Справа № 375/1702/19 Провадження № 1-кп/375/111/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.10.2019 Рокитнянський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника обвинувачених адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі №1 приміщення суду в смт.Рокитне кримінальне провадження № 0000236 відомості про яке внесені до ЄРДР 21.06.2019 щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Вороніж Шосткинського району Сумської області, громадянина України, із повною загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , фактично проживаючого по АДРЕСА_2 , засудженого 25.06.2012 Ямпольським районним судом Сумської області за ст.ст. 15 ч.3, 185 ч.3, 71 КК України до покарання у виді 3 років 2 місяців позбавлення волі, згідно постанови Першотравневого міськрайонного суду Харківської області звільненого з місця позбавлення волі умовно-достроково з невідбутим строком покарання 7 місяців 10 днів,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Іванківці Знамянського району Черкаської області, громадянина України, із повною загальною середньою освітою, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого по АДРЕСА_3 , фактично проживаючого по АДРЕСА_4 , картка платника податків, раніше не судимого,

за ч. 2 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні судді ОСОБА_1 перебуває вказане кримінальне проадження.

Відносно обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк якого продовжено ухвалою суду від 23.08.2019 до 21.10.2019 включно.

Під час судового розгляду кримінального провадження прокурором подано клопотання про продовження строку раніше обраного відносно обвинувачених запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 60 днів, зважаючи, що строк останнього збігає 21.10.2019, а передбачені ст.177 КПК України ризики переховування від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків та іншого підозрюваного у цьому кримінальному провадженні, які слугували підставою для обрання такого запобіжного заходу, продовжують існувати.

Просив клопотання задовольнити.

Захисник обвинувачених заперечив проти задоволення клопотань прокурора та просив застосувати щодо його підзахисних більш мякий запобіжний захід.

Обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 при вирішенні клопотання поклалися на розсуд суду.

Вирішуючи заявлені прокурором клопотання про продовження до 60 днів строку раніше обраного щодо обвинувачених запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд з огляду на думку учасників та вимоги чинного кримінального процесуального закону приходить до висновку про необхідність задоволення останніх, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 350 КПК України клопотання учасників судового провадження розглядаються судом після того, як буде заслухана думка щодо них інших учасників судового провадження, про що постановляється ухвала.

Згідно положень ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до положень ч.1 та п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу і може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Окрім того, відповідно до положень частини пятої статті 199 вказаного Кодексу та з огляду на положення ч.3 ст.315 КПК України суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у ч. 3 ст.199 КПК України, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Відповідно до аналогії вимог ч.3 ст.199 КПК України такими обставинами є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, та обставини, які перешкоджають завершенню розгляду кримінального провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Окрім того, відповідно до положень ст.184, до яких відсилає ч.3 ст.199 КПК України, такими обставинами є: короткий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, в якому підозрюється або обвинувачується особа; правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; обставини, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; посилання на один або кілька ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу; обставини, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів; обґрунтування необхідності покладення на підозрюваного, обвинуваченого конкретних обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу.

Як вбачається із даних реєстру матеріалів досудового розслідування, ухвалою слідчого судді Рокитнянського районного суду Київської області від 28.06.2019, обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого було продовжено судом до 60 днів, а саме до 21.10.2019.

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні злочину, який у відповідності до статті 12 Кримінального кодексу України, відноситься до тяжких злочинів.

Також суд при вирішенні заявленого клопотання приймає до уваги передбачені статтею 178 КПК України обставини, якими є у даному кримінальному провадженні: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченими інкримінованого їм кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує їм у разі визнання винуватими у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вони обвинувачуються; їх вік та стан здоров`я; відсутність міцних соціальних зв`язків та відсутність постійного місця проживання; відсутність в них постійного місця роботи; наявність судимості у обвинуваченого ОСОБА_5 ..

Так, відповідно до санкції ч.2 ст.121 КК України, за якою пред`явлено обвинувачення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до десяти років. Даних, які б свідчили про незадовільний стан здоров`я обвинувачених, необхідність проведення лікування та у звязку з цим про неможливість утримання їх під вартою матеріали провадження не містять. Не надали доказів існування таких обставин і учасники провадження.

Даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України, для застосування стосовно обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, судом також не встановлено.

Вирішуючи клопотання прокурора суд також враховує загальне положення щодо розумних строків тримання під вартою у таких випадках, які викладено у правовій позиції ЄСПЛ рішенні у справі "Харченко проти України", згідно якої розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, вона має оцінюватись у кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливість аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості превалює над принципом поваги над особистістю.

Крім того, як зазначено у пункті 35 рішення ЄСПЛ "Летельє проти Франції", суспільний інтерес з урахуванням презумпції невинуватості виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.

Тому, вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує, що продовження тримання під вартою в даному випадку може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості" (пункт 79 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року).

При розгляді судом клопотання прокурора, суд враховує також практику Європейського суду з прав людини у справі "Ілійков проти Болгарії", де закріплено, що "суворість передбаченого покарання" є суттєвим елементом при оцінюванні "ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

У рішенні по справі "Летельє проти Франції" від 26 червня 1991 року зазначено, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що прокурором у повній мірі доведено те, що з часу обрання відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, жодна з підстав для обрання такого запобіжного заходу не змінилась. Застосування більш м`якого запобіжного заходу на переконаняння суду не забезпечить досягнення необхідного результату у поведінці обвинувачених.

Таким чином є достатні підстави для задоволення клопотань прокурора про продовження обвинуваченим строку тримання під вартою та відсутні підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу, як про це просять захисник обвинувачених.

Відповідно до частини 1 статті 197 Кримінального процесуального кодексу України, строк дії ухвали суду про продовження строку тримання під вартою визначається в днях та не може перевищувати 60 днів.

Встановлено, що дія запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обраного щодо обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , закінчується 21.10.2019. На разі, існує потреба у призначенні у провадженні за клопотанням сторони захисту судової комісійної експертизи, що потребує значного пероіду часу, а тому судовий розгляд кримінального провадження не може бути завершеним в термін до закінчення вказаного строку обраного щодо обвинувачених запобіжного заходу.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на строк 60 днів, а саме до 14.12.2019, який на переконання суду буде достатнім для розгляду по суті даного кримінального провадження.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 314-1 Кримінального процесуального кодексу України, з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, а також прийняття судового рішення про міру покарання представник уповноваженого органу з питань пробації складає досудову доповідь за ухвалою суду. Досудова доповідь складається щодо особи, обвинуваченої у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості, або тяжкого злочину, нижня межа санкції якого не перевищує п`яти років позбавлення волі.

На разі, зважаючи на положення санкції ч.2 ст.121 КК України, підстав для вирішення у відповідності до ч.5 ст.314 КПК України питання про підготовку досудової доповіді відносно обвинувачених суд не вбачає.

Відповідно до ст. 316 КПК України, після завершення підготовки до судового розгляду суд постановляє ухвалу про призначення судового розгляду, який має бути призначений не пізніше десяти днів після постановлення ухвали про його призначення.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне призначити дане кримінальне провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в смт. Рокитне одноособово суддею з участю прокурора, потерпілого, обвинувачених та їх захисника.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 197, 199, 314, 315, 316, 350 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинувачених за ч.2 ст. 121 КК України ОСОБА_5 та ОСОБА_6 задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим за ч.2 ст.121 КК України ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до 60 (шістдесяти) днів та утримувати їх в ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Строк дії ухвали в частині продовження строку раніше обраного щодо обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою - до 14.12.2019.

Копію ухвали вручити обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та невідкладно надіслати до відома та виконання керівнику ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1