У Х В А Л А
26.11.2019 р.
Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ;
із участю: - секретаря ОСОБА_2 ,
- прокурора ОСОБА_3 ,
- обвинуваченого ОСОБА_4 ,
- захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жмеринка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000427 від 28.07.2018 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.309, ч.1 ст.311, ч.1 ст.313, ч.1 ст.317 КК України,
ВСТАНОВИВ:
В судове засідання 25.11.2019 року за належним викликом не з`явився захисник ОСОБА_6 , відомості про поважність причин його неявки суду не представлено, обставини чого зумовили потребу невідкладного вирішення питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 .
В сьогоднішньому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 зявивив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 на 60 днів. Вказані вимоги обгрунтував тривалістю до теперішнього часу ризиків, що не зникли та не зменшились, пов`язаними із можливістю останнього переховуватись від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення та протиправно впливати на свідків. Зазначив, що вказані ризики визначаються усвідомленням ОСОБА_4 тяжкості покарання, яке загрожує йому у разі визнання винуватим; відсутністю стійких соціальних зв`язків обвинуваченого, законних джерел існування та утриманців; особистим знайомством ОСОБА_4 з одним із свідків, та невиключною можливістю незаконного впливу на решту свідків, з яких наразі недопитаним судом є один свідок, а також не виключається потреба допиту інших за результатом дослідження письмових доказів; попереднім притягненням ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічного злочину щодо незаконного обігу психотропних речовин, та вчинення в межах іспитового строку звільнення від відбування покарання за який йому інкриміновано ряд умисних злочинів у даному кримінальному провадженні.
Обвинувачений ОСОБА_4 заперечив проти продовження йому строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, який просив змінити на цілодобовий домашній арешт за зареєстрованим місцем його посттійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , що належить його матері. Зазначив, що особіисто не має ніякого наміру переховуватись від суду.
Захисник ОСОБА_5 , який був призначений на окрему процесуальну дію, також просив змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 на більш м`який, вважаючи необгрунтованими прокурором ризики стосовно можливості неправомірного впливу обвинуваченого на свідків даного кримінального провадження, оскільки цьому може достатньо запобігати кримінальна відповідальність останніх у разі надання ними завідомо неправдивих свідчень. Вважає, що за спливом річного іспитового строку, що визначався за попереднім вироком суду, ОСОБА_7 в теперішній час не має судимості.
Заслухавши думки сторін, вивчивши матеріали справи, суд доходить наступних висновків.
Відповідно до вимог ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Санкція кримінальних правопопорушень, передбачених ч.2 ст.309, ч.1 ст.311, ч.1 ст.313, ч.1 ст.317 КК України, що інкриміновані обвинуваченому ОСОБА_4 , передбачають покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, що не становить обмежень застосування щодо нього запобіжного заходу у виді трмання під вартою.
Судом враховуються вимоги ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, фактичні обставини справи, особа обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, його зрілий вік, характер та обсяг висунутого звинувачення у вчиненні ряду умисних злочинів, грунтовність якого наразі визначається затвердженим у встановленому порядку обвинувальним актом, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим, у їх взаємозв`язку з можливими ризиками, на які вказано прокурором, та які не спростовано самим лише їх запереченням стороною захисту, а саме, що обвинувачений з урахуванням наведеного, не маючи стійких соціальних зв`язків та легальних джерел постійного доходу може вчинити інші кримінальні правопорушення або переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності, надто з огляду на обвинувачення його у вчиненні умисних кримінальних правопорушень в період іспитового строку звільнення від відбування покарання за вчинення аналогічного злочину, а також протиправно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, будучи знайомим з частиною з них особисто, та допит решти з яких наразі не завершено.
Особисті запевнення обвинуваченого ОСОБА_4 про відсутність у нього намірів переховуватись від суду не спростовують наведених вище вичновків суду.
За наведених обставин суд не вбачає достовірних підстав для можливості застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_4 іншого, більш м`якого запобіжного заходу, включаючи заявлений стороною захисту цілодобовий домашній арешт, за їх недостатності для запобіганню ризиків, істотний рівень яких дотепер не зменшився, та за потреби забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_4 процесуальних обов`язків. Тому підстав для задоволення клопотання сторони захисту щодо зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт наразі немає. Відтак суд визначає, що тримання під вартою обвинуваченого слід продовжити на 60 днів, оскільки такий винятковий захід в цьому випадку виправдовується наявністю конкретного суспільного інтересу у виді права на справедливий судовий розгляд, а також унеможливлення переховування обвинуваченого від суду, які, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалюють над принципом поваги до особистої свободи.
При цьому суд об`єктивно зважає також на обставини того, що встановлений ОСОБА_4 грошовий розмір застави - 38420 грн., який складає двадцять прожиткових мінімумів для працездатних осіб, відповідаючи розміру застави щодо особи, обвинуваченої у вчиненні злочинів середньої тяжкості, об`єктивно не становить нездоланих обмежень використання обвинуваченим права на більш м`який вид альтернативного запобіжного заходу.
Враховуючи викладене, керуючись ст.178, 181, 183, 327, 331, 336 КПК України, суд -
УХВАЛИВ :

У задоволенні клопотання сторони захисту про зміну обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт - відмовити.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою, застосований щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ухвалою слідчого судді Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 11.01.2019 року, продовжити на 60 днів, тобто до 24.01.2019 року включно.

Оголосити перерву в судовому засіданні до 15 години 30 хвилин 24.12.2019 року із викликом учасників провадження та свідків.

Ухвала суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1