Справа № 738/1868/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/449/19
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

слідчого ОСОБА_7 ,

захисника адвоката - ОСОБА_8 ,

неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_9 ,

законного представника ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора Менської місцевої прокуратури Чернігівської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Менського районного суду Чернігівської області від 23 жовтня 2019 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою частково задоволено клопотання слідчого СВ Менського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу щодо неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_9 , та застосовано відносно нього запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, з покладенням обов`язків: прибувати до слідчого за викликом, та повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання.

Строк виконання покладених на нього обов`язків пов`язаних з обраним запобіжним заходом встановлено виконувати до 16 грудня 2019 року.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що не було встановлено наявності підстав вважати доведеними заявлені слідчим ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний ОСОБА_9 є неповнолітнім, має постійне місце проживання, де проживає з матір`ю, сам повідомив та зізнався у вчиненні іншого злочину, підозрюється у закінченому замаху на злочин, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, тому немає підстав вважати, що він буде незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинить інше кримінальне правопорушення чи переховуватиметься від органів досудового розслідування, що дає можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу особистого зобов`язання.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, вважаючи її незаконною та необґрунтованою, оскільки вона базується на даних, що не відповідають фактичним обставинам справи, прокурором подано апеляційну скаргу в якій просить її скасувати та обрати відносно підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у виді домашнього арешту до 21 грудня 2019 року. Звертає увагу на те, що під час розгляду клопотання слідчого, слідчим суддею не було належним чином досліджено дані про особу підозрюваного, які дають підстави вважати про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме того, що ОСОБА_9 не має джерела прибутку та постійної роботи, навчаючись в школі без поважних причин прогулює уроки та з 5-го класу стоїть на внутрішньому шкільному обліку у зв`язку з девіантною та деліквентною поведінкою під час навчально-виховного процесу школи, часто замішаний у крадіжках.

Заслухавши доповідача, прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу, підозрюваного ОСОБА_9 , його законного представника ОСОБА_10 та захисника-адвоката ОСОБА_8 , які заперечували проти поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, у провадженні СВ Менського ВП ГУНП в Чернігівській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000524 за ознаками кримінального провадження, передбаченого ч.2 ст. 1 ч. 3 ст.185 КК України.

21 жовтня 2019 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК та було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК, слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним умов застосування запобіжних заходів, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону суддею дотримані.

Відповідно до ч.1 ст.179 КПК особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені ст.194 цього Кодексу.

Згідно ж до ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Апеляційний суд вважає, що відмовляючи у застосуванні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя правильно врахував такі обставини, зокрема, як те, що ОСОБА_9 є неповнолітнім, має постійне місце проживання проживає в сім`ї з матір`ю, про вчинення іншого злочину він сам повідомив та зізнався, підозрюється у вчиненні закінченого замаху на злочин, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності.

При цьому, відповідно до ч.2 ст.194 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України.

У відповідності ж до вимог ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п.1 та 2 ч.1 ст.194 КПК України, але не доведе обставини, передбачені п.3 ч.1 цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Апеляційний суд вважає, оскільки стороною обвинувачення не доведено наявність процесуальних ризиків, передбачених ст.177 КПК України, як в суді першої інстанції, так і апеляційної, то висновок слідчого судді про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України є обґрунтованим та в повній мірі відповідає меті його застосування.

Колегія суддів враховує в сукупності тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_9 , розмір покарання, який загрожує останньому у разі доведення його винуватості, дані про особу підозрюваного, відсутність даних ухилення останнього від органів досудового слідства та суду, наявні ризики та ймовірність їх настання та вважає, що такий вид запобіжного заходу, як особисте зобов`язання, в змозі запобігти існуючим ризикам та створить необхідні умови для реалізації виконання підозрюваним його процесуальних обов`язків. Такий запобіжний захід відповідає особі підозрюваного, та є співрозмірним з існуючими ризиками.

Доводи апеляційної скарги, якими прокурор обґрунтовує наявність заявлених ризиків, носять ймовірний характер їх настання, оскільки до клопотання не долучено належних доказів, які б давали підстави для обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту. Сама лише тяжкість кримінального правопорушення, у відповідності до практики Європейського суду з прав людини, не може бути підставою для запобіжного у в`янення особи.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу дотримався вимог чинного кримінального процесуального законодавства. Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Менської місцевої прокуратури Чернігівської області ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Менського районного суду Чернігівської області від 23 жовтня 2019 року, якою частково задоволено клопотання слідчого СВ Менського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу щодо неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_9 та застосовано відносно нього запобіжний захід у виді особистого зобов`язання без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4