Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

22 серпня 2019 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

Суддів - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника - адвоката ОСОБА_6 на вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 06 травня 2019 року у кримінальному провадженні №0000175 про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого, неодруженого, судимого вироком Сарненського районного суду Рівненської області від 03.05.2012 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України; вироком Сарненського районного суду Рівненської області від 24.09.2012 року за ч. 2 ст. 289, ст. 71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі; вироком Сарненського районного суду Рівненської області від 24.01.2013 року за ч. 2 ст. 240, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 4 місяців позбавлення волі звільнений від відбування покарання 25.12.2014 року умовно достроково (невідбута частина покарання 1 рік 15 днів), за ч. 1 ст. 187 КК України, з участю:

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Сарненського районного суду Рівненської області від 06 травня 2019 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Також судом було вирішено питання процесуальних витрат та долю речових доказів у кримінальному провадженні.

Як встановлено судом, ОСОБА_5 приблизно о 22 год. 20 лютого 2019 року по вул. Котляревського у м. Сарни, Рівненської області поблизу магазину «Markos», перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном напав на неповнолітню ОСОБА_8 із погрозою застосування насильства, за допомогою заздалегідь заготовленого фрагменту верхньої частини скляної пляшки із загостреними краями, яку обвинувачений притискав до горла потерпілої. Погроза ОСОБА_5 щодо застосування фізичного насильства відносно ОСОБА_8 носила реальний характер і була сприйнята останньою як така, що дійсно може бути негайно реалізована, а тому потерпіла передала обвинуваченому мобільний телефон марки «Xiaomi Mi A1» ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 вартістю 3570 гривень із чохлом вартістю 140 грн. 62 коп. та СІМ-карткою оператора мобільного зв`язку «МТС» вартістю 20 грн. Завдавши своїми діями ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 3730 грн. 62 коп.

В поданій на вирок суду апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 просить вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 06 травня 2019 року змінити в частині призначеного покарання та призначити менш суворе покарання ніж суд першої інстанції. Зазначає, що суд першої інстанції виніс занадто суворе рішення, не взявши до уваги визнання ним вини, відшкодування завданих потерпілій збитків, а також наявність хвороби Крона.

В своїй апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 не оспорюючи висновків суду першої інстанції щодо встановлених фактичних обставин, доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, просить вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 06 травня 2019 року змінити в частині призначеного покарання, у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання, яке за своїм розміром є явно несправедливим через суворість. Призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання за ч. 1 ст. 187 КК України, яке є співрозмірним його діянням та особі обвинуваченого.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_6 , які просять задовольнити їх апеляційні скарги та застосувати до обвинуваченого ст. 69, 75 КК України, міркування прокурора, який просить вирок залишити без змін, а апеляційні скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційних скаргах доводи, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

З положень статті 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та умотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 187 КК України (напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу розбій), в апеляційних скаргах не оспорюється.

Згідно ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) Закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини Кримінального кодексу України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі та інших передбачених цим законом покарань, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням. Разом з тим, положення ст. 75 КК України застосовуються лише у тому разі, коли для цього є відповідні законні підстави. Водночас, звільнення від відбування призначеного покарання у відповідності до положень ст. 75 КК України є правом, а не обов`язком суду.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та вироку, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, його характеристики. Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину. Обставиною, що обтяжує покарання є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння. Крім того, судом враховано, що обвинувачений не вперше притягується до кримінальної відповідальності, має непогашені судимості за вчинення корисливих злочинів.

Враховуючи встановлені судом першої інстанції обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, особу обвинуваченого ОСОБА_5 , пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини, колегія суддів вважає, що підстав для звільнення ОСОБА_5 від відбування призначеного йому покарання на підставі ст. 75 КК України немає.

Крім того, колегія суддів враховує при призначенні покарання надану обвинуваченим медичною довідкою про стан його здоров`я, а саме про те, що він страждає тяжкою хворобою Крона. Проте у вказаній довідці не вказано, що обвинувачений не може перебувати у місцях позбавлення волі, а тому це не є підставою для звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно призначив обвинуваченому ОСОБА_5 покарання в межах ч. 1 ст. 187 КК України.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_6 в апеляційних скаргах, що при призначенні покарання необхідно врахувати визнання обвинуваченим своєї провини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, повне відшкодування збитку, наявність хвороби у обвинуваченого не заслуговують на увагу, оскільки всі ці підстави були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання.

Переконливих аргументів щодо можливості виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за ним контролю при звільненні від відбування покарання з випробуванням ні обвинуваченим ОСОБА_5 ні захисником ОСОБА_6 в суді апеляційної інстанції не наведено, а тому на думку колегії суддів, доводи обвинуваченого та його захисника адвоката в апеляційних скаргах про те, що призначене ОСОБА_5 покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним злочину та його особі внаслідок суворості, визнаються колегією суддів як безпідставні.

У відповідності до ч. 2 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Згідно статті 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , та призначив обвинуваченому покарання, яке є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів. На думку колегії суддів, таке покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України та підстав для його пом`якшення немає, тому апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 , та його захисника - адвоката ОСОБА_6 задоволенню не підлягають.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст.376, 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 06 травня 2019 року щодо ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_5 в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

с у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3