В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/2867/14-к

Провадження № 1-кп/348/4/19

04 грудня 2019 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1

секретаря - ОСОБА_2

з участю прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Надвірна кримінальне провадження за №0000566 від 02.10.2014 року щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Станично-Луганське, Станично-Луганського району, Луганської області, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , неодруженого, працюючого по тимчасових заробітках, судимого вироком Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 25.07.2014 року за ч.1 ст.382 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців, ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 13.11.2019 року звільненого від призначеного покарання, українця, громадянина України, який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.382 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив умисні дії, які виразились в умисному невиконанні ухвали суду, що набрала законної сили, вчинене особою раніше судимою за злочин, передбачений ст.382 КК України.

Злочин ним вчинено при наступних обставинах.

ОСОБА_4 будучи раніше судимим за вчинення умисного злочину, на шлях виправлення не став, правильних висновків для себе не зробив, в період іспитового строку, не знятої та не погашеної у встановленому законом порядку судимості, вчинив новий умисний злочин при наступних обставинах:

30.12.2013 року відділом ДВС Надвірнянського РУЮ відкрито виконавче провадження щодо виконання ухвали №348/732/13-ц, виданої Надвірнянським районним судом 11.12.2013 року про повторне виселення ОСОБА_4 із житлового будинку АДРЕСА_2 . Відділом ДВС Надвірнянського РУЮ після відкриття виконавчого провадження проводились усі необхідні виконавчі дії для виселення обвинуваченого ОСОБА_4 з житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 .

23.01.2014 року відділом ДВС Надвірнянського РУЮ було винесено постанову про накладення штрафу в сумі 170 грн. на обвинуваченого ОСОБА_4 за невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення суду. Також, 29.01.2014 року відділом ДВС Надвірнянського РУЮ було повторно винесено постанову про накладення штрафу в сумі 340 грн. на ОСОБА_4 за невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення суду.

Згідно вироку Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 25.07.2014 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.382 КК України та призначено покарання один рік шість місяців позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 було звільнено від відбування призначеного основного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком один рік шість місяців.

Однак, після винесення вироку суду, обвинувачений ОСОБА_4 , діючи умисно, незважаючи на вирок суду, за яким його визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.382 КК України за фактом невиконання рішення суду щодо примусового виселення останнього з житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , продовжував невиконувати рішення суду, яке вступило в законну силу.

08.10.2014 року у відділ ДВС Надвірнянського РУЮ звернулася ОСОБА_5 із письмовою заявою в якій зазначила, що обвинувачений ОСОБА_4 надалі проживає у вказаному будинку.

Відділом ДВС Надвірнянського РУЮ після відкриття виконавчого провадження проводились усі необхідні виконавчі дії для виселення обвинуваченого ОСОБА_4 з житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

21.10.2014 року відділом ДВС Надвірнянського РУЮ було винесено постанову про накладення штрафу в сумі 170 грн. на обвинуваченого ОСОБА_4 за невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення суду.

Також, 23.10.2014 року відділом ДВС Надвірнянського РУЮ було повторно винесено постанову про накладення штрафу в сумі 340 грн. на ОСОБА_4 за невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення суду.

Незважаючи на це, обвинувачений ОСОБА_4 діючи умисно, усвідомлюючи протиправний і суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, ігнорує виконання ухвали Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 11.12.2013 року та штрафні санкції накладені на нього відділом ДВС Надвірнянського РУЮ, усвідомлюючи, що вироком суду вже засуджений за умисне невиконання рішення суду з даного приводу, та продовжує проживати за адресою: АДРЕСА_2 , чим злісно ухиляється від виконання ухвали суду.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочині не визнав та пояснив, що раніше він проживав разом з своєю бабусею ОСОБА_5 в АДРЕСА_2 . Зазначив, що його покійна бабуся ОСОБА_5 була конфліктна, завжди виходила на вулицю і кричала, що він її б"є. Ствердив, що жодних неправомірних дій по відношенню до своєї бабусі ОСОБА_5 він не вчиняв.
Вказав, що на даний час у житловому будинку бабусі проживає його мама, а він зареєстрований та проживає у своєї сестри по адресу АДРЕСА_1 .

Стосовно невиконання ухвали суду, що набрала законної сили пояснив, що про ухвалу Надвірнянського районного суду про його виселення із житлового будинку АДРЕСА_2 він знав, так як подавав апеляційну скаргу на дану ухвалу. Вказав, що після винесення вироку у 2014 році про притягнення його до кримінальної відповідальності за невиконання ухвали суду, що набрала законної сили він продовжував проживати у житловому будинку своєї бабусі ОСОБА_5 в АДРЕСА_2 .

Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_4 не визнав своєї вини у вчиненні злочину суд, допитавши свідків, дослідивши письмові документи по кримінальному провадженню вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 в інкримінованому йому злочині повністю доведена сукупністю всіх доказів, зібраних по кримінальному провадженні, перевірених і досліджених судом в судовому засіданні.

Зокрема винуватість обвинуваченого у вчиненні злочину підтверджується показаннями свідків:

Свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що він проживає в АДРЕСА_2 . Обвинуваченого ОСОБА_4 знає як сусіда, який проживав в будинку своєї бабусі ОСОБА_5 , яка вже померла. З приводу даного кримінального провадження йому відомо, що по адресу де проживала ОСОБА_5 приїжджали державні виконавці, але чому саме він не знає. Ще за життя ОСОБА_5 скаржилася на те, що її онук (обвинувачений) ОСОБА_4 ображає її, наносить побої, однак особисто він цього не бачив. Все це йому відомо зі слів ОСОБА_5 . Також зазначив, що у будинку, де проживала ОСОБА_5 завжди були крики.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду повідомив, що він також проживає в АДРЕСА_2 . Зазначив, що ОСОБА_5 була його сусідкою, а її онук (обвинувачений) ОСОБА_4 проживав у її будинку. Вказав, що ще за життя ОСОБА_5 ходила скаржитися у сільську раду на ОСОБА_4 , але це все відомо йому тільки зі слів ОСОБА_5 та односельців. Після прийняття рішення про виселення ОСОБА_4 з будинку ОСОБА_5 , він бачив, що приходили державні виконавці до житлового будинку ОСОБА_5 .
З показань допитаного в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 встановлено, що він був депутатом Стримбівської с/ради у 2014 році. Зазначив, що ОСОБА_5 жалілася на свого онука (обвинуваченого) ОСОБА_4 у Стримбівську с/раду, поліцію. Він пам"ятає, що між ОСОБА_5 та її онуком ОСОБА_4 часто були конфлікти, однак з якого приводу не пам`ятає, так як пройшло багато часу.
ОСОБА_9 допитаний судом в якості свідка суду пояснив, що він працював державним виконавцем ДВС Надвірнянського РУЮ до 2016 року. Ствердив, що у 2013 році ВДВС Надвірнянського РУЮ було відкрито виконавче провадження про примусове виконання ухвали № 348/732/13-ц, виданої Навірнянським районним судом 11.12.2013 року про повторне виселення ОСОБА_4 із житлового будинку АДРЕСА_2 , який належав ОСОБА_5 , та надано термін боржнику для самостійного виконання ухвали суду.

На той час ним, як державним виконавцем були здійснені виїзди по вищевказаній адресі для перевірки виконання боржником рішення суду. На момент перевірки обвинувачений ОСОБА_4 знаходився по вищевказанй адресі, від письмових пояснень відмовлявся, а в усному порядку заявляв, що не буде виконувати рішення суду і надалі проживатиме по вказаній адресі, про що було складено акти та винесено постанови про накладення штрафів на обвинуваченого ОСОБА_4 за невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк ухвали суду.

Крім того винність ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 382 КК України, також підтверджується наступними доказами, які було безпосередньо досліджені у судовому засіданні, а саме :
-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 02.10.2014 року о 12 год.00 год., прийнятої від ОСОБА_5 , з якої вбачається, що 11.12.2013 року Надвірнянським районним судом було винесено ухвалу №348/732/13-ц про повторне виселення ОСОБА_4 із житлового будинку АДРЕСА_2 , від виконання якої ОСОБА_4 злісно всупереч закону ухилявся після чого його був притягутий до кримінальної відповідальності і примусово виселений. Однак в подальшому ОСОБА_4 самостійно заселився в житловий будинок АДРЕСА_2 і по даний час продовжує незаконно проживати в будинку ОСОБА_5 ( Т.1,а.к.п. 198);
-актом виходу комісії щодо проживання ОСОБА_4 в АДРЕСА_2 від 06.10.2014 року, при обстеженні якої було встановлено, що ОСОБА_4 в с.Стримба не зареєстрований, але на даний час проживає за адресою: АДРЕСА_2 в бабусі ОСОБА_5 ( Т.1,а.к.п. 197);
-поданням відділу ДВС Надвірнянського районного управління юстиції від 07.11.2014 року за підписом начальника, про притягнення до кримінальної відповідальності за злісне ухилення від виконання рішення суду за ст.382 КК України ОСОБА_4 ( Т.1, а.к.п. 199-200);

-копією постанови про відкриття виконавчого провадження №39919115 від 24.09. 2013 року старшого державного виконавця відділу ДВС Надвірнянського районного управління юстиції ОСОБА_9 про примусове виконання виконавчого листа № 348/732/13від 03.07.2013 року, виданого Надвірнянським районним судом Івано-Франківської області про виселення ОСОБА_4 із житлового будинку АДРЕСА_2 , який належить на праві власності ОСОБА_5 (Т.1, а.к.п.201);

-копією постанови про закінчення виконавчого провадження №39919115 від 31.10.2013 р. старшого державного виконавця відділу ДВС Надвірнянського районного управління юстиції ОСОБА_9 про примусове виконання виконавчого листа № 348/732/3від 03.07.2013 року, виданого Надвірнянським районним судом Івано-Франківської області про виселення ОСОБА_4 із житлового будинку АДРЕСА_2 , який належить на праві власності ОСОБА_5 (Т.1, а.к.п. 202 );

-ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 11.12.2013 року про повторне виселення ОСОБА_4 (Т.1,а.к.п.203 );

-копією постанови про відкриття виконавчого провадження №41381406 від 30.12.2013 року старшого державного виконавця відділу ДВС Надвірнянського районного управління юстиції ОСОБА_9 про примусове виконання виконавчого листа № 348/732/13від 11.12.2013 року, виданого Надвірнянським районним судом Івано-Франківської області судом про повторне виселення ОСОБА_4 із житлового будинку АДРЕСА_2 , який належить на праві власності ОСОБА_5 (Т.1,а.к.п. 204 );

-копією акту державного виконавця від 22.01.2014 року, з якого вбачається, що боржник ОСОБА_4 з вищевказаного будинку добровільно не виселився та надалі проживає у ньому, виконувати рішення суду відмовляється. (Т.1,а.к.п. 205);

-копією постанови про накладення штрафу ВП №41381406 від 23.01.2014 року, з якої видно, що за невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення суду на ОСОБА_4 накладено штраф у розмірі 170 грн. (Т.1,а.к.п.206);

-копією акту державного виконавця від 28.01.2014 року, з якого встановлено, що боржник ОСОБА_4 продовжує проживати у вищевказаному будинку, виконувати рішення суду відмовляється. (Т.1, а.к.п. 207 );

-копією постанови про накладення штрафу ВП №41381406 від 29.01.2014 року з якої вбачається, що за невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення суду на ОСОБА_4 накладено штраф у розмірі 340 грн. та попереджено про настання кримінальної відповідальності за умисне невиконання ухвали суду. (Т.1,а.к.п. 208) ;

-копією заяви ОСОБА_5 в якій вона просить відновити виконавче провадження та виселити ОСОБА_4 із житлового будинку АДРЕСА_2 , який належить на їй праві власності. (Т.1, а.к.п.209 ) ;

-копіями актів державного виконавця від 21.10.2014 року та 23.10.2014 року якими підтверджено, що боржник ОСОБА_4 продовжує проживати у житловому будинку АДРЕСА_2 . (Т.1, а.к.п.210-211 );

-копією постанови про накладення штрафу ВП №41381406 від 24.10.2014 року, з якої вбачається, що за невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення суду на ОСОБА_4 накладено штраф у розмірі 170 грн. (Т.1, а.к.п. 212 );

- копією акту державного виконавця від 04.11.2014 року, яким встановлено, що боржник ОСОБА_4 продовжує проживати у вищевказаному будинку та виконувати рішення суду відмовляється. (Т.1, а.к.п.213);

- копією постанови про накладення штрафу ВП №41381406 від 05.11.2014 року, якою за невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення суду на ОСОБА_4 накладено штраф у розмірі 340 грн. (Т.1, а.к.п.214).

Зазначені докази по кримінальному провадженні зібрані відповідно до вимог кримінально - процесуального закону, вони є допустимими, та такими, що в їх сукупності безпосередньо вказують на вчинення обвинуваченим діяння, інкримінованого йому стороною обвинувачення, відповідають показанням свідків у кримінальному провадженні.

Таким чином, оцінивши здобуті докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованому йому злочині доведена повністю.

Дії ОСОБА_4 , які виразились в умисному невиконанні ухвали суду, що набрала законної сили, вчинене особою раніше судимою за злочин передбачений ст.382 КК України, вірно кваліфіковано за ч.3 ст.382 КК України.

Кримінальне правопорушення, передбачене ст. 382 КК України є закінченим з моменту відмови виконати судове рішення (з початку ухилення від виконання судового рішення), або з моменту перешкоджання його виконанню. Для визначення моменту закінчення цього злочину важливим є встановлення моменту надходження судового рішення до особи, яка повинна його виконувати, і строку виконання судового рішення, який встановлено законом або судом.
Відповідно до ч. 3 ст. 382 КК України кримінальна відповідальність наступає за умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню, що заподіяло істотної шкоди охоронюваним законом правам і свободам громадян, державним чи громадським інтересам. Доказування суб`єктивної сторони злочину можливе лише на підставі аналізу її зовнішніх проявів.
Суб`єктивна сторона злочину характеризується прямим умислом. Винний, якому необхідно виконувати судове рішення, усвідомлює характер своїх обов`язків , але не виконує цього рішення за наявності можливості виконати його або перешкоджає такому виконанню.
Безпосереднім об`єктом злочину передбаченого ст. 382 КК України є суспільні відносини, що забезпечують виконання судових рішень. Предметом злочину є судові рішення, які набрали законної сили.
Крім того, об`єктивною стороною злочину передбаченого ст. 382 КК України є невиконання будь-якого судового рішення, яке безпосередньо запропоновано виконати даній особі, або перешкоджання особою його виконання.
Перешкоджання громадянином виконанню судового рішення, що набрало законної сили, - це активна протидія його виконанню.
Відповідно до положень ст.ст. 1,2 З-ну України « Про виконавче провадження від 21.04.1999 року №606-ХІV , в редакції, що діяла станом на 08.10.2014 року, тобто на день звернення ОСОБА_5 у відділ ДВС Надвірнянського РУЮ із письмовою заявою в якій вона зазначила, що обвинувачений ОСОБА_4 надалі проживає в зазначеному будинку, тобто не виконує ухвалу суду, що набрала законної сили, виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу.
Суд враховує, що відповідно до ст.50 КК України, складовими покарання є не тільки кара та виправлення засуджених, а і запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, що є найбільш актуальним в обстановці, що склалася.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року із наступними змінами звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст.65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

У п. 2 вказаної постанови зазначено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст.65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Пунктом 5 судам рекомендовано мати на увазі, що наведений у ч. 1 ст.66 КК перелік обставин, які пом`якшують покарання, не є вичерпним. При призначенні покарання суд може визнати пом`якшуючими й інші обставини, не зазначені в ч. 1 цієї статті (наприклад, вчинення злочину внаслідок збігу випадкових обставин чи неправильної поведінки потерпілого, відвернення підсудним шкідливих наслідків злочину, часткове відшкодування шкоди, відшкодування моральної шкоди). Визнання обставини такою, що пом`якшує покарання, має бути вмотивоване у вироку.

За змістом ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання та реєстрації - АДРЕСА_1 , не працює, що на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, його відношення до скоєного, поведінку до і після вчинення злочину та обставини, що пом`якшують та обтяжують йому покарання.
За місцем попереднього проживання - АДРЕСА_2 обвинувачений ОСОБА_4 характеризувася негативно.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Разом з тим, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 проходив службу в період АТО у в/ч 8 батальйон УДА, під час несення служби отримав поранення, діагноз: мінно-вибухова травма. Закрита черепно-мозкова травма.Струс головного мозку. Множинні поверхневі вогнепально-осколкові поверхневі поранення м`яких тканин верхніх кінцівок, грудної клітини, голови, обличчя з наявністю сторонніх тіл металевої щільності (осколків до 8 мм). Акубаротравма. Контузія, садна повік. Субконьюктивальний крововилив, термічний опік рогівки 2 ст. ОД.ЗТГК.
Отримав статус учасника бойових дій, що стверджується копією посвідчення учасника бойових дій серії, НОМЕР_1 копія якого долучена до матеріалів кримінального провадження.

Таким чином до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує його участь у захисті Вітчизни в період АТО, наявність у обвинуваченого статусу учасника бойових дій, отримання ним тяжких вогнепально-осколкових поранень під час перебування в АТО.
Крім того, вчинене ОСОБА_4 злочиннне діяння втратило свою суспільну небезпеку, оскільки потерпіла ОСОБА_5 померла, що підтверджується копією свідоцтва про її смерть, яка наявна в матеріалах кримінального провадження.
Також, ухвалою суду від 13.11.2019 року, яка вступила в законну силу, було задоволене подання Надвірнянського міськрайонного сектору філії ДУ "Центр пробації" в Івано-Франківській області про звільнення ОСОБА_4 від покарання, призначеного вироком Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 25.07.2014 року за ч.1 ст.382 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, звільненого на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців.
Враховуючи всі обставини кримінального провадження, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, та наявності обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину (набуття ОСОБА_4 статусу учасника бойових дій, під час перебування в АТО отримав поранення, захищав незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України), суд прийшов до висновку, про можливість при призначенні покарання обвинуваченому застосувати ст.69 КК України, згідно якої за наявності обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті за цей злочин.
А тому,з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження суд приходить до висновку про можливість призначення остаточного покарання ОСОБА_4 із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді штрафу.
Судові витрати, пов`язані із проведенням експертиз відсутні.

Цивільні позови по кримінальному провадженні не заявлено.
Арешт на майно не накладався.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався, оскільки суд вважає, що до набрання вироком законної сили підстав для його обрання обвинуваченому ОСОБА_4 немає, так як відсутні ризики, передбачені ст.177 КПК України.
Речових доказів по даному кримінальному провадженні небуло.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 382 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у вигляді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень.
Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги, якщо така скарга не буде подана учасниками провадження у вказаний строк. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1