УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2019 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , представника заявника адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 21 жовтня 2019 року в рамках кримінального провадження №0009777 від 13.10.2019 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

25 листопада 2019 року в провадження слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 21 жовтня 2019 року в рамках кримінального провадження №0009777 від 13.10.2019 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України.

Своє клопотання представник заявника обгрунтовує тим, що слідчим відділом Шевченківського УП ГУНП в м.Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0009777 від 13.10.2019 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 21.10.2019 року накладено арешт на приміщення горища та даху в будинку АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим, що таке майно є речовим доказом у кримінальному провадженні №0009777 від 13.10.2019 року.

Однак, такий арешт представник заявника вважає незаконним та необґрунтованим з огляду на наступне.

Так, арештоване майно не відповідає критеріям ст.98 КПК України, а матеріали кримінального провадження не містять відомостей щодо того, що приміщення горища та даху у будинку АДРЕСА_1 було набуте кримінально-протиправним шляхом. Натомість у матеріалах кримінального провадження наявні докази правомірного набуття у спільну сумісну власність власниками квартир багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 та даху в цьому будинку.

Крім того, представник заявника вважає, що постанова про визнання горища та даху в будинку АДРЕСА_1 речовим доказом у кримінальному провадженні №0009777 від 13.10.2019 року не є належним доказом, оскільки у ній зазначено про те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні №0009777 від 13.10.2019 здійснюється за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.259 КК України, а не ст.356 КК України.

Також представник заявника зазначає про те, що ані ОСОБА_6 , ані іншій особі в рамках кримінального провадження №0009777 від 13.10.2019 року про підозру не оголошено.

При цьому, такий захід забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, порушує права ОСОБА_6 та інших співвласників майна на користування належним їм майном. А накладені на вказане майно заборони щодо вчинення з майном будь-яких дій, в тому числі ремонтних та таких, що спрямовані на зміну стану горища та даху призводить до його пошкодження, а в подальшому знищення, а також пошкодження іншого майна, зокрема квартир осіб, які проживають у будинку АДРЕСА_1 , що як наслідок нанесе власникам квартир цього будинку значну матеріальну шкоду та загрозу їх життю.

Разом з тим, представник заявника посилається на те, що відсутні всі обов`язкові елементи складу злочину, передбаченого ст.356 КК України а саме об`єктивної сторони, а органом досудового розслідування достовірно не встановлено ймовірності вчинення вказаного злочину через недоведеність всіх обов`язкових елементів його складу. Водночас більшість доказів, поданих в обґрунтування клопотання про арешт майна, є очевидно недопустимими та не підтверджують необхідність накладення такого арешту майна, а тому арешт було накладено необґрунтовано та він підлягає скасуванню.

Також, на думку адвоката ОСОБА_5 , слідчий суддя при накладенні арешту на майно порушив принцип недоторканності права власності та не врахував розумність та співрозмірність накладення арешту на майно, а також знівелював необхідність забезпечення справедливого балансу та дотримання принципу пропорційності.

Враховуючи вищенаведене, представник заявника просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 21.10.2019 року, в рамках кримінального провадження № 0009777 від 13.10.2019 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України, на горище та дах у будинку АДРЕСА_1 .

Представник заявника адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримала та просила його задовольнити з підстав, які викладені у ньому. Крім того, зазначила про те, що ОСОБА_6 є співвласником даху та горища будинку АДРЕСА_1 . Вважає, що арешт на таке майно накладено не обґрунтовано, таке майно не є речовим доказом у кримінальному провадженні, воно не відповідає критеріям ст.98 КПК України, оскільки не визначено конкретні межі арештованих об`єктів. Такий захід забезпечення кримінального провадження порушує права усіх співвласників житлових приміщень вказаного будинку, зокрема і ОСОБА_6 . Арешт наносить шкоду власникам квартир, оскільки через заборону вчиняти будь-які дії з горищем та дахом відбувається затоплення майна. Вважає, що на даний час відсутня необхідність у накладенні арешту на майно, а саме даху та горища будинку АДРЕСА_1 та просить скасувати такий арешт.

Прокурор Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання. При цьому, зазначив про те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0009777 від 13.10.2019 року наразі триває, а необхідність у накладенні арешту на майно на даний час не відпала, оскільки таке майно є речовим доказом у кримінальному провадженні. Також вказав про те, що ОСОБА_6 своїми незаконними діями ставить під загрозу безпечне проживання мешканців будинку АДРЕСА_1 .

Слідчий суддя, заслухавши пояснення представника заявника, прокурора, вивчивши клопотання про скасування арешту майна та дослідивши долучені до нього документи, а також матеріали справи за клопотанням про накладення арешту на майно (справа №761/41181/19, провадження №1-кс/761/28204/2019) в 1-му томі, приходить до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що СВ ВП №4 Шевченківського УП ГУНП в м.Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0009777 від 13.10.2019 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 21.10.2019 року в рамках вказаного кримінального провадження задоволено клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_7 та накладено арешт на приміщення горища та даху в будинку АДРЕСА_1 .

Порядок скасування арешту майна визначений ст. 174 КПК України, якою передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Між тим, при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключно прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює обґрунтованість підстав для скасування арешту.

Згідно з ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

При цьому, у відповідності до ч.2, ч.3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

З мотивувальної частини ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 21 жовтня 2019 року вбачається, що при арешті майна слідчий суддя виходив з того, що на час розгляду клопотання органу досудового розслідування були достатні підстави для висновку, що майно, зокрема приміщення горища та даху в будинку АДРЕСА_1 , відповідає критеріям ст. 98 КПК України, тобто існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, а арешт майна необхідний з метою забезпечення збереження такого майна як речового доказу.

При цьому слідчим суддею було встановлено, що клопотання не суперечить вимогам КПК України, містить правові підстави для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, арешт майна відповідає принципу розумності та співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, є пропорційним тяжкості правопорушення та не становитиме надмірного тягаря для власника майна.

З огляду на викладене, слідчий суддя вважає, що при ухваленні рішення слідчим суддею Шевченківського районного суду м.Києва були належним чином враховані як фактичні обставини кримінального провадження, так і вимоги КПК України, у зв`язку з чим слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку, що майно, зокрема приміщення горища та даху в будинку АДРЕСА_1 , відповідає критеріям, визначеним ст.98 КПК України та наклав арешт на таке майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

На час розгляду слідчим суддею цього клопотання про скасування арешту майна з моменту ухвалення рішення про накладення арешту на майно минув один місяць та 12 днів, тобто не значний проміжок часу, обставини, якими обґрунтовувався арешт не перестали існувати, а необхідність в подальшому продовженні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна не відпала.

Водночас, при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК України, слідчий суддя має оцінити обґрунтованість підстав для скасування арешту.

Так, доводи даного клопотання про скасування арешту майна не містять належного обґрунтування та доказів того, що на даній стадії розслідування вищезазначений захід забезпечення втратив свою актуальність. Також представником заявника не наведено доказів, які б спростували висновки, викладені в ухвалі слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2019 року.

Щодо доводів представника заявника про відсутність складу злочину за ст.356 КК України, недопустимість доказів на підтвердження вчинення вказаного кримінального правопорушення, які зокрема подані слідчому судді при розгляді клопотання про арешт майна, то слід зазначити, що слідчим суддею при вирішенні питання про накладення арешту на майно перевірялося питання про правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту для третіх осіб, згідно п.п. 1, 2, 5, 6 ч.2 ст.173 КПК України, та підстав для відмови у задоволенні клопотання про арешт не встановлено.

В частині посилання представника заявника на недоліки, допущені у постанові слідчого від 16.10.2019 року про визнання горища та даху в будинку АДРЕСА_1 речовим доказом у кримінальному провадженні №0009777 від 13.10.2019 року в частині статті, за якою здійснюється досудове розслідування вказаного кримінального провадження (ст.259 КК України замість ст.356 КК України), то наведене не свідчить про недійсність такої постанови, зі змісту якої вбачається, що слідчим було допущено технічну описку.

Разом з тим, в судовому засіданні прокурором було обґрунтовано необхідність в подальшому продовженні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, оскільки досудове розслідування кримінального провадження наразі триває, а мета накладення арешту, яка полягає у забезпеченні збереження майна як речового доказу, не втратила своєї актуальності на даний час.

Проаналізувавши наведені аргументи, слідчий суддя не знаходить підстав для висновку, що арешт на приміщення горища та даху в будинку АДРЕСА_1 накладено необґрунтовано, або на даний час відпала необхідність у накладенні арешту на зазначене майно.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 21 жовтня 2019 року в рамках кримінального провадження №0009777 від 13.10.2019 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України.

Керуючись ст. ст. 170-174, 309, 372, 392 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИЛА:

Клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 21 жовтня 2019 року в рамках кримінального провадження №0009777 від 13.10.2019 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст оголосити 06 грудня 2019 року о 15 годині 45 хвилин.

Слідчий суддя ОСОБА_1