ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 642/3580/16-к Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/1322/19 Суддя-доповідач ОСОБА_2 Категорія: ч.3 ст.190, ч.4 ст.190 КК України
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
захисника - ОСОБА_8 ,
представника ПАТ «Сумський завод
продтоварів» - ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 та представника потерпілого ОСОБА_9 на вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2018 року стосовно ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2018 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янськ Донецької області, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, з незакінченою вищу освіту, який зареєстрований і мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
06.07.2006 р. вироком Апеляційного судом Луганської області за п. «і» ст. 93 КК України (в редакції 1960 року) до дев`яти років позбавлення волі, 03.11.2008 р. постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24.10.2008 р. звільнений умовно - достроково на невідбутий строк 8 місяців 11 днів,
визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст.190 КК України, і призначено йому покарання:
- за ч. 3 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі на строк чотири роки.
- за ч. 4 ст.190 КК України у виді позбавлення волі на строк шість років, з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк шість років, з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор».
Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 визначено обчислювати з моменту його фактичного затримання - з 17 березня 2016 р.
Відповідно до ч. 5 ст.72 КК України, зараховано в строк покарання ОСОБА_7 строк його попереднього ув`язнення з 17 березня 2016 р. по день ухвалення вироку з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вказаним вироком встановлено, що ОСОБА_7 , діючи з умислом, направленим на вчинення шахрайських дій з корисливою метою, по заздалегідь розробленій ним в групі з невстановленими особами схемі, з метою заволодіння чужим майном шляхом обману, отримавши інформацію про необхідність перевезення вантажу ТОВ «Фудмережа» 20 серпня 2015 року з пунктів навантаження, розташованих в м. Київ, Автодорога Київ-Рівне-Рогозів 18 км, а також в с. Щасливому по вул. Леніна, 20-Г, в Київській області, до пунктів розвантаження (складів), розташованих за адресами в АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , діючи за попередньою змовою і в групі з невстановленими в ході досудового розслідування особами, матеріали стосовно яких виділені в окреме провадження, підшукав 19 серпня 2015 року за допомогою інтернет-ресурсів автомобіль DAF TRUCKS, р.н. НОМЕР_1 , з напівпричепом LATRE, р.н. НОМЕР_2 , що належать ТОВ «ИНТЕР-ВАЛСАН-ТРАНС», під керуванням водія ОСОБА_11 .
При цьому невстановлена особа, що діяла за попередньою змовою і в групі з ОСОБА_7 та іншими невстановленими в ході досудового розслідування особами, уклала з представником ТОВ «Віком-Транс ЛТД» 19.08.2015 року договір-заявку № 1 на надання транспортних послуг, видавши себе за представника ТОВ «Логолайн», таким чином повідомивши неправдиві відомості.
Одночасно невстановлена особа, що діяла за попередньою змовою і в групі з ОСОБА_7 та іншими невстановленими в ході досудового розслідування особами, уклала договір-заявку № 1 від 19.08.2015 року з ТОВ «ІНТЕР-ВАЛСАН-ТРАНС» на надання транспортних послуг, видавши себе за представника ТОВ «Логолайн», таким чином повідомивши неправдиві відомості.
20 серпня 2015 року близько 20 год. 30 хв. ОСОБА_11 , будучи необізнаним про злочинний план ОСОБА_7 та інших невстановлених осіб щодо заволодіння майном ТОВ «Фудмережа» шахрайським шляхом, діючи згідно договору-заявки №1 від 19.08.2015 р. між ТОВ «ІНТЕР-ВАЛСАН-ТРАНС» та ТОВ «ЛОГОЛАЙН», представниками якого назвались вказані особи, виїхав з смт. Боярка Київської області та почергово прибув в пункти навантаження, розташовані по вул. Леніна, 20-Г в с. Щасливому, Київської області, а також в м. Київ, Автодорога Київ-Рівне-Рогозів 18 км, де надав необхідні для навантаження документи, завантажив товар згідно товарно-транспортних накладних, після чого попрямував до місць вивантаження продукції за адресами в м. Харкові: вул. Гвардійців Широнінців, 101/99 та пр. Тракторобудівників, 57.
ОСОБА_7 , реалізуючи спільний з невстановленими в ході досудового розслідування особами злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів, 21 серпня 2015 року близько 10 год. 30 хв. зателефонував ОСОБА_11 , назвавшись йому комірником підприємства, яке має отримати вантаж, таким чином повідомив водію неправдиві відомості, і наказав чекати його неподалік від в`їзду в м. Харків, в смт. Пісочин Харківської області.
В той же день близько 12 години ОСОБА_7 , діючи у групі з невстановленою в ході досудового розслідування особою, реалізуючи спільний злочинний умисел, на в`їзді в м. Харків, біля будинку № 84 по Полтавському Шосе в смт. Пісочин зустрів автомобіль DAF TRUCKS, р.н. НОМЕР_1 , з напівпричепом LATRE, р.н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_11 , обманувши останнього і повідомивши неправдиві відомості про необхідність везти вантаж в інше місце, ніж вказано в товарно-транспортних накладних, спрямував водія на складське приміщення, розташоване за адресою: м. Харків, вул. Довгалевського, 9/7, про оренду якого ОСОБА_7 заздалегідь домовився з ОСОБА_12
ОСОБА_11 , будучи введеним в оману ОСОБА_7 , який назвався йому комірником підприємства, що має отримати вантаж, разом з ОСОБА_7 та невстановленою в ході досудового розслідування особою, які діяли по заздалегідь розробленій злочинній схемі і контролювали дії водія ОСОБА_11 , приблизно о 12 години 50 хвилин прибув на територію складського приміщення, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Довгалевського, 9/7, де приблизно о 17 год. 30 хв. товарно-матеріальні цінності були вивантажені.
Цього ж дня ОСОБА_7 , який діяв за попередньою змовою та в групі з невстановленими в ході досудового розслідування особами, за допомогою заздалегідь замовлених вантажників завантажив товарно-матеріальні цінності ТОВ «Фудмережа» (за які згідно укладеного 08.01.2014 р. договору № 100114 з ТОВ «Фудмережа» на транспортно-експедиційне обслуговування (п. 6.8) ТОВ «Віком-Транс ЛТД» несло повну матеріальну відповідальність з моменту отримання його від відправника до моменту передання його одержувачу вантажу) на інші вантажні автомобілі, на яких доставили ТМЦ близько 21 години на складське приміщення за адресою: м. Харків, вул. Ревкомівська, 62, що належить ТОВ «Фірма СМ-3», про оренду якого ОСОБА_7 заздалегідь домовився, звідки вказане чуже майно до 18 вересня 2015 р. було вивезено у невідомому напрямку.
Таким чином ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою та в групі з невстановленими в ході досудового розслідування особами, заволоділи вказаним майном та розпорядилися ним на власний розсуд, чим ТОВ «Віком-Транс ЛТД» було заподіяно, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 4039 від 26.05.2016 р. матеріальну шкоду в особливо великих розмірах на суму 396 896 грн. 74 коп., яка в шістсот і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину.

Крім того, ОСОБА_7 , діючи з корисливим умислом, направленим на незаконне заволодіння чужим майном шляхом обману, по схемі, заздалегідь розробленій ним спільно з невстановленими особами, матеріали стосовно яких виділені в окреме провадження, та отримавши інформацію про необхідність перевезення вантажу 04 вересня 2015 року з ПАТ «Сумський завод продтоварів», що розташований за адресою: Сумська область, Сумський район, с. Бездрик, вул. Зарічна, 1 до складу, розташованого в м. Харків по вул. Морозова, 11, з метою реалізації свого злочинного наміру підшукали на інтернет-сайті «Della.ua» автомобіль «Вольво», державний номер НОМЕР_3 та причеп державний номер НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_13 .
Після чого, 03 вересня 2015 року ОСОБА_7 зателефонував ОСОБА_13 і повідомив йому неправдиві відомості, представившись особою на ім`я « ОСОБА_14 » і видавши себе за представника ТОВ «Автогрузсевол», з яким домовився про здійснення перевезення товару за вище вказаним маршрутом. 04 вересня 2015 року приблизно о 13 год. 30 хв. ОСОБА_13 , будучи необізнаним про злочинний план та умисел ОСОБА_7 і інших осіб щодо незаконного заволодіння майном ПАТ «Сумський завод продтоварів», діючи згідно договору-заявці, прибув на місце завантаження за адресою: Сумська область, Сумський район, с. Бездрик, вул. Зарічна, 1, де надав необхідні для завантаження документи та завантаживши товар виробництва ПАТ «Сумський завод продтоварів», вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 2646 від 10.03.2016 р. склала, а саме: майонезу Провансаль 67%, п/ет відро 4, 8 кг в кількості 104 штук 116 грн. 61 коп. за одиницю; гірчиці Сумської лагідної 0,2 кг банка скло в кількості 60 штук 6 грн. 50 коп. за одиницю; гірчиці Сумської пекучої 0,2 кг банка скло в кількості 108 штук 6 грн. 50 коп. за одиницю; олії соняшникової рафінованої Олівія, 4,6 кг (п/е пляшка) в кількості 2704 штук 109 грн. 77 коп. за одиницю; олії соняшникової рафінованої Олівія, 2,76 кг (п/е пляшка) в кількості 360 штук 71 грн. 67 коп. за одиницю; олії соняшникової рафінованої Олівія, 0,46 кг (0,5 л) (п/е пляшка) в кількості 240 штук 11 грн. 96 коп. за одиницю; олії соняшникової нерафінованої вимороженої Олівія, 0,46 кг (0,5 л) (п/е пляшка) в кількості 120 штук 11 грн. 00 коп. за одиницю, та направився до місця вивантаження.
Того ж дня, 04 вересня 2015 року приблизно о 19 годині, коли ОСОБА_13 під`їхав до місця розвантаження, йому зателефонував ОСОБА_7 , який продовжуючи реалізувати умисел на заволодіння майном ПАТ «Сумський завод продтоварів», повідомив неправдиву інформацію про начебто неможливість вивантаження товару на складі за адресою: м. Харків по вул. Морозова, 11 та, ввівши в оману останнього, направив ОСОБА_13 на вивантаження до складу за адресою: АДРЕСА_4 , за оренду якого ОСОБА_7 заздалегідь із ОСОБА_15 домовився. ОСОБА_13 , будучи введеним в оману, за вказівкою ОСОБА_7 вивантажив товар на складі в с. Хролі, з якого в подальшому ОСОБА_7 разом з невстановленими особами вивезли зазначений товар до м. Ізюм Харківської області на склад, що належить ОСОБА_16 , який збули невідомим особам.
Таким чином, ОСОБА_7 , діючи спільно з невстановленими особами, довели свій злочинний намір до кінця, розпорядившись майном, одержаним злочинним шляхом, на власний розсуд, чим спричинили матеріальну шкоду ПАТ «Сумський завод продтоварів» на загальну суму 340029 грн. 12 коп., яка в двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину.

Не погодившись з рішенням районного суду прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_10 та представник потерпілого ОСОБА_9 подали на нього апеляційні скарги.

Прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_10 в своїй апеляційній скарзі просить скасувати вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2018 року у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання:
- за ч.3 ст. 190 КК України у виді 4 років позбавлення волі;
- за ч.4 ст. 190 КК України - у виді 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
На підставі ст.70 ч.1 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
В своїх апеляційних доводах прокурор вказує на те, що суд першої інстанції при призначенні покарання недостатньо враховано особу обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення злочину, передбаченого п «і» ст.93 КК України (в ред.. 1960 року) до 9 років позбавлення волі (звільнений умовно-достроково 03.11.2008 року); маючи не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість, знову вчинив тяжкі злочини; завдану шкоду не відшкодував.

В своїй апеляційній скарзі представник ПАТ «Сумський завод продтоварів» ОСОБА_9 просить скасувати вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2018 року в частині призначеного покарання, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання:
- за ч.3 ст. 190 КК України у виді 7 років позбавлення волі;
- за ч.4 ст. 190 КК України - у виді 10 років позбавлення волі.
На підставі ст.70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю.
Обґрунтовуючи свою апеляційну вимогу, представник потерпілого зазначає, що обвинувачений відшкодував лише незначний відсоток з завданої шкоди; щиро не розкаявся, у зв`язку з чим помилково були визнанні ці обставини як такі, що пом`якшують покарання. Крім того, апелянт вказує про те, судом необґрунтовано було не враховано наявність обставин, що обтяжують покарання, у виді вчинення злочину групою осіб за попередньою змовою та тяжкість наслідків, завдані злочину.

Заслухавши доповідь головуючого судді, з`ясувавши доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні; думку представника потерпілого, який просив задовольнити його апеляційну скаргу; а думку обвинуваченого та захисника, які заперечували проти задоволення поданих апеляційних скарг; перевіривши матеріали кримінального провадження та оскаржуваний вирок, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги представника потерпілого та прокурора підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України апеляційний суд переглядає вирок щодо ОСОБА_7 в межах поданих апеляційних скарг.
Висновки суду щодо винуватості ОСОБА_7 за пред`явленим обвинуваченням та кваліфікація його дій за ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст.190 КК України в апеляційних скаргах не оспорюються, а тому відповідно до ст. 404 КПК України апеляційним судом не переглядаються.
Сам ОСОБА_7 під час апеляційного розгляду фактичні обставини справи, що встановлені судом першої інстанції, не заперечував, щиро розкаявся у скоєному, вважає що суд об`єктивно розглянув справу та врахував обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання, в зв`язку з чим просив залишити вирок суду без змін.
Разом з цим, перевіряючи вирок в частині правильності призначення покарання ОСОБА_7 , колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, з урахуванням доводів поданих прокурором та представником потерпілого апеляційних скарг, а також фактичного змісту вироку, недостатньо врахував вимоги ст.ст.50 та 65 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі в розмірах, що наближені до мінімальних меж, передбачених санкціями ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст.190 КК України.
Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів.
Призначаючи покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі, районний суд зазначив, що враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання, дані про особу обвинуваченого, який має непогашену і незняту в установленому законом порядку судимість, не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває. Згідно довідки психіатричної лікарні м. Слов`янська від 19.04.2016 р. та виписки з амбулаторної карти №652/2009 ОСОБА_7 з 2009 р. перебуває на диспансерному обліку з діагнозом: емоційно-нестійкий розлад особистості на фоні повторних ЧМТ, стан декомпенсації. Відповідно до висновків судово-психіатричної експертизи № 384 та №385 від 18.05.2016 р. ОСОБА_7 в даний час признаків психозу, слабоумства та інших психічних розладів не виявляє, за своїм психічним станом може усвідомлювати свої дії і керувати ними, на час вчинення кримінального правопорушення був психічно здоровим, міг усвідомлювати свої дії і керувати ними, тобто знаходився у стані осудності, в застосуванні примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 не потребує. Згідно довідки Харківської установи виконання покарань №27 від 22.11.2017р. №12/17-4822 та 29.11.2017р. №14/17-4948 у ОСОБА_7 встановлено діагноз: ліпома шиї, рекомендовано оперативне лікування.
Проте судом не приділено належної уваги вищезазначеним нормам матеріального закону і при призначенні покарання ОСОБА_7 недостатньо враховані фактичні обставини кримінального провадження та дані, що характеризують особу обвинуваченого, а саме те, що він не працевлаштований, за місцем мешкання характеризується посередньо, раніше судимий за вчинення особливо тяжкого злочину, пов`язаного із позбавленням життя потерпілого; звільнившись умовно-достроково від відбування покарання за останнім вироком, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та знову вчинив особливо тяжкий злочин, а також тяжкий злочин проти власності.
Крім того, колегія суддів також бере до уваги, що починаючи з досудового розслідування та на час апеляційного розгляду потерпілим не відшкодовано шкоду, що завдана у великих розмірах. Обвинуваченим лише частково в розмірі 1700 грн. відшкодовано шкоду потерпілому ПАТ «Сумський завод продовольчих товарів» та на 1600 грн. ТОВ «Віком-Транс ЛТД», що, на переконання колегії суддів, не є обставиною, яка пом`якшує призначене покарання або знижує ступінь тяжкості вчиненого злочину.
Наведене свідчать про наявність лише однієї обставини, що пом`якшує обвинуваченому покарання, а також про підвищену суспільну небезпечність особи обвинуваченого та підтверджує обґрунтованість апеляційних доводів прокурора та представника потерпілого про безпідставне призначення судом ОСОБА_7 покарання, що наближене до мінімальних розмірів, передбачених санкціями ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст.190 КК України.
З урахуванням вказаних обставин, на думку колегії, призначене покарання ОСОБА_7 є занадто м`яким, оскільки не сприяє меті покарання та є недостатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів. Такий розмір покарання як за кожен окремо, та і за сукупністю злочинів не можна вважати обґрунтованим і таким, що відповідає тяжкості вчинених злочинів та особі обвинуваченого.
Зазначені обставини, відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.420 КПК України, є підставою для скасування вироку в частині призначеного покарання у зв`язку з необхідністю призначення більш суворого покарання.
Призначаючи покарання ОСОБА_7 , колегія суддів в якості обставини, яке пом`якшує покарання обвинуваченому, враховує його щире каяття, оскільки як під час судового розгляду в суді першої інстанції , так і під час апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення обвинувачений визнав свою вину за пред`явленим обвинуваченням та висловив свій щирий жаль за скоєні ним злочини.
Колегія суддів погоджується з апеляційними доводами представника потерпілого щодо безпідставності врахування судом першої інстанції обставини, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 , у виді часткового відшкодування потерпілому ПАТ «Сумський завод продовольчих товарів» шкоди в розмірі 1700 грн., так як загальний розмір шкоди складає 340 026 грн. 40 коп.
Обставиною, що обтяжує покарання, колегія суддів визнає лише рецидив злочинів.
Колегія суддів вважає необґрунтованими та безпідставними апеляційними доводами представника потерпілого про наявність обставин, що обтяжують покарання, у виді вчинення злочину групою осіб за попередньою змовою та тяжкі наслідки, завдані злочином, оскільки ці обставини є кваліфікуючими ознаками ст.190 КК України і відповідно до ч.4 ст.67 КК України не можуть бути враховані при призначенні покарання.
Що стосується щирого каяття та визнання ОСОБА_7 своєї вини, з урахуванням обтяжуючої обставини та даних про особу обвинуваченого, то це саме по собі, при наявності вищевказаних обставин, не є підставою для призначення обвинуваченому покарання, що наближене до мінімальних меж, передбачених санкціями ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст.190 КК України.
При призначенні покарання, апеляційний суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, його суспільну небезпечність, вищевказані дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Колегія суддів також бере до уваги те, що ОСОБА_7 , будучи працездатною особою, ніде не працевлаштований, міцних соціальних зв`язків не має, вчинив особливо тяжкий та тяжкий злочин проти власності, завдану шкоду на протязі значного часу не відшкодував та майже не зробив спроб для цього, а також враховує позицію представника потерпілого.
Під час апеляційного розгляду стороною захисту не надано будь-яких суттєвих новихпозитивних даних про особу обвинуваченого, які б могли свідчити про безпідставність та суб`єктивність апеляційних доводів прокурора та представника потерпілого щодо м`якості призначеного покарання ОСОБА_7 . За таких обставин, ці доводи поданих апеляційних скарг, на думку колегії суддів, є обґрунтованими.
З огляду на викладене, на думку судового колегії, вищенаведені обставини свідчать про те, що виправлення обвинуваченого можливо лише в умовах ізоляції від суспільства та інші альтернативні види покарань не стануть дієвими для досягнення мети щодо його виправлення, а тому вважає за необхідне призначити покарання в межах санкцій ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст.190 КК України.
Остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , відповідно до ч.1 ст. 70 КК України, необхідно призначити за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
На думку колегії суддів, такий вид та розмір покарання є справедливим і при його реальному відбуванні сприятиме виправленню обвинуваченого та попередженню вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України № 838-VІІІ від 26.11.2015 року), обвинуваченому ОСОБА_7 належить зарахувати у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 17.03.2016 року до 03.10.2019 року включно, із співвідношення один день тримання під вартою відповідає двом дням позбавлення волі..
Керуючись ст.ст. 405, 407, 420, 371, 373, 374 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 та представника ОСОБА_9 задовольнити частково.
Вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2018 року стосовно ОСОБА_7 в частині призначеного обвинуваченому покарання скасувати.
Призначити ОСОБА_7 покарання:
- за ч. 3 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;
- за ч. 4 ст.190 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років 6 (шість) місяців, з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років 6 (шість) місяців, з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року), зарахувати ОСОБА_7 в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 17 березня 2016 року до 03 жовтня 2019 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Виключити з мотивувальної частини вироку обставину, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого, у виді добровільного часткового відшкодування збитку.
В решті вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2018 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.
Вирок набирає чинності з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою,- в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий

Судді