Справа № 127/4715/19
Провадження №11-кп/801/629/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 травня 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, матеріали заяви про зарахування строку попереднього ув`язнення за апеляційною скаргою з доповненням засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 14.03.2019р., якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про зарахування йому строку попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі,

за участю прокурора ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 та засудженого ОСОБА_6 в режимі відеоконференції,

В С Т А Н О В И В:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла заява засудженого ОСОБА_6 про зарахування йому строку попереднього ув`язнення, з розрахунком один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, згідно п. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015), за період перебування у слідчому ізоляторі з моменту набрання вироком законної сили до прибуття у Вінницьку УВП №1 з 10.08.2000 року по 06.12.2001 року, а також зарахувати періоди перебування у слідчому ізоляторі для участі у кримінальному провадженні під час розгляду справи за нововиявленими обставинами з 15.02.2013 по 15.05.2013; з 12.03.2015 по 21.06.2015; з 27.05.2016 по 21.12.2016; з 12.02.2017 по 25.12.2018.

Суд першої інстанції заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали заяви та особову справу засудженого дійшов висновку, що в задоволенні клопотання ОСОБА_6 слід відмовити, оскільки ОСОБА_6 засуджений вироком Запоріжського обласного суду від 10.12.1999 року до смертної кари розстрілу. Згідно ухвали Верховного Суду України від 10.08.2000 року вище зазначений вирок відносно ОСОБА_6 в порядку змінено. Призначене ОСОБА_6 основне покарання за ст. 93 п.п. «ж», «і» КК України у вигляді смертної кари розстрілу замінено на довічне позбавлення волі.
На даний час засуджений відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі у Вінницькій установі виконання покарань (№ 1).
Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 15.03.2018 року ОСОБА_6 зараховано строк попереднього ув`язнення з 01.05.1999 року по 10.08.2000 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, тобто період перебування під вартою та затримання до набрання вироком суду законної сили.
А строк перебування в установах попереднього ув`язнення у зв`язку із переглядом рішення за нововиявленими обставинами, після набрання вироком законної сили, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, не підлягає зарахуванню в строк попереднього ув`язнення.

В апеляційній скарзі з доповненнями засуджений ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою зарахувати засудженому ОСОБА_6 в строк покарання строк попереднього ув`язнення, з розрахунком один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, за вказані ним періоди в заяві, так як під час розгляду кримінального провадження за нововиявленими обставинами він перебував у слідчому ізоляторі, що відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, а саме участь у судовому розгляді кримінального провадження, підлягає включенню у строк попереднього ув`язнення.
Також ОСОБА_6 зазначає, що судом першої інстанції не було мотивовано підстави відмови зарахування йому строку попереднього ув`язнення під час перебування в Запорізькому СІЗО, з моменту набрання вироком законної сили 10.08.2000р. по час прибуття у Вінницьку УВП №1 06.12.2001р.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_8 , які вважають, що строк перебування ОСОБА_6 в слідчому ізоляторі підлягає зарахуванню в строк відбування покарання, так як не існує відмінностей в зарахуванні строку перебування в слідчому ізоляторі до чи після набрання вироком законної сили, доводи прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, так як законом не передбачено зарахування строку перебування під вартою з часу набрання вироком законної сили, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 , який відбуває покарання у Вінницькій УВП №1, засуджений вироком Запорізького обласного суду від 10.12.1999 року до смертної кари розстрілу. Згідно ухвали Верховного Суду України від 10.08.2000 року вище зазначений вирок відносно ОСОБА_6 в порядку змінено. Призначене ОСОБА_6 основне покарання за ст. 93 п.п. «ж», «і» КК України у вигляді смертної кари розстрілу замінено на довічне позбавлення волі.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 15.03.2018 року ОСОБА_6 зараховано строк попереднього ув`язнення з 01.05.1999 року по 10.08.2000 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, тобто період перебування під вартою та затримання до набрання вироком суду законної сили.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року та ч. 5 ст. 72 КК України, у редакції цього ж закону, зарахування судом строку попереднього ув`язнення, у разі засудження до позбавлення волі, в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Згідно ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

10.08.2000 року ухвалою Верховного Суду України змінено вирок Запорізького обласного суду від 10.12.1999 року, у зв`язку з чим він набрав законної сили.

На підставі викладеного суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що тримання засудженого в установах попереднього ув`язнення, з 15.02.2013 по 15.05.2013; з 12.03.2015 по 21.06.2015; з 27.05.2016 по 21.12.2016; з 12.02.2017 по 25.12.2018, під час розгляду кримінального провадження за нововиявленими обставинами, вже під час відбування ОСОБА_6 покарання, за змістом ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України №2046-VІІІ) не є попереднім ув`язненням і його зарахування за наведеним вище співвідношенням до строку покарання здійснюватися не може.

З аналогічних підстав не може бути зарахований строк попереднього ув`язнення на час перебування засудженого ОСОБА_6 в Запорізькому СІЗО, з моменту набрання вироком законної сили 10.08.2000р. по час прибуття у Вінницьку УВП №1 06.12.2001р., так як даний строк після прийняття остаточного рішення суду рахується початком строку відбування покарання.

За таких обставин рішення місцевого суду є законним та обґрунтованим, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для його скасування.

На підставі викладеного та керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу з доповненням засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 14.03.2019р. щодо відмови в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про зарахування в строк попереднього ув`язнення час перегляду заяви за нововиявленими обставинами без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Згідно з оригіналом:
Суддя: