ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 538/697/17 Номер провадження 11-кп/814/510/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія ч. 2 ст. 296 КК України СТ
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,
захисника адвоката ОСОБА_7 ,
обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000069 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , на вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 03 грудня 2018 року,

встановила:
Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Лохвиця Полтавської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,несудимого,
засуджено за ч.2 ст. 296 КК України до покарання у виді 2 років позбавленні волі.

Згідно зі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 2 роки та покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч.1 п.3 ч. 2 ст. 76 КК України;

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Лохвиця Полтавської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, не одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , судимого:
10.03.2011 вироком Томашпільського районного суду Вінницької області, зміненим 27.03.2012 Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ, за ч.2 ст.292, ч.4 ст.185, ч.3 ст.292, ч.5 ст.191, ч.3 ст.209, ч.1 ст.70 КК України на 8 років позбавлення волі, 26.01.2015 Арбузинським районним судом Миколаївської області звільнений умовно-достроково на невідбутий строк покарання 10 місяців 1 день,
засуджено за ч.2 ст. 296 КК України до покарання у виді 2 років позбавленні волі.

Згідно зі ст. 75 КК України ОСОБА_9 звільнено від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 2 роки та покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч.1 п.3 ч. 2 ст. 76 КК України.

Цивільні позови прокурора в інтересах Департаменту фінансів Полтавської області адміністрації та ОСОБА_10 до ОСОБА_8 залишено без розгляду.

Вирішено питання про речові докази.

Вироком суду ОСОБА_9 та ОСОБА_8 визнані винуватими у вчиненні злочину за таких обставин.

30.01.2017 приблизно о 03.00 год., ОСОБА_8 , знаходячись на майданчику біля приміщення кафе-бару «Абріколь» в м. Лохвиця по вул. Перемоги, 16, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з хуліганських мотивів, безпричинно, почав чіплятись до ОСОБА_11 , який стояв разом з ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , та ініціювати вчинення конфлікту, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, нахабно, не реагуючи на сторонніх осіб, наніс один удар правою рукою ОСОБА_11 в лобну ділянку зліва, спричинивши останньому садно.
Під час вказаних дій ОСОБА_9 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння та агресивно налаштований до оточуючих людей, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, висловлюючись нецензурною лайкою, умисно кулаком правої руки вдарив ОСОБА_12 в праве око, внаслідок чого, від отриманого удару ОСОБА_12 впав спиною на лід. Вказаними діями обвинувачений ОСОБА_9 спричинив ОСОБА_12 легкі тілесні ушкодження у вигляді підшкірного крововиливу в ділянці верхньої та нижньої повік правого ока, крововилив під слизовою оболонкою правого очного яблука, ближче до його зовнішнього кута.
Після нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_12 , обвинувачений ОСОБА_9 погрожуючи фізичною розправою та застосовуючи при цьому із агресією ненормативну лексику, підійшов до ОСОБА_13 , та кулаком правої руки наніс йому один удар в обличчя в область губ, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді садна на слизовій оболонці верхньої губи, в проекції 2-го зуба верхньої щелепи зліва. Від отриманого удару ОСОБА_13 впав спиною на лід, але відразу встав на ноги та з метою самозахисту наніс у відповідь ОСОБА_9 один удар в обличчя. Далі, побачивши, що відбувається конфлікт між ОСОБА_9 та ОСОБА_13 , до них підійшов ОСОБА_8 , який наніс ОСОБА_13 удар кулаком лівої руки в область носа, внаслідок чого від отриманого удару ОСОБА_13 втратив свідомість та спиною впав на лід. Вказаними діями, ОСОБА_8 спричинив ОСОБА_13 легкі тілесне ушкодження у вигляді садна шкіри по нижньому краю лівого крила носа.
З метою надати допомогу ОСОБА_13 , ОСОБА_11 із кишені своєї куртки дістав мобільний телефон марки «Соні Експерія 22» для виклику медичної допомоги. Проте ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , маючи на меті забрати мобільний телефон ОСОБА_11 та перешкодити виклику, погналися за ОСОБА_11 , який почав від них втікати на вул. Перемоги, та, наздогнавши, ОСОБА_8 з правої руки ОСОБА_11 вихопив мобільний телефон «Соні Експерія 22», а лівою рукою, стиснутою в кулак, наніс удар в ліву частину обличчя, в район лівого ока, тим самим спричинивши тілесні ушкодження у вигляді підшкірного крововиливу в ділянці нижнього повіка лівого ока. Від даного удару ОСОБА_11 присів на коліна і руками обхватив голову, а ОСОБА_8 та ОСОБА_9 почали наносити удари кулаками по потилиці. Після чого, один із нападників, під час досудового розслідування, хто саме точно не встановлено, схопив ОСОБА_11 за комір куртки та почав піднімати вгору, зірвавши при цьому срібний ланцюжок з шиї та спричинивши тілесне ушкодження у вигляді садна в піднижньо щелепній ділянці справа. Від вказаних дій, ОСОБА_11 не втримався на ногах і впав на лівий бік на тротуарній доріжці. В цей момент, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 почали наносити удари ногами в правий бік тулуба ОСОБА_11 , спричинивши тілесні ушкодження у вигляді крововиливу по боковій поверхні живота справа, в проекції гребня здухвинної кістки по задній пахвинній лінії.
Вказаними діями ОСОБА_9 та ОСОБА_8 спричинили потерпілому ОСОБА_11 , легкі тілесні ушкодження.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 просить вирок суду змінити, перекваліфікувати його дії зі ст. 296 КК України на ст. 125 КК України, оскільки він дійсно визнає, що наносив удари в ході конфлікту, захищаючись від ОСОБА_13 і ОСОБА_12 . При цьому зазначив про неповноту судового розгляду, так як поза увагою суду залишилося те, що показання потерпілих мають розбіжності між собою, не всі свідки були допитані у суді, а відеозаписи з камер спостереження бару « ІНФОРМАЦІЯ_3 » не переглядалися.

Окрім цього просить застосувати до нього амністію.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. При цьому захисник зазначила про неправильну кваліфікацію дій обвинувачених, оскільки тілесні ушкодження були спричинені потерпілим на ґрунті особистих неприязних відносин і не мали ознак грубого порушення громадського порядку та мотиву явної неповаги до суспільства. Крім того, у суді першої інстанції не допитаний потерпілий ОСОБА_11 , який і був ініціатором конфлікту та першим наніс удар. Вважає, що суд був зобов`язаний ухвалити виправдувальний вирок, він цього не зробив, чим допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

В запереченнях на апеляційні скарги прокурор Лубенської місцевої прокуратури просить вирок суду залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 без задоволення.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинувачених та захисника ОСОБА_7 в підтримку апеляційних скарг, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційних скарг та просив залишити вирок без змін, перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не оспорюють факту конфлікту з нанесенням побоїв, що відбувся між ними та потерпілими в час і місці, зазначених у вироку суду першої інстанції. При цьому обвинувачені не погоджуються з кваліфікацією їх дій за ч.2 ст.296 КК України, оскільки вважають, що конфлікт відбувся на грунті особистих неприязних стосунків, до того ж, розпочали цей конфлікт потерпілі.

В той же час, винуватість ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні хуліганства групою осіб за обставин, викладених у вироку, повністю доведена належними та допустимими доказами, що були безпосередньо досліджені у судовому засіданні та отримали належну оцінку.

Як вбачається із наданих суду першої інстанції показань потерпілих ОСОБА_13 і ОСОБА_12 та свідка ОСОБА_14 (дошлюбне прізвище ОСОБА_15 ), ОСОБА_8 розпочав конфлікт з ОСОБА_11 , скориставшись малозначним приводом. При цьому саме обвинувачений першим завдав удар потерпілому. В подальшому в конфлікт втрутився ОСОБА_9 , який безпричинно наніс удари ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які взагалі не були учасниками конфлікту, стояли осторонь.

При цьому, незважаючи на те, що після отриманого удару від ОСОБА_8 потерпілий ОСОБА_13 впав на землю та втратив свідомість, обвинувачені перешкоджали його товаришу, ОСОБА_11 , викликати медичну допомогу, відібравши й викинувши його телефон та нанісши при цьому ОСОБА_11 ще ряд тілесних ушкоджень.

Тобто, між обвинуваченими та потерпілими відбулася бійка з малозначного приводу, в громадському місці, в присутності сторонніх осіб. ОСОБА_8 та ОСОБА_9 поводили себе агресивно, нахабно, що супроводжувалось нецензурною лайкою, демонстрацією своєї фізичної переваги над потерпілими та нанесенням побоїв трьом особам.

Цими діями обвинувачені продемонстрували зневажливе ставлення до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних норм поведінки і моральності.

Твердження обвинувачених про те, що саме потерпілі були ініціаторами конфлікту, є надуманими та спростовуються показаннями потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , а також свідка ОСОБА_16 .

При цьому саме у потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 було виявлено численні легкі тілесні ушкодження, наявність яких підтверджується висновками судово-медичних експертиз №24 від 01.02.2017, №25 від 02.02.2017, №26 від 04.02.2017 та ніким не оспорюється.

Під час проведення слідчих експериментів потерпілі ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , а також свідок ОСОБА_16 продемонстрували обставини події на місці і їх показання, відповідно до висновків судово-медичних експертиз №31, №32 та №33 від 10.02.2017, №166 від 17.08.2017, не суперечать об`єктивним судово-медичним даним, отриманим в ході проведення відповідних судово-медичних експертиз.

Підстав не довіряти показанням потерпілих та свідка, які є послідовними, стабільними, логічними, узгоджуються між собою та підтверджуються протоколами огляду, слідчих експериментів, висновками судово-медичних експертиз, колегія суддів не вбачає.

При цьому ніхто не оспорює, що обвинувачені були малознайомі з потерпілими, будь-яких неприязних відносин до цієї події між ними не було.

Вказаним спростовуються доводи обвинувачених про те, що конфлікт відбувся на ґрунті особистих неприязних відносин і не мав ознак хуліганства.

Отже, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 групою осіб грубо порушили громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, а тому кваліфікація їх дій за ч.2 ст.296 КК України є правильною. Відтак, підстав для перекваліфікації їх дій на ст.125 КК України, про що просять апелянти в своїх апеляційних скаргах, немає.

Покарання обвинуваченим призначено в межах санкції ч.2 ст.296 КК України, із застосуванням положень ст.75 КК України, і в апеляційних скаргах правильність призначення покарання не оспорюється.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_9 про необхідність звільнення його від відбування покарання в зв`язку з амністією є безпідставними з огляду на таке.

Відповідно до п. е ст.9 Закону України «Про амністію в 2016 році» амністія не застосовується до осіб, засуджених за пошкодження об`єктів магістральних або промислових нафто_, газо_, конденсатопроводів та нафтопродуктопроводів (стаття 292 КК України 2001 року).

Як вбачається із матеріалів справи, вироком Томашпільського районного суду Вінницької області від 10.03.2011 ОСОБА_9 був засуджений за ч.2 та ч.3 ст.292 КК України. На даний час ця судимість не погашена, а тому до ОСОБА_9 не може бути застосована амністія.

Необґрунтованими є і доводи захисника ОСОБА_7 про необхідність призначення нового розгляду у суді першої інстанції.

Статтею 415 КПК України передбачено вичерпний перелік підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції. Таких підстав захисник у своїй апеляційній скарзі на наводить і колегією суддів не встановлено.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, судом першої інстанції допущено не було.

Судовий розгляд проведено повно, всебічно та об`єктивно. Судом було досліджено усі обставини, що мають істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

В ході судового розгляду було досліджено усі докази та допитано усіх осіб, про дослідження та допит яких клопотали учасники провадження. Потерпілий ОСОБА_11 не був допитаний у судовому засіданні з об`єктивних причин. Більше того, його показання, дані під час проведення слідчого експерименту, повністю узгоджуються з показаннями потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , а також свідка ОСОБА_17 , які вони давали у суді.

Отже, доводи апелянтів про неповноту судового розгляду є безпідставними.

З урахуванням викладеного підстав, передбачених ст. 409 КПК України, для зміни чи скасування ухваленого по справі судового рішення щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 колегія суддів не вбачає. Вирок суду є законним та обґрунтованим, а тому апеляційні скарги обвинуваченого та захисника не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 03 грудня 2018 року щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4