Справа № 524/2402/19
Провадження №1-кс/524/3682/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.09.2019 слідчий суддя Автозаводського районного суду м. Кременчука ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , заявника - адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кременчуці клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про зняття арешту з майна в кримінальному провадженні №0000220 від 02.04.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
Адвокат ОСОБА_3 звернувся до Автозаводського районного суду м. Кременчука в інтересах ОСОБА_4 із клопотанням про скасування арешту майна, накладеного на - сідловий тягач - Е, марки «МАN», моделі «ТGА 18.390» жовтого кольору, разом з напівпричепом - самоскидом-Е, марки «ПП» моделі «WZМ 35АЕ» синього кольору, в якому на момент огляду було виявлено пісок, маса якого не визначалась, що належить ОСОБА_4 ..
Клопотання було мотивовано тим, що в провадженні Кременчуцького районного відділення поліції Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області перебуває кримінальне провадження №0000220 від 02.04.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України. 02.04.2019 слідчим ОСОБА_5 було проведено огляд місця події, де здійснювалось навантаження піску ДП «Завод залізобетонних виробів» ТОВ «Дніпроенергобудпром» за межами населеного пункту с.Садки Кам`янопотоківської сільської ради, в ході якого вилучено належний ОСОБА_4 сідловий тягач - Е, марки «МАN», моделі «ТGА 18.390» жовтого кольору, разом з напівпричепом - самоскид-Е, марки «ПП» моделі «WZМ 35АЕ» синього кольору в якому на момент огляду було виявлено залишки піску, маса якого не визначалась. Під час огляду представником ДП «Завод залізобетонних виробів» ТОВ «Дніпроенергобудпром» повідомлялось про те, що пісок належить на праві власності ДП «Завод залізобетонних виробів» ТОВ «Дніпроенергобудпром», а транспортний засіб використовується на підставі договору про надання транспортних послуг, укладеного між ДП «Завод залізобетонних виробів» ТОВ «Дніпроенергобудпром» та ПП «Світоніс Транс». В свою чергу, ОСОБА_4 передала сідловий тягач - Е, марки «МАN» в оренду ПП «Світоніс Транс». Вказав, що арешт накладено необґрунтовано, оскільки ОСОБА_4 кримінального правопорушення не вчиняла. Вважає, що слідчим не було надано доказів, що майно, на яке накладено арешт, є предметом кримінального правопорушенням. На даний час у сторони обвинувачення відсутні підстави вважати, що майно ОСОБА_4 є доказом вчинення злочину. Санкції статей ч.1 ст.240 та ч.1 ст.185 КК України не передбачають конфіскацію майна. Також, стороною обвинувачення не надано відомостей про завдані кримінальним правопорушенням збитки. Відсутні будь-які відомості, які б свідчили про можливість приховування майна, його пошкодження, псування, тощо. Вважає, що при накладенні арешту слідчим суддею не забезпечено застосування найменш обтяжливого способу арешту майна. Вважає, що на даний час потреба в арешті майна відпала. Звертав увагу, що з моменту вилучення майна та накладення на нього арешту, обставини ніби-то вчиненого кримінального правопорушення взагалі не перевірялись органами досудового розслідування. На його думку, на даний час майно не відповідає критеріям, визначеним в ст.98 КПК України.
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 підтримав клопотання та просив його задовольнити з підстав, викладених у ньому.
Інші учасники в судове засідання не з`явились.
Слідчий суддя, вислухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.
В ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Слідчим суддею встановлено, що 16 травня 2019 року Полтавським апеляційним судом було постановлено ухвалу по справі №524/2402/19, якою задоволено апеляційну скаргу прокурора Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_6 : скасовано ухвалу слідчого судді Автозаводського районного суду м.Кременчука від 04.04.2019 та накладено арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: - Сідловий тягач - Е, марки «МАN» моделі «ТGА 18.390» жовтого кольору, разом з напівпричепом - самоскидом-Е, марки «ПП» моделі «WZМ 35АЕ» синього кольору, в даному напівпричепі, на момент огляду було виявлено пісок, маса якого не визначалась; - Вантажний - спеціальний самоскид марки «FAW» моделі «СА3252»; в даному самоскиді, на момент огляду було виявлено залишки піску, маса яких не визначалась; навантажувач фронтальний марки «SDLG L956FН», який відповідно до свідоцтва про реєстрацію машини належить ТОВ «Рада Інвест»; на пісок, який знаходився у напівпричепі - самоскиді - Е, марки «ПП» моделі « WZM35AL» синього кольору, маса якого не визначалася та заборонено власникам транспортних засобів відчужувати, розпоряджатися, використовувати будь-яким чином вказане майно.
Ухвала була мотивована тим, що у кримінальному провадженні наявні достатні підстави вважати, що вилучене майно являється тимчасово вилученим майном і в кримінальному провадженні має значення речових доказів, а також тим, що вищевказані автомобілі є знаряддям вчинення кримінального правопорушення та зберегли на собі його сліди, оскільки перевезення корисних копалин, а саме піску, не можливе без використання вищезгаданих транспортних засобів.
Відповідно до ст.174 КПК України власник майна ОСОБА_4 повинен довести відповідними доказами те, що на даний час потреба в арешті її майна відпала.
Так, оцінюючи викладені в клопотання доводи, слідчий суддя відзначає наступне.
Слідчий суддя не може погодитись із доводами заявника про те, що в кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України належний ОСОБА_4 транспортний засіб не є речовим доказом, оскільки він визнавався речовим доказом при кваліфікації кримінального правопорушення за ч.2 ст.240 КК України, так як зміна кваліфікації кримінального правопорушення в кримінальному провадженні №0000220 від 02.04.2019 не призводить до втрати чинності постанови слідчого від 02.04.2019, якою сідловий тягач - Е, марки «МАN» моделі «ТGА 18.390» жовтого кольору, разом з напівпричепом - самоскидом-Е, марки «ПП» моделі «WZМ 35АЕ» синього кольору були визнані речовими доказами.
В ст.41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
За змістом ч. 1 ст. 316, ч.ч.1, 2 ст. 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Стаття 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
В своєму рішенні від 23 січня 2014 року по справі «East/West Alliance Limited» проти України»(остаточне 02/06/2014) Європейський суд з прав людини зазначив, що згідно з усталеною практикою Суду стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою. Суд наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля. Суд також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти.
Слідчий суддя відзначає, що матеріали кримінального провадження не містять відомостей про те, що на даний час орган досудового розслідування проводить будь-які слідчі дії з транспортними засобами, належними ОСОБА_4 .. У зв`язку із цим, слідчий суддя вважає, що накладення арешту на майно ОСОБА_4 із забороною власнику транспортного засобу відчужувати, розпоряджатися, використовувати будь-яким чином вказане майно та передання його на зберігання органу досудового розслідування, порушує конституційне право особи на мирне володіння своїм майном.
Однак, враховуючи потреби досудового розслідування та з метою збереження балансу інтересів, слідчий суддя вважає за можливе частково задовольнити клопотання адвоката ОСОБА_3 та частково скасувати арешт, накладений ухвалою Полтавського апеляційного суду від 16 травня 2019 року по справі №524/2402/19 в кримінальному провадженні №0000220 від 02.04.2019 на Сідловий тягач - Е, марки «МАN» моделі «ТGА 18.390» жовтого кольору, разом з напівпричепом - самоскидом-Е, марки «ПП» моделі «WZМ 35АЕ», заборонивши власнику/володільцю майна відчужувати транспортний засіб, вносити до нього зміни та розпоряджатись майном в будь-який інший спосіб, без позбавлення права користування.
Відтак, клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про зняття арешту з майна в кримінальному провадженні №0000220 від 02.04.2019 підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст.170-175 КПК України, слідчий суддя,-
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про зняття арешту з майна в кримінальному провадженні №0000220 від 02.04.2019 задовольнити частково.
Арешт, накладений ухвалою Полтавського апеляційного суду від 16 травня 2019 року по справі №524/2402/19 в кримінальному провадженні №0000220 від 02.04.2019 на Сідловий тягач - Е, марки «МАN» моделі «ТGА 18.390» жовтого кольору, разом з напівпричепом - самоскидом-Е, марки «ПП» моделі «WZМ 35АЕ» - скасувати частково, заборонивши власнику/володільцю майна відчужувати транспортний засіб, вносити до нього зміни та розпоряджатись майном в будь-який інший спосіб, без позбавлення права користування.
Зобов`язати власника/володільця майна надавити транспортний засіб на вимогу органу досудового розслідування.
Ухвала скарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1