що обвинувальний акт стосовно ОСОБА_7 відповідає вимогам КПК України, які дотриманні в повному обсязі.

Зазначає, що суд постановлюючи вказану ухвалу не врахував, що правова кваліфікація дій обвинуваченого є предметом безпосередньо судового розгляду, і не має вирішуватись у підготовчому судовому засіданні та не може бути підставою повернення обвинувального акту.

Посилається і на те, що суд першої інстанції передчасно вдався до оцінки кваліфікації дій обвинуваченого та доказів, що не передбачено на підготовчій стадії кримінального провадження, а тому вийшов за межі своїх повноважень, передбачених ст. 314 КПК України.

Крім того вважає, що суд не врахував, що на підставі ч.2 ст. 337 КПК України під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення або відмовитись від підтримання державного обвинувачення.

Заслухавши доповідь судді; доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу; дослідивши матеріали провадження та перевіривши ухвалу, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно вимогам п.3 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору у тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Згідно ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Відповідно до висновків суду, підставою ухвалення оскаржуваного рішення стала невідповідність обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України.

Так в обвинувальному акті дії ОСОБА_7 кваліфіковано як вчинення кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України (у редакції 2010 року), тобто зловживання службовим становищем, що спричинило тяжкі наслідки, а також кваліфіковано як вчинення кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України (у редакції 2010 року), тобто складення та видання офіційного документу із завідомо неправдивими відомостями, що спричинило тяжкі наслідкми. Інкриміновані обвинуваченому кримінальні правопорушення вчинено в період з 13.04.2010 року до 13.10.2010 року.

У зазначений період ч.1 ст. 364 КК України мала наступну редакцію: «Зловживання владою або службовим становищем, тобто умисне, з корисливих мотивів чи в інших особистих інтересах або в інтересах третіх осіб, використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно заподіяло істотну шкоду охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб».

Частина 2 вказаної статті передбачала відповідальність за те саме діяння, якщо воно спричинило тяжкі наслідки.

Водночас правова кваліфікація діяння, передбаченого ч.2 ст.364 КК України, викладена в обвинувальному акті, містить лише назву злочину (зловживання службовим становищем), але всупереч диспозиції ст.364 КК України не розкриває сутності вчиненого злочину.

Крім того у вищевказаний період ч. 1 ст. 366 КК України діяла в наступній редакції: «Службове підроблення, тобто внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення документів, а також складання і видача завідомо неправдивих документів».

Частина 2 вказаної статті передбачала відповідальність за те саме діяння, якщо воно спричинило тяжкі наслідки.

Водночас формулювання обвинувачення за ч. 2 ст.366 КК України, викладене в обвинувальному акті, містить посилання на складення та видання офіційного документа із завідомо неправдивими відомостями, що не відповідає диспозиції ч.1 ст. 366 КК України в редакції, яка була чинною у період з 13.04.2010 року по 13.10.2010 року.

Таким чином , в першому варіанті при кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч.2 ст. 364 КК України прокурором не зазначена певна диспозиція закону про кримінальну відповідальність яка відповідає діям обвинуваченого , а в другому варіанті , при кваліфікації за ч.2 ст. 366 КК України, зазначена диспозиція , яка не передбачена законом.

Вказані недоліки формулювання обвинувачення об`єктивно вбачаються зі змісту обвинувального акту та, на думку колегії суддів, можуть негативно вплинути на ефективність захисту обвинуваченого і реалізацію цього процесуального права, що в будь-якому випадку призводить до порушення розумних строків судового розгляду, що гарантується нормами ст.ст. 17, 20, 28 КПК України. Отже суд обґрунтовано вказав на порушення вимог низки норм КПК України, а саме п.5 ч.2 ст.291 КПК України.

При цьому належить врахувати те, що згідно п.3 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора.

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу скаргою прокурора в кримінальному провадженні залишити без задоволення, а ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 6 лютого 2019 року про повернення прокурору обвинувального акту у відношенні ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді