Справа № 308/3845/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 червня 2019 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді матеріали справи за скаргою адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 про скасування повідомлення про підозру та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри,-

В С Т А Н О В И В :

Адвокат ОСОБА_4 , в інтересах ОСОБА_5 , звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із скаргою про скасування повідомлення про підозру та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри.

Свої вимоги мотивує тим, що 04.04.2019 року ОСОБА_5 було оголошено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України. Органом досудового розслідування ОСОБА_5 підозрюється в тому, що 17.10.2018, точний час не встановлено, у ОСОБА_6 , виник злочинний умисел на заволодіння коштами ОСОБА_7 у сумі 30 000 доларів США. З цією метою, ОСОБА_6 залучила для реалізації своїх злочинних намірів ОСОБА_8 , якому пообіцяла у разі доведення її злочинного задуму до кінця передати в якості винагороди частину незаконно отриманих грошових коштів ОСОБА_8 в сумі 15 000 доларів США, на що останній погодився. В свою чергу ОСОБА_8 , з метою успішної реалізації обумовленого з ОСОБА_6 злочинного плану, залучив до їх протиправної діяльності ОСОБА_5 . Далі, на виконання попередньо обумовленого злочинного задуму, вдень 19.10.2018, точний час не встановлено, між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 відбулась зустріч у кафе "Альваро", за адресою: м. Ужгород, вул. Гагаріна, в ході якої ОСОБА_8 умисно, з корисливих мотивів, які були направлені на протиправне заволодіння коштами ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою у групі із ОСОБА_6 та ОСОБА_5 ,, висунув вимогу щодо передачі йому грошових коштів у сумі 30 000 доларів США, при цьому, пригрозив, що у разі невиконання нею його вимог він заподіє шкоду її життю та здоров`ю. Після цього, у період з 19.10.2018 по 11.02.2019 ОСОБА_8 , умисно, з корисливих мотивів, діючи за попередньою змовою в групі з вищевказаними особами з метою заволодіння її коштами у сумі 30 000 доларів США. При цьому, такі його вимоги супроводжувались погрозами насилля над ОСОБА_6 , її близькими родичами, а також погрозами щодо пошкодження її майна, у зв`язку з чим, 11.02.2019 потерпіла звернулась до правоохоронних органів з метою викриття та припинення протиправної діяльності ОСОБА_8 та інших причетних осіб.

В подальшому, діючи під контролем правоохоронних органів, у період із 19.10.2018 по 03.04.2019 ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись раніше виниклим корисливим мотивом, діючи за попередньою змовою в групі осіб, вимагав з погрозою насильства над ОСОБА_7 та її близькими родичами, пошкодження їхнього майна, а також у період з 12.02.2019 по 03.04.2019 отримав від потерпілої грошові кошти у сумі 400 євро та 4 000 доларів США, що згідно офіційного курсу валют НБУ складає 120 241,55 гривень, внаслідок чого завдав матеріальну шкоду на вказану суму.

Так, кримінальне провадження за вищевказаних обставин було зареєстроване в ЄРДР за №0000022 від 11.02.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України. Згідно з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, таке провадження було зареєстроване 11.02.2019 року слідчим відділом УСБУ в Закарпатській області.

05.03.2019 року та 07.03.2019 року вносились доповнення у вищевказаний реєстр стосовно фабули (обставин події) та її учасників.

Зазначає, що 19.03.2019 року у цьому ж проваджені було ініційоване питання перед слідчим суддею Бориспільського міськрайонного суду Київської області про надання дозволу на обшук у кримінальному провадженні №0000022 (тобто у цьому ж саме провадженні). Таке клопотання, було підтримано прокурором Бориспольської місцевої прокуратури ОСОБА_9 і в свою чергу задоволено частково.

Вказує, що незрозуміло, яким чином провадження було скеровано до Київської обласної прокуратури, оскільки постанови про визначення підслідності в матеріалах кримінального провадження не має. Як і відсутні дані про участь прокурора ОСОБА_9 , як процесуального керівника у такому кримінальному провадженні. КПК України, чітко визначає що кримінальне правопорушення за ст.189 КК України розслідують органи Національної поліції а не органи СБ України. Окрім цього, будь яка передача провадження міжвідомче, територіальне, тощо допускається виключно за обґрунтованою постановою прокурора області та за правилами передбаченими кримінально процесуальним законодавством України.

Однак, в проваджені №0000022 від 11.02.2019 року була порушена не тільки встановлена КПК України підслідність, а і законна процедура передачі такого провадження з однієї області до іншої, в даному випадку з Закарпатської до Київської областей (для отримання дозволу на проведення обшуку). Незважаючи на грубі порушення КПК України 04.04.2019 року ОСОБА_5 оголошується підозра у цьому ж провадженні за ст.2 ст.189 КК України. 24.04.2019 року вручається повідомлення про зміну підозри від 04.04.2019 року, згідно якої ОСОБА_5 підозрюється вже за ч.4. ст. 189 КК України, але вже в кримінальному провадженні №000004 від 23.01.2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.189, ч.1 ст.263, ч.1 ст.305, ч.1, ч.2 ст.307 КК України.

Зазначає, що взагалі, не відомо що це за провадження під номером №000004, яке було зареєстроване 23.01.2018 року, ще до провадження №0000022 від 11.02.2019 року, в якому і було оголошено підозру ОСОБА_5 за ч.2 ст.189 КК Уркаїни.

Тобто, ОСОБА_5 змінили кваліфікацію дій за ст.189 КК України з ч.2 на ч.4, а саме злочин який було вчинено організованою групою. Слід зазначити, що така перекваліфікація діянь мала відбуватися у першопочатковому кримінальному провадженні в якому і оголошувалась підозра, а саме у кримінальному провадженні №0000022 від 11.02.2019 року.

Щодо самої підозри за ст.189 КК України, то слід зауважити, що така взагалі не обґрунтована.

Так в матеріалах кримінального провадження, відсутні будь які дані про вчинення інкримінованого злочину, відсутні будь які допустимі та належні докази. Потерпіла в своєму допиті від 04.04.2019 року (після затримання ОСОБА_5 ) вказує що вона ніколи не бачила ОСОБА_5 . В заяві про вчинення кримінального правопорушення потерпіла вказує лише інформацію щодо ОСОБА_8 , в подальших процесуальних та слідчих діях, також відсутні будь яка інформація щодо ОСОБА_5 .

Окрім цього, як в подальшому виявилось, то потерпіла боргувала підозрюваній ОСОБА_6 гроші в сумі 30000 тисяч доларів США, яку ОСОБА_7 взяла в борг та не повернула. Відповідна боргова розписка була написана ще до звернення ОСОБА_7 з заявою про кримінальне правопорушення.

Враховуючи наявність «офіційного`боргу, наявність у органу досудового розслідування оригіналу боргової розписки, наявність інформації з допиту потерпілої, яка сама і підтверджує вказані обставини, щодо виникнення боргу, то такі дії підозрюваних в разі наявності доказів причетності, слід кваліфікувати за ст.355 КК України (примушування до виконання чи не виконання цивільно -правових зобов`язань ) а не за ст.189 КК України (вимагання).

Однак орган досудового розслідування, який на даний час проводить досудове розслідування, жодним чином не аналізує кваліфікацію статей КК України, наявні докази в матеріалах кримінального провадження та їх допустимість, а навпаки перекваліфіковує підозру з ч.2 на ч.4 ст.189 КК України, нібито злочин вчинений організованою групою.

На підставі наведеного просить : скасувати підозру від 04.04.2019 року оголошену ОСОБА_5 , за ч.2 ст.189 КК України у кримінальному провадженні №№0000022 від 11.02.2019; скасувати повідомлення про зміну підозри від 26.04.2019 року ОСОБА_5 , з ч.2 на ч.4 ст.189 КК України у кримінальному провадженні №000004 від 23.01.2018 року; зобов`язати слідчого або процесуального прокурора вчинити дії щодо виключення з ЄРДР відомостей про оголошення підозри ОСОБА_5 .

В судовому засіданні адвокат та ОСОБА_5 скаргу підтримали та просили її задовольнити з підстав, наведеній у ній.
Прокурор в судовому засіданні щодо задоволення скарги заперечив та пояснив, що повідомлення про підозру складено у відповідності до вимог КПК при наявності на те підстав..
Заслухавши учасників процесу, вивчивши скаргу з додатками та доводи на її обґрунтування, суд дійшов наступних висновків
Згідно п.10 ст. 303 ЦПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.
Згідно ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.Офіційне тлумачення положення частини третьої статті 62, відповідно до якого обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, див. в Рішенні Конституційного Суду № 12-рп/2011 від 20.10.2011 У разі скасування вироку суду як неправосудного держава відшкодовує матеріальну і моральну шкоду, завдану безпідставним засудженням.
Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ч. 4 ст. 278 КПК України) - це стосується і зміни повідомлення про підозри (ч. 1 ст. 279 КПК України).
Згідно ст. 110 КПК України, зазначено, що процесуальним рішенням є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, які приймаються в формі постанови з наявністю чіткого переліку вимог. Окремо також в згаданій статті зазначено, що обвинувальний акт також є процесуальним рішенням. Порівнявши ст. ст. 110, 277 КПК України, які ставляться законодавцем до процесуального рішення у формі постанови та до повідомлення про підозру у зв`язку із чим повідомлення про підозру є процесуальною дією, а не процесуальним рішенням.
Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.Виходячи із зазначеного вище, слідчий, прокурор зобов`язані здійснювати повідомлення про підозру належним чином в порядку ст. 278 КПК України

Згідно з п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні.
Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Статтею 9 КПК України закріплений обов`язок суду, слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, інших службових осіб органів державної влади під час кримінального провадження неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Ст. 24 КПК України гарантує кожному право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, в порядку, передбаченого КПК України.
Положення ч. 2 ст. 8 КПК зобов`язують суди, прокуратуру, органи досудового розслідування під час здійснення кримінального провадження застосовувати принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (надалі Суд), який діє на основі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі Конвенція), що стала частиною національного законодавства.
Принцип верховенства права передбачає, що особа повинна бути захищена від свавілля суб`єктів владних повноважень, тобто втручання суб`єктів владних повноважень має бути піддано ефективному судовому контролю.
Ст. 13 Конвенції встановлює, що кожен, чиї права та свободи, визнані в Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Підставою для скасування повідомлення про підозру або визнання такою, що не набула статусу підозрюваного є порушення процесу (порядку) здійснення повідомлення про підозру, відсутність обов`язкових елементів повідомлення про підозру.
Так, відповідно до ст. 277 КПК України, повідомлення має містити:1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення;2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру;3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення;4) зміст підозри;5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру;7) права підозрюваного;8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.
Статтею 278 КПК України визначено порядок здійснення повідомлення про підозру та обов`язок роз`яснення прав підозрюваного, а саме: письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень; письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання.
Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СВ Управління СБ України в Закарпатській області перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 000004, внесеному до ЄРДР 23.01.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.
04.04.2019 року відносно ОСОБА_5 складено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.189 КК України у кримінальному провадженні 0000022 від 11.02.2019 року.

26.04.2019 року відносно ОСОБА_5 складено письмове повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України.
Таким чином, підозрюваному ОСОБА_5 було змінено кваліфікацію дій за ст.189 КК України з ч.2 на ч.4, а саме злочин який було вчинено організованою групою.

Однак, така перекваліфікація діянь ОСОБА_5 не була здійснена слідчим у першопочатковому кримінальному провадженні в якому і оголошувалась підозра, а саме у кримінальному провадженні №0000022 від 11.02.2019 року, в якому і було оголошено підозру ОСОБА_5 за ч.2 ст. 189 КК України.

Також, слідчим суддею встановлено, що орган досудового розслідування під час повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_5 від 26.04.2019 року чітко на вказав про беззаперечність фактів викладених у тексті підозри та не посилався на зібрані у зв`язку із цим доказами під час проведення процесуальних дій до пред`явлення підозри.
Зокрема під час досудового розслідування, як до пред`явлення підозри та і після пред`явлення підозри, не надано беззаперечних доказів, про те, що злочин було вчинено організованою групою, оскільки в ході досудового розслідування потерпіла не підтверджує причетності ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Положення кримінально-процесуального законодавства не містять визначення змісту поняття «підозра», проте системний аналіз змісту норм КПК України свідчить, що підозра є складовим елементом процедури притягнення до кримінальної відповідальності, оскільки саме з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення розпочинається кримінальне переслідування такої особи (п.14 ч.1 ст.3 КПК України). Визначення змісту поняття «підозра» обумовлює необхідність врахування практики Європейського суду з прав людини з питань застосування кримінального процесуального законодавства (ч.5 ст.9 КПК України).
Так згідно з практикою ЄСПЛ «підозра» є частиною більш широкого поняття «обвинувачення», яке відповідно до п.13 ч.1 ст.3 КПК України являє собою твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Згідно ч.1 ст.6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод за тлумаченням ЄСПЛ вміщено концепцію терміну «кримінальне обвинувачення», яка характеризується скоріше матеріальним, аніж формальним характером (справа «Девеєр проти Бельгії», рішення від 27.02.1980р., скарга №6903/75). У справі «Еклє проти Федеративної Республіки Німеччини» (рішення від 15.07.1982р, скарга №8130/78) ЄСПЛ констатував, що кримінальне обвинувачення може бути визначене як «офіційне повідомлення особи компетентним органом про те, що вона підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення». Розвиваючи зазначену концепцію ЄСПЛ у справі «Фоті та інші проти Італії» (рішення від 10.12.1982р.) навів ширше витлумачення цього визначення, включивши до нього також «інші підстави, що підтверджують це звинувачення, і які можуть спричинити серйозні наслідки, що можуть ускладнити становище підозрюваного». Комісія та Суд визнали, що такими підставами, які можуть спричинити серйозні наслідки, можуть бути видача ордеру на арешт, обшук приміщення чи особистий обшук.
З огляду на вищезазначене, підозра є певним етапом обвинувачення, оскільки під час підозри висувається припущення про можливе скоєння особою кримінального правопорушення, а відтак має відповідати загальним вимогам, які характеризують зміст обвинувачення. Враховуючи, що підозра є припущенням про вчинення конкретною особою кримінального правопорушення, то існування підозри нерозривно пов`язане із наявністю підозрюваного.
Згідно ч.1 ст.42 КПК України підозрюваним є 1) особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, 2) особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення та 3) особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Таким чином, аналіз змісту ч.1 ст.42 КПК України дозволяє зробити висновок, що підозра (кримінальне переслідування у формі підозри) починається з моменту, коли особі повідомлено про підозру або ця особа затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення.
Також варто зауважити, що згідно вимог ч. 1 ст. 276 КПК України, повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.
За приписами ч. 1 ст. 278 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 276 КПК України, у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа (особа, якій законом надано право здійснювати затримання) зобов`язані невідкладно повідомити підозрюваному про його права, передбачені статтею 42 цього Кодексу.
Принцип верховенства права передбачає, що особа повинна бути захищена від свавілля суб`єктів владних повноважень, тобто втручання суб`єктів владних повноважень має бути піддано ефективному судовому контролю.
Стаття 13 Конвенції встановлює, що кожен, чиї права та свободи, визнані в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст189 КК України від 04.04.2019 року у кримінальному провадженні 0000022 від 11.02.2019 року та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст189 КК України від 26.04.2019 року у кримінальному провадженні 0000004 від 23.01.2019 року слід скасувати.
Відповідно до Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого Наказом Генеральної прокуратури України від
06.04.2016 № 139, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05 травня 2016 р. за № 680/28810, даний Реєстр утворений та ведеться відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) з метою забезпечення, у тому числі, реєстрації кримінальних правопорушень (проваджень) та обліку прийнятих під час досудового розслідування рішень, осіб, які їх учинили, та результатів судового провадження.
Згідно з п.3.1 Положення, унесення відомостей до Реєстру здійснюється з дотриманням строків, визначених КПК України та цим Положенням, а саме про дату складання повідомлення про підозру, дату і час вручення повідомлення про підозру, зміну раніше повідомленої підозри невідкладно.
Таким чином, відомості про про оголошення підозри ОСОБА_5 підлягають невідкладному виключенню з Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Керуючись ст.ст. 277, 278, 303, 304, 307, 269-372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
Скаргу задовольнити.

Скасувати повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст189 КК України від 04.04.2019 року у кримінальному провадженні 0000022 від 11.02.2019 року.

Скасувати повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст189 КК України від 26.04.2019 року у кримінальному провадженні 0000004 від 23.01.2019 року.

Зобов`язати слідчого або процесуального прокурора вчинити дії щодо виключення з ЄРДР відомостей про оголошення підозри ОСОБА_5 .

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1