Справа № 202/5755/19
Провадження № 1-кс/202/8989/2019
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

22 серпня 2019 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 про арешт майна, -
ВСТАНОВИВ:
В провадженні слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області знаходиться кримінальне провадження № 000579, відомості про яке до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено 25 липня 2019 року за ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст.365-2 КК України.

20 серпня 2019 року до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 про арешт майна.

Дане клопотання, згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду, було передано слідчому судді 20 серпня 2019 року.

Згідно з матеріалами клопотання, до слідчого управління СУ ГУНП в Дніпропетровській області надійшла заява про вчинення кримінального правопорушення (в порядку ст. 214 КПК України) від громадянки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ; вивченням якої встановлено, що 14.06.2019 року державний виконавець Соборного ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області, зловживаючи своїми повноваженнями, з метою отримання неправомірної вигоди від службових осіб ПАТ «Перший український міжнародний банк», порушуючи вимоги рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29.07.2015 (справа № 201/5263/15-ц, провадження № 2/201/1877/2015) щодо продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах в рамках процедури примусового виконання рішення передбаченого Законом України «Про виконавче провадження», виніс постанову № 21410442 від 13.06.2019 року (індексний номер рішення 47362613) про скасування обтяження арешту на майно, а саме: квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , чим завдав істотну шкоду інтересам ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Досудовим розслідуванням встановлено, що в 2015 року ПАТ «ПУМБ» подав позов до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська на ОСОБА_7 (чоловіка ОСОБА_5 ) та саму ОСОБА_5 про звернення стягнення на майно, що знаходиться в іпотеці, і отримав рішення, згідно до якого суд вирішив: «в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_7 за кредитним договором №5883382 від 29 листопада 2007 року, звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 5883507 від 29 листопада 2007 року, нерухоме майно шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах в рамках процедури примусового виконання рішення, передбаченого Законом України «Про виконавче провадження» із початковою ціною продажу, встановленою на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.»

В процесі виконання цього заочного рішення було відкрито виконавче провадження і накладено арешт на квартиру, для проведення оцінки, торгів і інших дій передбачених як рішенням суду так і чинним законодавством.

Але з причин не відповідності документів які були подані ПАТ «ПУМБ» до суду, державний виконавець не міг виконати це рішення суду, та організувати належну оцінку майна та торги.

Таким чином всі ці питання і складнощі ПАТ «ПУМБ» міг вирішувати тільки і виключно в судовому порядку. Це потребувало часу, зусиль, коштів від ПАТ «ПУМБ». І правопорушник вирішив піти незаконним шляхом.

Оскільки з 03.06.2014 р. набрав чинність Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» № 1304-VII.» (протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті.) звернення стягнення яке не відбулося відразу після рішення суду і відкриття виконавчого провадження з примусового виконання, звернення стягнення повинно було бути зупиненим взагалі.

Але, 09.06.2017 року державний реєстратор КП «Реєстратор майнових прав» Петропавлівської селищної ради ОСОБА_8 . здійснив реєстрацію права власності ПАТ «ПУМБ» на квартиру ОСОБА_5 яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 попри всі рішення суду, яким встановлено порядок звернення стягнення, і попри мораторій на звернення стягнення.

ПАТ «ПУМБ» зареєстрував на себе квартиру, але він не міг нею користуватися, розпоряджатися, оскільки Соборним відділом ДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області в рамках виконання рішення суду по справі № 201/5263/15-ц за позовом ПАТ «ПУМБ» до ОСОБА_7 було накладено такі арешти: запис № 20950837, Вид обтяження: арешт нерухомого майна, підстава'. Постанова про відкриття виконавчого провадження, серія та номер: В8, виданий 17.09.2010 року, видавник: Жовтневим ВДВС Дніпропетровського МУЮ; запис № 20950756, Вид обтяження: арешт нерухомого майна, підстава'. Постанова про відкриття виконавчого провадження, серія та номер: В8, виданий 17.09.2010, видавник: Жовтневим ВДВС Дніпропетровського МУЮ; запис № 10263170, тип обтяження: арешт нерухомого майна, підстава: Постанова про відкриття виконавчого провадження, серія та номер: В8, виданий 17.09.2010, видавник: Жовтневим ВДВС Дніпропетровського МУЮ.

02 лютого 2018 року ПАТ «ПУМБ» звернувся до суду с позовом про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю, та скасуванні арешту на квартиру ОСОБА_5 - нерухоме майно, яке розташовано за адресою АДРЕСА_1 .

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 червня 2018 року, та Постановою Дніпровського апеляційного суду від 12 лютого 2019 року по справі №201/1071/18 в задоволенні всіх позовних вимог банку, було відмовлено.

Крім вищевказаного, ПАТ «ПУМБ» також 05 грудня 2017 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про виселення та зняття з реєстраційного обліку з спірної квартири, але ухвалою від 11 квітня 2019 року по справі № 201/17702/17 Жовтневий районний суд залишив цей позов без розгляду.

Таким чином, з огляду на вищевказане, з огляду на відмову судів першої та апеляційної інстанції та залишення позову про зняття з реєстрації без розгляду, ПАТ «ПУМБ» не отримав жодного права користуватися, відчужувати, знімати з реєстрації осіб та знімати арешти з нерухомого майна.

Згідно отриманої інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, попри всі рішення судів, державним виконавцем Соборного відділу ДВС м. Дніпра ГИУЮ у Дніпропетровській області - ОСОБА_9 , 14.06.2019 року було знято арешт та обтяження з майна, яке розташовано за адресою АДРЕСА_1 .

А вже 10.07.2019 року приватним нотаріусом ОСОБА_10 Київського міського нотаріального округу, м. Київ, було зареєстровано договір купівлі-продажу майна кв. АДРЕСА_2 за мешканцем Луганської області ОСОБА_11 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт серія НОМЕР_2 , виданий 25.10.2007 року Краснолуцьким МВ УМВС України в Луганській області тобто жителю Луганської області.

Місто (російською) Красний Луч, яке згідно до закону «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарного режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» було перейменовано в м. Хрустальний і згідно розпорядження Кабінету Міністрів України № 1085 від 7 листопада 2014 року віднесено до переліку населених пунктів які входять в зону АТО і на яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Реєстрація договорів з приводу нерухомого майна згідно Інструкції нотаріальних дій здійснюється виключно нотаріусами територіально за місцем знаходження нерухомого майна.

Також ПАТ «ПУМБ» зняв з реєстрації ОСОБА_5 та її сина ОСОБА_6 , чим позбавив останніх права користуватися своїм майном.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що нерухоме майно квартира АДРЕСА_2 відносно якого спрямоване кримінальне правопорушення, має суттєве значення у даному кримінальному провадженні та з метою запобігання будь якими особами та будь яким способом незаконного перепродажу квартири виникла необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту.

Наведене зумовило слідчого за погодженням з прокурором звернутись до слідчого судді з відповідним клопотанням.

Слідчий в судове засідання не явився, натомість спрямував на адресу суду заяву, відповідно до якої просив розглядати клопотання без його участі.

В силу вимог ст.172 КПК України, слідчий суддя доходить висновку про можливість розгляду клопотання у відсутність учасників провадження, оскільки їх неявка не є перешкодою у розгляді.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

У відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: - збереження речових доказів; - спеціальної конфіскації; - конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; - відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Як вбачається з матеріалів клопотання, постановою слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_12 від 26 липня 2019 року, вказана вище квартира визнана речовим доказом у кримінальному провадженні.

Відповідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Відповідно до вимог ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Зважаючи, що стороною кримінального провадження доведено наявність підстав для накладення арешту на вищезазначене майно, з метою збереження речових доказів та проведення необхідних слідчих дій у кримінальному провадженні, а також те, що є достатні підстави вважати, що воно дійсно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, слідчий суддя доходить висновку про обґрунтованість клопотання слідчого, у зв`язку із чим його слід задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 98, 110, 131, 132, 170-175, 309, 369-372, 395 КПК України, -
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 про арешт майна задовольнити.
Накласти арешт на нерухоме майно, а саме квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 із забороною її відчуження.
Ухвала слідчого судді про арешт майна підлягає негайному виконанню.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі протягом 5-ти днів з дня проголошення ухвали, апеляційної скарги.
Особи які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом 5-ти днів з моменту отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1