ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/363/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" жовтня 2019 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0005446 за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ленінське Ленінського р-ну АР Крим, росіянина, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, одруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 1) 11.02.2011 року Київським районним судом м. Сімфеорополя за ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 153, ст. 70 до 7 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого 16.05.2014 року у зв`язку із тяжким захворюванням на невідбутий строк 3 року 3 місяці, 21 день; 2) 18.03.2016 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185; ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік; 3) 17.07.2017 року Печерським районний судом м. Києва за ч. ч. 1, 2 ст. 185; ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185; ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 18.03.2016 року виконувати самостійно, ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 07.02.2019 року вказаний вирок скасовано з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, де розгляд провадження триває; відносно якого 24.03.2017 року Київською місцевою прокуратурою № 1 обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000479 від 22.01.2017 року за ч. 2 ст. 185 КК України скеровано до Голосіївського районного суду м. Києва,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_6 , 22.05.2017 року, приблизно о 16 год. 45 хв., знаходячись в приміщенні торгівельного центру «Сільпо», розташованого за адресою: м. Київ, вул. Харківське шосе, 144-Б, керуючись раптово виниклим умислом, направленим на повторне, таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих спонукань, переконавшись та вважаючи, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, приєднав металеву саморобну пластину із клейкою стрічкою до отвору банкомату АТ «Укрексімбанк», через який здійснюється видача грошових коштів, після чого відійшов від банкомату, щоб візуально спостерігати за навколишньою обстановкою, очікуючи моменту, коли громадяни будуть підходити до банкомату та зніматимуть грошові кошти за допомогою своїх особистих банківських карток.
Цього ж дня, приблизно о 16 год. 55 хв., до вказаного банкомату підійшов ОСОБА_7 , який вставив свою особисту банківську картку АТ «Райффайзен Банк Аваль» до банкомату тієї ж банківської установи та вибрав операцію «Зняття готівки» на суму 500 грн. Операційна система вказаного банкомату дану операцію виконала, але обрану суму грошових коштів не видала, оскільки купюровидавач був заклеєний, про що ОСОБА_7 не здогадувався. Не отримавши грошових коштів ОСОБА_7 , будучи переконаним в неможливості виконання даної операції покинув приміщення ТЦ «Сільпо», де знаходився вказаний банкомат.
Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_6 повернувся до приміщення ТЦ «Сільпо», та підійшовши до банкомату ТА «Укрексімбанк» від`єднав пластикову саморобну пластину із клейкою стрічкою і таємно викрав грошові кошти в сумі 500 грн., які не були видані ОСОБА_7 та затримані даною накладкою в отворі банкомату, через який здійснюється видача грошових коштів. В цей час до приміщення, де знаходився вказаний банкомат, підійшли співробітники ОПВ УКР ГУНП у м. Києві та затримали ОСОБА_6 .
Таким чином, ОСОБА_6 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, так як був викритий та затриманий співробітниками ОПВ УКР ГУНП у м. Києві.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_6 винним себе визнав повністю та суду показав, що справді, за обставин, викладених в мотивувальній частині вироку, він, 22.05.2017 року, знаходячись в ТЦ «Сільпо», що за адресою: м. Київ, вул. Харківське шосе, 144-Б, до отвору банкомату, через який здійснюється видача грошових коштів, приєднав металеву саморобну пластину із клейкою стрічкою та став спостерігати за банкоматом. Через деякий час до банкомату підійшов чоловік та намагався зняти грошові кошти, однак у нього нічого не вийшло, так як купюровидавач був попередньо ним заклеєний. Коли чоловік вийшов із ТЦ, він підійшов до банкомату, забрав грошові кошти, однак був затриманий. Пояснив, що злочин вчинив у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем, оскільки йому потрібно було годувати родину та витрачати кошти на своє лікування, а працевлаштуватись на той час він не зміг.
Обмежившись в судовому засіданні за згодою учасників судового провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України поясненнями обвинуваченого, який повністю визнав себе винним у вчиненні кримінальних правопорушень, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності позиції учасників судового провадження щодо визнання фактичних обставин, суд приходить до висновку про недоцільність дослідження інших доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, і вважає доведеною винність ОСОБА_6 у вчиненні закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, оскільки він виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі, та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.
Обираючи обвинуваченому міру покарання, суд приймає до уваги характер та ступінь тяжкості вчинених злочинів, фактичні обставини справи та характер злочинного діяння - а саме те, що все майно залишилось у власності ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» (АТ «Укрексімбанк»), відношення обвинуваченого до скоєного, який вину визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаявся.
Судом також враховуються і дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який негативних характеристик немає, на спеціальних обліках не перебуває, непрацює, одружений.
До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відносить щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
З огляду на викладене, суд вважає, що необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами є призначення покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі в межах, встановлених санкцією статті.
При цьому, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, конкретних обставин справи, з огляду на особу обвинуваченого, його стан здоров`я, відсутність спричинення тяжких наслідків, наявність по справі обставини, що пом`якшує покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, приймаючи до уваги відношення обвинуваченого до вчиненого, який в судовому засіданні обіцяв в подальшому не допускати протиправної поведінки та просив надати йому шанс стати на шлях виправлення без позбавлення волі, приймаючи до уваги те, що після вчинення вказаного злочину ОСОБА_6 ні в чому осудному помічений не був, суд приходить до висновку про можливість звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з встановленням іспитового строку та покладенням певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Приймаючи до уваги те, що рішення про скасування звільнення від відбуванння покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 18.03.2016 року за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185; ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, яким ОСОБА_6 призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі, зі звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, не прийнято, при цьому даний злочин вчинено поза межами іспитового строку, підстав для призначення покарання за сукупністю злочинів на підставі ст. 71 КК України, немає.
Питання речових доказів підлягає вирішенню відповідно до положень ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 369-371 КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 2 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 2 роки.
Покласти на ОСОБА_6 обов`язки відповідно до ст. 76 КК України:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази, а саме:
- перочинний ніж довжиною близько 12 см, з металевим обрамленням та вставками з білого пластику, який зберігається при матеріалах кримінального провадження Київської місцевої прокуратури № 2 знищити;
- грошову купюру, номіналом 500 грн., серії СЗ 6311051, яку передано на відповідальне зберігання АТ «Укрексімбанк» - залишити у їх власності.
Вирок суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення через Дарницький районний суд м. Києва з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя