ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/329/19Головуючий по 1 інстанції: ОСОБА_1
ЄУНСС № 708/1193/18 Категорія: ч. 1 ст. 115 КК України Доповідач в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого-суддіОСОБА_2 ,
суддів за участю:ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря судових засідань прокурора обвинуваченого захисника потерпілоїОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
представника потерпілоїОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали кримінального провадження № 0000227 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 09 липня 2019 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, маючий на утриманні 2 малолітніх дітей, раніше не судимий, -

засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, на 13 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 визначено рахувати з 26.06.2018.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_7 на користь:

-ОСОБА_9 2970 грн. матеріальної шкоди та 200000 грн. моральної шкоди;

-держави процесуальні витрати за проведення експертиз у розмірі 3718 грн.

Вирішена доля речових доказів відповідно до ст. 100 КПК України.

в с т а н о в и л а :

Вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 09 липня 2019 року ОСОБА_7 визнаний винуватим та засуджений за те, що він 26 червня 2018 року, близько 03 год. 15 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, шляхом вибиття вхідних дверей, незаконно проник до житлового будинку своєї колишньої дружини ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 , де в подальшому, знаходячись в кухонній кімнаті, умисно, з метою вбивства, тобто умисного, протиправного заподіяння смерті іншій людині, на ґрунті неприязних відносин, в ході сварки, з мотивів ревнощів, за допомогою кишенькового розкладного ножа наніс декілька ударів в область грудної клітки, ребер та шиї ОСОБА_11 , унаслідок чого останній помер на місці. Своїми умисними насильницькими діями ОСОБА_7 згідно з висновком судово-медичної експертизи від 27 червня 2018 року №03-01/586 спричинив ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді: проникаючих ушкоджень грудної клітки у вигляді ран на грудній клітці справа (№17, 21, 22, 23), ушкодження м`язів грудної клітки в проекції 1 ребра, 6-го міжреберного проміжку, ушкодження 6-го ребра, ушкоджень правої легені. Також були виявлені ушкодження шиї з ушкодженням зовнішньої сонної артерії у вигляді ран на лівій боковій поверхні шиї (№14, 15, 16). Вказані ушкодження виникли від дії знаряддя, що володіє властивостями плаского колюче-ріжучого і має гостру ріжучу кромку (лезо) та обух товщиною до 1 мм, в проміжок часу, що вимірюється хвилинами до моменту настання смерті, та відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Між вказаними тілесними ушкодженнями та настанням смерті існує прямий причинний зв`язок. Крім цього були виявлені рани (№1-№5), синці та садна на голові, які виникли від дії тупих предметів в проміжок часу, що вимірюється хвилинами до моменту настання смерті, та носять ознаки легких тілесних ушкоджень. Рани (№6-№13, №18-№20, №24-№36), які локалізуються на голові, шиї, тулубі, та верхніх кінцівках, є непроникаючими, виникли від дії знаряддя, що володіє властивостями плаского колюче-ріжучого і має гостру ріжучу кромку (лезо) та обух товщиною до 1 мм, в проміжок часу, що вимірюється хвилинами до моменту настання смерті, та носять ознаки легких тілесних ушкоджень. Садна на тулубі та кінцівках які виникли від дії тупих предметів в проміжок часу, що вимірюється хвилинами до моменту настання смерті та носять ознаки легких тілесних ушкоджень. Наявні двобічні переломи ребер, які могли виникнути від дії тупих предметів в проміжок часу, що вимірюється хвилинами до моменту настання смерті, та носять ознаки тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості. Причиною смерті ОСОБА_11 є проникаючі колото-різані поранення грудної клітки та шиї з ушкодженням судин шиї та правої легені, які призвели до розвитку гострої крововтрати.
Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій, вважаючи вирок суду незаконним, просив його скасувати та прийняти законне рішення у справі. Вважає, що залишились не встановлені всі детальні обставини події злочину, внаслідок чого був винесений несправедливий вирок щодо нього.
В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що коли він увірвався до будинку колишньої дружини на нього першим з великим ножем в руках напав ОСОБА_11 , в зв`язку з чим він змушений був від нього захищатися. Про вказані обставини він повідомляв як на досудовому слідстві, так і в судовому засіданні, але дані обставини не були прийняті судом до уваги та залишились не перевіреними.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , вважаючи вирок суду незаконним, просив його змінити в частині правової кваліфікації кримінального правопорушення з ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 2 ст. 121 КК України та призначити ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 121 КК України більш м`яке покарання. Також, просив змінити вирок суду першої інстанції в частині вирішення цивільного позову потерпілої шляхом відмови у відшкодуванні моральної шкоди.
В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що обвинувачення ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 115 КК України не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.
Суд першої інстанції не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки та побудував вирок на суперечливих доказах.
Суд першої інстанції послався у вироку на показання свідка ОСОБА_12 , відповідно до яких «з шиї потерпілого виднілась рукоятка ножа», що не узгоджується з іншими доказами по справі та показаннями свідків, а саме: протоколом огляду місця події від 26.06.2018, в ході якого було виявлено та вилучено розкладний ніж, уламок леза ножа та висновком експерта № 03-01/586 від 27.06.2018, який не містить даних про знаходження ножа у трупі потерпілого.
Сторона обвинувачення не надала підтвердження чи спростування того факту, що потерпілий також був озброєний ножем, аналіз того яким саме ножем з двох вилучених наносились ушкодження також не проводився. Докази щодо встановлення наявності відбитків пальців на ножах стороною обвинувачення не надавались та у справі відсутні.
При кваліфікації дій обвинуваченого судом першої інстанції не враховано, що припинення протиправних дій ОСОБА_7 відбулося не з настанням смерті ОСОБА_11 , а після того, як він відібрав у потерпілого ножа.
Згідно показань свідків смерть потерпілого настала не відразу, ОСОБА_7 залишив потерпілого, будучи впевненим, що той живий. Свідки вказують, що ОСОБА_11 був у свідомості та просив води.
Запрошений медик на місце події жодної медичної допомоги не надавала. Час прибуття швидкої медичної допомоги не зафіксовано. Можливість настання смерті потерпілого у зв`язку з ненаданням медичної допомоги не аналізувалось.
В частині відшкодування моральної шкоди вважає цивільний позов не обґрунтованим, оскільки визначений розмір моральної шкоди є недоведеним.
Заслухавши суддю-доповідача, думки обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали подані ними апеляційні скарги, просили змінити вирок суду в частині кваліфікації дій обвинуваченого з ч.1 ст. 115 КК України та ч.2 ст. 121 КК України, обвинувачений ОСОБА_7 просив зменшити йому покарання до 9 років позбавлення волі; думки прокурора ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_9 та її представника адвоката ОСОБА_10 , які заперечили проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та захисника; вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають до часткового задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом, згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при прийнятті рішення по даному кримінальному провадженню вказані вимоги закону були дотримані не в повному обсязі.

Так, висновки районного суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке він засуджений, відповідають фактичним обставинам справи, що ґрунтуються на всебічному, повному та об`єктивному їх дослідженні, яким суд дав обґрунтовану і правильну правову оцінку, відповідно до ст. 94 КПК України.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.1 ст. 115 КК України судом першої інстанції кваліфіковано вірно.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений та його захисник визначилися з апеляційними вимогами та просили вирок районного суду змінити, перекваліфікувавши дії ОСОБА_7 з ч.1 ст. 115 КК України на ч.2 ст. 121 КК України, оскільки умислу, направленого на вбивство потерпілого ОСОБА_11 обвинувачений не мав, та пом`якшити призначене йому покарання, тобто оспорювали лише правильність кваліфікації дій обвинуваченого та розмір призначеного судом першої інстанції покарання, а також правильність вирішення цивільного позову, тому колегія суддів переглядає вирок суду першої інстанції лише в цій частині.

При перевірці матеріалів кримінального провадження судом апеляційної інстанції встановлено, що свої висновки про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та правильність кваліфікації його дій за даною нормою кримінального закону судом першої інстанції зроблено на підставі доказів, досліджених та оцінених у сукупності з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства, про що у вироку суду першої інстанції наведено докладні мотиви.

З показань обвинуваченого ОСОБА_7 , даних суду першої інстанції вбачається, що дійсно в ніч 25 на 26 червня 2018 року, між ним та потерпілим ОСОБА_11 відбулась бійка в ході якої він наніс 5-7 ударів ножем потерпілому в область грудної клітки.

В суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_7 пояснив, що потерпілий ОСОБА_11 помер від його дій, від того, що він наносив потерпілому удари ножем, але умислу на вбивство потерпілого у нього не було.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 показала, що є колишньою дружиною обвинуваченого ОСОБА_7 та кумою потерпілого ОСОБА_11 .. 26 червня 2018 року близько 02-43 години ОСОБА_7 почав вибивати вікна та двері в її будинку. Коли він забіг у хату між ним та потерпілим ОСОБА_11 зав`язалася бійка і вона вискочила з будинку кликати на допомогу. Ножів вона не бачила. Коли повернулась до будинку, то почила, що ОСОБА_7 перебував на порозі, а потерпілий ОСОБА_11 лежав у хаті в крові. Ніж лежав біля холодильника у кімнаті, де перебував потерпілий. У ОСОБА_7 руки були у крові, тілесних ушкоджень на ньому вона не бачила. ОСОБА_7 вдарив її двічі головою об стіну, погрожуючи, що вб`є, при цьому тягнувся за ножем, який перебував від нього на відстані 1,5 метри, однак впав і вона втекла з дому.

З показань свідка ОСОБА_13 даних в суді першої інстанції вбачається, що 26 червня 2018 року о 04 годині ранку він їхав на роботу, його зупинила ОСОБА_14 та просила про допомогу. Коли він забіг до будинку, то бачив лежачого на порозі ОСОБА_7 , запитав в нього, що сталося, на що він відповів : - «Як вони мене достали, я його зарізав. Іди може спасеш.». Зайшовши до кімнати побачив ОСОБА_15 , який був весь у крові, очі були відкриті і він хрипів. Крові було дуже багато, в зв`язку з чим зрозумів, що допомогти вже не зможе.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показала, що є сімейним лікарем, 26 червня 2018 року, вночі прийшла до будинку ОСОБА_7 , де в кімнаті, біля груби побачила ОСОБА_11 , який дивився в одну точку, а голова та тулуб були залиті кров`ю. На обличчі, шиї та грудній клітці були різані сліди. Реакція зрачка та пульс були відсутні. Рукоятка ножа була в шиї з правого боку. Потерпілий перебував в агонічному стані. Вважала, що ніякої допомоги потерпілому надати не могла, оскільки він помирав.

Допитані в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_9 , свідки ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 не були безпосередніми очевидцями вчиненого злочину та показали, про те, що між ОСОБА_19 та потерпілим ОСОБА_11 були стосунки, які виникли, коли обвинувачений ОСОБА_7 перебував в зоні АТО. Потерпіла ОСОБА_9 показала, що напередодні вбивства її брата, ОСОБА_7 його побив.

Також в основу вироку суд першої інстанції поклав фактичні дані, що містяться у:

протоколі огляду місця події від 26 червня 2018 року з фототаблицею до нього, згідно з яким, в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_2 , у одній з кімнат виявлено труп потерпілого ОСОБА_11 з ознаками насильницької смерті, а також з поміж іншого, розкладний ніж зі слідами бурого кольору, уламок леза ножа, ніж зі слідами речовини бурого кольору(т. 1 а.м. 69-95);
роздруківці з диску з відеозаписом протоколу слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_7 від 26 червня 2018 року, де зафіксовано як ОСОБА_7 розповів та показав про обставини бійки з потерпілим ОСОБА_11 та спричинення останньому тілесних ушкоджень ножем у виді 4 поранень в область грудної клітини, точної кількості ударів не пам`ятає (т.1а.м.98-105);
висновку судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_11 № 03-01-586 від 27 червня 2018 року з якого вбачається, що від завданих ОСОБА_11 ударів ножем (всього 36) йому було заподіяно, окрім інших, тяжкі тілесні ушкодження в результаті отримання яких настала смерть потерпілого, причиною смерті є проникаючі колото-різані поранення грудної клітки та шиї з ушкодженням судин шиї та правої легені, які призвели до розвитку гострої крововтрати, а відповідно до висновку експерта №03-01/586/103 від 25 вересня 2018 року, вказані ушкодження могли бути заподіяні потерпілому внаслідок дії ножів та леза, вилучених в ході огляду місця події 26.06.2018, які були надані на експертизу та при обставинах, зазначених обвинуваченим ОСОБА_7 при проведенні слідчого експерименту за його участю (т.1а.м.113а-114, 154-157)
висновку судово-психіатричного експерта № 300 від 15 серпня 2018 року згідно якого, під час вчинення інкримінованих ОСОБА_7 дій, він знаходився в стані емоційного напруження на тлі простого алкогольного сп`яніння, що не сягало рівня вираженості фізіологічного афекту та не позбавляло його здатності усвідомлення своїх дій та керування ними.(т.1а.м.106-112)

Суд першої інстанції, з`ясувавши, передбачені ст. 91 КПК України обставини, що належать до предмета доказування, встановив факт суспільно небезпечного діяння й обґрунтовано на підставі аналізу наведених доказів в їх сукупності з доказами, на які маються посилання у вироку суду, визнав доведеною винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину, за який він засуджений і його дії за ч. 1 ст. 115 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, кваліфіковано правильно.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 про необхідність перекваліфікації дій обвинуваченого з ч.1 ст. 115 КК України на ч.2 ст.121 КК України та відсутність у обвинуваченого умислу на вбивство потерпілого ОСОБА_11 колегія суддів вважає необґрунтованими.

За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення доказування кримінально-процесуальними і криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК.

Склад злочину - це сукупність об`єктивних та суб`єктивних ознак, що дозволяють кваліфікувати суспільно-небезпечне діяння як конкретний злочин.

Частина 1 статті 115 КК України передбачає відповідальність за умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

В свою чергу, частина 2 статті 121 КК України передбачає відповідальність за умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Умисне вбивство слід відрізняти від умисного тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого. Визначальним при цьому є спрямованість умислу винного, його суб`єктивне ставлення до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого ставлення винного до таких наслідків характеризується необережністю.

Питання про наявність умислу необхідно вирішувати з огляду на сукупність всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного до, під час і після злочину, його взаємини з потерпілим, що передували події, а також спосіб вчинення злочину, засоби та знаряддя злочину.

Слід мати на увазі, що спосіб відображає насамперед причинний зв`язок між діяннями і наслідками. Певна залежність між способом і метою вчинення тих чи інших діянь виявляється в тому, що спосіб і засоби вчинення злочинів обираються особою відповідно до поставленої цілі. Ціль є передумовою усвідомлення особою результатів і наслідків своїх діянь, що проявляє свою конкретизацію в способі вчинення діянь.

При визначенні спрямованості умислу обвинуваченого ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував усі обставин вчиненого кримінального правопорушення, спосіб, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, поведінку винного та потерпілого, що передувала події, їхні стосунки, ставлення обвинуваченого до наслідків злочину та прийшов до правильного висновку про наявність у ОСОБА_7 умислу на вбивство потерпілого ОСОБА_11 з мотивів неприязних відносин, які виникли на фоні ревнощів, оскільки: наносячи 7 цілеспрямованих ударів ножем в життєво важливі органи: 3 удари в шию (сонну артерію) та 4 - грудну клітку, обвинувачений не міг не розуміти особливо небезпечний характер таких дій і їх можливі наслідки у вигляді смерті потерпілого; поведінка обвинуваченого до вчинення злочину, його агресивний стан по відношенню до потерпілого, як пояснював сам обвинувачений, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, перед тим як прийти до будинку колишньої дружини, він пішов до домоволодіння потерпілого ОСОБА_11 , але його там не знайшов, у будинку потерпілого розбив шибки, порізав шини його автомобіля та пошкодив фарбу на ньому; одразу після вчинення злочину не вживав заходів для надання допомоги потерпілому, що свідчить про його небажання запобігти негативним наслідкам.

Такий висновок суду першої інстанції ґрунтується на досліджених судом доказах, зокрема на: показаннях самого обвинуваченого, який підтвердив факт завдання ОСОБА_11 ударів ножем в грудну клітину; даних протоколу огляду місця події про виявлення потерпілого з численними ушкодженнями, в тому числі шиї, тулубу; висновками судових експертів, зокрема щодо характеру та локалізації несумісних із життям заподіяних потерпілому тілесних ушкоджень; знаряддя вчинення злочину - ножа, які в сукупності з показаннями обвинуваченого про наявність у нього перед вчиненням злочину неприязних відносин з потерпілим, про механізм завдання останньому ударів ножем та його поведінку одразу після вчинення злочину, невжиття заходів для надання допомоги потерпілому, визнанні факту, що саме від його дій нанесення ударів ножем в життєво важливі органи, настала смерть потерпілого, свідчать про спрямованість умислу ОСОБА_7 саме на умисне вбивство потерпілого ОСОБА_11 .

Колегія суддів вважає, що знаряддя злочину ніж, завдання ним цілеспрямованих ударів потерпілому в життєво важливі органи, взаємовідносини між обвинуваченим та потерпілим, обставини вчиненого діяння свідчать про те, що ОСОБА_7 діяв з умислом на вбивство потерпілого ОСОБА_11 .

Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду викладеними в постановах № 51-4716км18 від 12.09.2019, № 51-7637 км 18 від 12.09.2019.
Враховуючи викладене колегія суддів не вбачає підстав для перекваліфікації дій обвинуваченого з ч.1 ст.115 КК України на ч.2 ст.121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, як того просили обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 в апеляційних скаргах.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в ході судового розгляду не знайшла своє обґрунтоване підтвердження версія обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що потерпілий накинувся на нього з ножем, а він в свою чергу захищався від нього, оскільки вказане спростовується матеріалами кримінального провадження.

Так, свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показала, що обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи в нетверезому стані, серед ночі прийшов до неї додому, вибивши двері в будинку, проник до нього. Вона разом ОСОБА_11 вийшли до нього і між обвинуваченим та потерпілим зав`язалась бійка, а потім вибігла з будинку. Ножа у потерпілого вона не бачила. Сам обвинувачений був агресивно налаштований по відношенню до потерпілого, оскільки того дня, перед приходом до будинку колишньої дружини ОСОБА_7 , повибивав шибки в будинку потерпілого ОСОБА_11 , порізав шини на автомобілі та пошкодив на ньому фарбу.

Також про те, що в потерпілого ОСОБА_11 був відсутній ніж свідчить відсутність ушкоджень у обвинуваченого ОСОБА_7 , який, крім того, пояснив, що потерпілий йому ушкоджень у вигляді різаних ран не заподіяв, а поріз на пальці руки він міг отримати, коли вибивав шибки у будинку потерпілого.

Твердження захисника про те, що в ході судового розгляду не з`ясовувалось питання про можливість настання смерті потерпілого ОСОБА_11 в зв`язку з ненаданням медичної допомоги є надуманими.

Так, допитана в ході судового розгляду свідок ОСОБА_12 показала, що коли вона побачила ОСОБА_11 - він перебував в агонічному стані, оскільки погляд був направлений в одну точку, реакція зрачка та пульс - відсутні, потерпілий мав численні ушкодження голови, обличчя, шиї, було чутно хрипи, він та все біля нього було залито кров`ю, потерпілий помирав.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_20 показав, що за отримання виявлених у потерпілого ОСОБА_11 ушкоджень, які супроводжувались гострою крововтратою кваліфікована допомога могла бути надана лише в умовах його госпіталізації, але час, затрачений для досягнення цієї мети, був би більший, ніж час протягом якого міг жити потерпілий після отриманих тілесних ушкоджень.

Показання свідка ОСОБА_12 та експерта ОСОБА_20 узгоджуються з даними висновку експертизи трупа ОСОБА_11 № 03-01-586 від 27 червня 2018 року, згідно яких виявлені тілесні ушкодження у потерпілого ОСОБА_11 виникли в проміжок часу, що вимірюється хвилинами до моменту настання смерті, а тому у колегії суддів відсутні підстави вважати, що потерпілому ОСОБА_11 вчасно не було надано кваліфіковану медичну допомогу, у зв`язку з чим настала його смерть.

Також у колегії суддів не виникають сумніві в достовірності показань свідка ОСОБА_12 , а саме в частині того, що коли вона прийшла до будинку, то побачила окрім іншого, у потеплілого ОСОБА_11 рукоятку ножа, яка стирчала з його шиї, оскільки вказаний свідок давала показання в суді першої інстанції з точки зору її суб`єктивного сприйняття обставин, які відбувались в будинку ОСОБА_7 , судом першої інстанції була попереджена про кримінальну відповідальність за дачу суду неправдивих показань, а будь - яких даних, які б свідчили про її зацікавленість в безпідставному притягненні ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності не встановлено. Крім того, даному свідку учасниками судового провадження задавались запитання з метою встановлення істини у справі, в тому числі і захисником ОСОБА_8 , а тому в нього була можливість з`ясувати всі обставини, які на його думку були істотними.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про призначення йому занадто суворого покарання та необхідність його пом`якшення підлягають до часткового задоволення з огляду на наступне.

Згідно ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

При призначенні ОСОБА_7 покарання відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України суд першої інстанції, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який є особливо тяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, раніше не судимий, до затримання був працевлаштований, має на утриманні двох малолітніх дітей, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, обтяжуючої покарання обставини вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, за відсутності пом`якшуючих покарання обставин, позиції потерпілої про призначення суворого покарання, призначив ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 115 КК України - у виді позбавлення волі на строк 13 років позбавлення волі.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав частково, жалкував про вчинене, пояснив, що усвідомлює, що від його дій настала смерть потерпілого.

Крім того, ОСОБА_7 є учасником бойових дій у зоні АТО, та виключно позитивно характеризується по місцю роботи, де він тривалий час працював (характеристика ПАТ «Черкасиобленерго» т.1 а.м.188-189). Вказані позитивно характеризуючі його дані суд першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання не врахував.

Зазначені обставини колегія суддів визнає пом`якшуючими покарання ОСОБА_7 обставинами і при їх наявності, з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу обвинуваченого, які його характеризують, його віку, часткового визнання вини, перебування на його утриманні двох малолітніх дітей, обтяжуючої покарання обставини вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, вважає за можливе пом`якшити призначене ОСОБА_7 судом першої інстанції покарання, зменшивши його, в межах санкції ч. 1 ст. 115 КК України, - до 12 років позбавлення волі, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Стороною захисту не надано даних, які б слугували підставою для пом`якшення обвинуваченому призначеного покарання до 9 років позбавлення волі, як про це він просив останній.

Покарання у виді 12 років позбавлення волі є співмірним протиправному діянню,відповідає принципу індивідуалізації призначення покарання та вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, і є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів, досягнення мети покарання.

Тому, колегія суддів вважає, що відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 408 КПК України вирок суду в частині призначеного обвинуваченому покарання слід змінити, пом`якшивши ОСОБА_7 покарання до 12 років позбавлення волі.

Доводи захисника ОСОБА_8 про необґрунтованість заявленого потерпілою цивільного позову в частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 моральної шкоди в розмірі 200000 грн. є безпідставними.

Згідно ст. 129 КПК України, ухвалюючи вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.

Відповідно до ч.1,2 ст. 23 ЦК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до положень ч.3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Вказані вимоги судом першої інстанції дотримані в повному обсязі, а тому, виходячи із засад розумності і справедливості, характеру та глибини фізичних і душевних страждань потерпілої ОСОБА_9 , які вона зазнала внаслідок втрати близької людини рідного брата, перебування в депресивному стані внаслідок пережитого стресу поховання брата, порушення нормального укладу життя, як самої потерпілої, так і її рідних, колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди, заподіяної потерпілій внаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_7 у сумі 200000 грн. визначений вірно.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції в частині вирішення цивільного позову та стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_9 моральної шкоди у розмірі 200000 гривень є законним, вмотивованим та обґрунтованим, а посилання захисника ОСОБА_8 на незаконність вироку місцевого суду в частині вирішення цивільного позову щодо стягнення на користь потерпілої моральної шкоди, є безпідставними.
В решті - вирок суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. 405, п.2 ч. 1 ст. 407, ст.ст.408, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 09 липня 2019 року щодо ОСОБА_7 змінити в частині призначеного ОСОБА_7 покарання .

Пом`якшити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, призначене за вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 09 липня 2019 року, з 13 років позбавлення волі до 12 років позбавлення волі.

В решті - вирок суду залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий

Судді