Справа № 591/7446/17
Провадження № 1-кп/591/415/19
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2019 року м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , представника потерпілого Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Сумській області ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_9 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в Зарічному районному суді м. Суми кримінальне провадження № 0000304 про обвинувачення:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Глухів, Сумської обл., громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого

за ст. 358 ч. 4 КК України

в с т а н о в и в:

ОСОБА_9 обвинувачується у наступному.

Так, перебуваючи на посаді заступника прокурора Сумської області, на яку ОСОБА_9 призначений наказом №605к від 18.09.2015, він перебував у відпустці з 7 по 23 серпня 2017 року, а саме на підставі наказу прокурора Сумської області №534вк від 10.07.2017 йому надано додаткову оплачувану відпустку за вислугу понад 10 років тривалістю 15 календарних днів з 7 по 21 серпня 2017 року за період роботи з 29.12.2016 по 28.12.2017 та частину щорічної основної відпустки тривалістю 2 календарних дні з 22 по 23 серпня 2017 року за період роботи з 29.12.2016 по 28.12.2017.

У серпні 2017 року, точної дати не встановлено, у ОСОБА_9 виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння належними прокуратурі Сумської області та Управлінню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Сумській області, бюджетними грошовими коштами, шляхом введення в оману прокурора Сумської області ОСОБА_10 у спосіб надання неправдивої інформації про тимчасову втрату працездатності за період з 07.08.2017 по 18.08.2017, а також використанні підробленого документа.

З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_9 , 07.08.2017 у невстановлений слідством час звернувся до заступника головного лікаря з медичної частини комунального закладу «Сумська обласна інфекційна клінічна лікарня ім. З.Й. Красовицького» ОСОБА_11 , яка на той час виконувала обов`язки головного лікаря, з проханням провести його лікування від простудної хвороби. ОСОБА_11 провела первинний огляд ОСОБА_9 у своєму службовому кабінеті, що розташований у вказаному закладі охорони здоров`я за адресою: АДРЕСА_2 , та встановила попередній діагноз «гостра респіраторна інфекція». Після цього вона викликала до себе у службовий кабінет лікаря-інфекціоніста 1 інфекційного відділення ОСОБА_12 та попросила провести лікування ОСОБА_9 в умовах стаціонару, хоча той такого лікування не потребував.

ОСОБА_12 , яка хотіла виконати прохання свого керівника ОСОБА_11 , на своєму робочому місці у обласному комунальному закладі «Сумська обласна інфекційна клінічна лікарня ім. З.Й. Красовицького», що розташований за адресою: м. Суми, вул. 20 років Перемоги, 15, завела на ОСОБА_9 «Медичну картку стаціонарного хворого №986», ведення якої передбачено Інструкцією щодо заповнення форми первинної облікової документації №003/о «Медична картка стаціонарного хворого №___», затвердженою наказом Міністерства охорони здоров`я №110 від 14.02.2012.

У зазначеному офіційному документі ОСОБА_12 вказала завідомо неправдиві відомості про госпіталізацію ОСОБА_9 до 2-го боксу 1 інфекційного відділення, хоча той на стаціонарному лікуванні у комунальному закладі «Сумська обласна інфекційна клінічна лікарня ім. З.Й. Красовицького» взагалі не перебував.

У подальшому, ОСОБА_12 вносила до «Медичної картки стаціонарного хворого №986» завідомо неправдиві дані про огляд ОСОБА_9 та його стан, вказавши, що оглядала даного пацієнта 08.08.2017, 09.08.2017, 10.08.2017, 11.08.2017, 14.08.2017, 16.08.2017, 17.08.2017 та 18.08.2017, хоча у дійсності огляд ОСОБА_9 у вказані дні не проводився, адже він на лікуванні у медичному закладі не перебував.

Зокрема, з 08.08.2017 по 13.08.2017 ОСОБА_9 знаходився на відпочинку у апарт-готелі «МарМарос», що знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, Яремчанський район, с. Поляниця, вул. Урочище Вишня, 260.

З метою створення видимості дійсного лікування ОСОБА_9 в умовах стаціонару у період з 07.08.2017 по 18.08.2018, ОСОБА_12 18.08.2017 зробила у «Медичній картці стаціонарного хворого №986», заведеній нею на пацієнта ОСОБА_9 , відповідні завідомо неправдиві відмітки про його перебування на стаціонарному лікуванні у обласному комунальному закладі «Сумська обласна інфекційна клінічна лікарня ім. З.Й. Красовицького» у вказаний період з первинним та заключним діагнозом - «аденовірусна інфекція».

На підставі даних зазначеного офіційного документа молодша медична сестра 2 інфекційного відділення лікувального закладу ОСОБА_13 , яка не була обізнана про злочинні дії ОСОБА_12 , на офіційному бланку у відповідності до вимог Інструкції про порядок заповнення листка непрацездатності, затвердженої спільним наказом Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 03.11.2004 №532/274/136-ос/1406 внесла до офіційного документа - листка непрацездатності серії АДЕ №697717 від 18.08.2017 завідомо неправдиві відомості про перебування ОСОБА_9 на стаціонарному лікуванні у обласному комунальному закладі «Сумська обласна інфекційна клінічна лікарня ім. З.Й. Красовицького» у період з 07.08.2017 по 18.08.2017 з первинним та заключним діагнозом - «аденовірусна інфекція».

Після цього, 18.08.2018 у першій половині дня (точний час слідством не встановлений), після підпису та скріплення особистими печатками зазначеного вище листка непрацездатності лікуючим лікарем ОСОБА_12 та виконувачем обов`язків завідуючого 1 інфекційним відділенням ОСОБА_14 , яка не була обізнана про злочинні дії ОСОБА_12 , зазначений підроблений офіційний документ ОСОБА_11 переданий ОСОБА_9 .

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на використання завідомо підробленого документа, ОСОБА_9 28.08.2017 звернувся з письмовою заявою до прокурора Сумської області ОСОБА_10 щодо надання невикористаних 12 календарних днів щорічної відпустки у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю під час основної щорічної відпустки, до вказаної заяви ОСОБА_9 додав завідомо підроблений офіційний документ - листок непрацездатності серії АДЕ №697717 від 18.08.2017 року, у якому були зазначені неправдиві відомості про його перебування на стаціонарному лікуванні у обласному комунальному закладі «Сумська обласна інфекційна клінічна лікарня ім. З.И. Красовицького» у період з 07.08.2017 по 18.08.2017 з первинним та заключним діагнозом - «аденовірусна інфекція».

На підставі вказаної заяви ОСОБА_9 від 28.08.2017 наказом прокурора Сумської області № 732вк від 30.08.2017 йому надано 12 календарних днів невикористаної відпустки у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю з 4 по 15 вересня 2017 року за період роботи з 29.12.2016 по 28.12.2017.

В результаті використання ОСОБА_9 завідомо неправдивого документа - листка непрацездатності серії АДЕ №697717 від 18.08.2017, йому нараховано 11466,72 грн. та виплачено на картковий рахунок 9230,71 грн., у тому числі за перші 5 днів тимчасової непрацездатності за рахунок фонду оплати праці прокуратури Сумської області нараховано 4777, 80 грн., а фактично виплачено 3846, 13 грн., а за інші 7 днів - за рахунок Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Сумській області нараховано 6688,92 грн., а фактично виплачено 5384,58 грн.

За період відпустки з 4 по 15 вересня 2017 ОСОБА_9 за рахунок фонду оплати праці прокуратури Сумської області виплачено шляхом перерахування на картковий рахунок грошові кошти у сумі 11908,07 грн., якими він розпорядився на власний розсуд.

Фактично ОСОБА_9 обвинувачується у тому, що умисно та протиправно, з метою заволодіння бюджетними коштами використав завідомо підроблений документ - листок непрацездатності серії АДЕ №697717 від 18.08.2017, у якому зазначені неправдиві відомості про його перебування на стаціонарному лікуванні у обласному комунальному закладі «Сумська обласна інфекційна клінічна лікарня ім. З.Й. Красовицького» у період з 07.08.2017 по 18.08.2017 з первинним та заключним діагнозом - «аденовірусна інфекція», тобто обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, а саме використанні завідомо підробленого документа.

Свою вину у вчиненні злочину при зазначених обставинах ОСОБА_9 в судовому засіданні не визнав повністю та пояснив, що він зі своєю сім`єю заздалегідь спланували відпочинок на території Західної України в серпні 2017 року, завчасно було заброньовано житло, а саме готель «Вілла Вікторія», сплачено частину коштів. Відпустка була запланована з 07 по 23 серпня 2017 року. Перед відпусткою, в п`ятницю він почав погано себе почувати та водій відвіз його додому, який звернув увагу, що він погано виглядає. Спочатку думав що в нього «ОРЗ» та самостійно вживав ліки. В суботу цілий день був вдома, а дружина їздила до м. Харків. Краще не становилось і він вирішив звернутися до лікарні. Дружина зателефонувала знайомій, яка також лікар, знайома порадила звернутись до інфекційного відділення, у нього була підозра на гепатит. За порадою знайомої він звернувся до Сумської обласної інфекційної клінічної лікарні, зайшовши до лікарні побачив жінку років 60, пояснив, що працює в прокуратурі, хоче перевіритися на гепатит, сказав що скаржиться на слабкість, температуру. Потім ця жінка, як пізніше з`ясувалося це була ОСОБА_11 , до цієї зустрічі він її не знав, позвала лікаря ОСОБА_12 , сказала, що його потрібно оглянути, сказала, що він поважна людина. Його завели в кабінет де були медичні працівники. В нього поміряли температуру, тиск, сходив та здав флюрографію, потім здавав кров на кілька аналізів. Також його оглядала ОСОБА_12 , розпитувала про стан здоров`я. Здавав близько 7 чи 8 аналізів. Лікарів було багато і всі переймались його здоров`ям, хто з них медсестра а хто лікар він не знав, хтось брав кров а хтось щось запитував. При ньому заповнювали історію хвороби, збирали анкетні дані, десь він розписувався, згадати не може. На той час його не цікавив режим лікування, йому не казали, що потрібно лікуватись стаціонарно, казали тільки що потрібно лікуватись, може бути ускладнення на серце. Після його огляду та після того як він здав кров, йому лікарі, а саме ОСОБА_12 , а можливо і ОСОБА_11 , повідомили, що гепатиту в нього немає. Також було відхилення від норми по аналізам крові. Лікарем ОСОБА_12 йому був встановлений діагноз «аденовірусна інфекція». Спитав яке потрібно лікування, повідомили що потрібно давати уколи, ставити капельницю, вживати інші ліки. Він повідомив лікарям що запланував їхати на відпочинок, але лікарі не радили цього робити. Зваживши на всі обставини, зокрема те, готель був заброньований завчасно, частково сплачені кошти, він вирішив все таки їхати на відпочинок, так як уколи може робити і дружина, приймати препарати він може сам, від капельниць вирішив відмовитись. Схему лікування йому надала лікар ОСОБА_12 . В зв`язку з хворобою виїхав на відпочинок на день пізніше. Під час відпочинку лікувався, становилось краще, дружина робила уколи за призначенням лікаря. Їхав з маскою, за кермом була дружина. Коли приїхали в готель « ІНФОРМАЦІЯ_2 », їм відмовилися повертати частково гроші за 2 дні, на які вони затрималися. Їм не дуже сподобався готель а також те, що з них вирахували частину коштів за дні, за які вони не відпочивали, тому забрали половину коштів і переїхали в інший готель. Після проходження призначеного лікарем ОСОБА_12 лікування та після повернення з відпочинку приїхав на огляд лікаря ОСОБА_12 , яка оглянула та сказала, щоб він забрав лікарняний лист. Він забрав цей лист та віддав до відділу кадрів прокуратури Сумської області. Вважав, що лікарняний повинен був бути, бо в іншому випадку лікарі мабуть не могли зокрема проводити аналізи. Лікарняний не роздивлявся, передав на роботу, вважає, що сам лікувальний заклад несе відповідальність за правильність оформлення лікарняного листа. В нього не було зауважень до лікарняного листа, він сумнівів не викликав, ознак підробки не бачив, звернув увагу тільки на свої прізвище. Медичної освіти в нього немає, не знав про види та порядок видачі лікарняних листів. Він нікого не просив внести недостовірні відомості до листка непрацездатності та ніхто з працівників лікарні йому не казав, що лікарняний лист є підробленим. На момент отримання лікарняного не знав, які дані вносилися до історії хвороби. Також не звертав зразу уваги, що в лікарняному листі було зазначено про стаціонарне лікування, про це дізнався з повідомлення про підозру. В результаті перебування на лікуванні та надання його до відділу кадрів він отримав грошову винагороду в меншому розмірі, ніж у випадку, коли б він цього не робив, приблизно на 19 тис. грн. Лікарняний він зобов`язаний був віддати до відділу кадрів згідно чинного законодавства, в іншому випадку він би безпідставно отримав кошти в більшому розмірі. Необхідності отримання додаткових днів відпустки в нього не було так як він мав багато днів невідгуляної відпустки починаючи з 2009 року, близько 28 днів. Зазначив, що пояснення лікаря ОСОБА_12 в частині, що вона не оглядала його, не встановлювала діагноз та не призначала лікування, є неправдивими, чому вона дала такі пояснення не знає, просив врахувати, що вона уклала угоду зі стороною обвинувачення, є залежною від сторони обвинувачення, також можливо частина ліків була списана на його лікування.

Дослідивши докази по кримінальному провадженні суд вважає необхідним визнати невинуватим ОСОБА_9 у пред`явленому обвинуваченні та виправдати у зв`язку з недоведеністю того, що було вчинено кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_9 станом на час вчинення інкримінованого йому злочину працював на посаді заступника прокурора Сумської області, що підтверджується копіями відповідних наказів Генерального прокурора України (т.1 а.с. 125, 126) та поясненнями ОСОБА_9 , наданими в судовому засіданні.

В період часу з 7 по 23 серпня 2017 року ОСОБА_9 перебував у відпустці, а саме на підставі наказу прокурора Сумської області № 534вк від 10.07.2017 йому надано додаткову оплачувану відпустку за вислугу понад 10 років тривалістю 15 календарних днів з 7 по 21 серпня 2017 року за період роботи з 29.12.2016 по 28.12.2017 та частину щорічної основної відпустки тривалістю 2 календарних дні з 22 по 23 серпня 2017 року за період роботи з 29.12.2016 по 28.12.2017. Вказані обставини підтверджуються поясненнями ОСОБА_9 та письмовими доказами, а саме заявою та наказом про надання відпустки (а.с. 120,121-т.1).

07.08.2017 в зв`язку з погіршенням стану здоров`я та необхідністю лікування ОСОБА_9 звернувся до Сумської обласної інфекційної клінічної лікарні ім. З.Й. Красовицького, де був відкритий лікарняний та заведена історія хвороби.

Вказані обставини крім пояснень самого ОСОБА_9 підтверджуються наступними доказами.

Свідок ОСОБА_15 пояснив, що працював водієм в Сумській обласній прокуратурі, ОСОБА_9 збирався у відпустку, в п`ятницю він побачив, що у ОСОБА_9 червоне обличчя та запитав про стан його здоров`я, на що останній відповів, що у нього болить горло. Він завіз ліки ОСОБА_9 від горла та поїхав у своїх справах. Йому відомо, що ОСОБА_9 в суботу був цілий день вдома, а його дружина їздила до м. Харків. ОСОБА_9 користувався кількома номерами мобільних телефонів, найчастіше номером, який містить цифри 5552, також цим номером іноді користувалася дружина ОСОБА_9 .

Свідок ОСОБА_16 також пояснила, що в п`ятницю її чоловік ОСОБА_9 приїхав раніше, скаржився на погане самопочуття, в нього була підвищена температура тіла, пам`ятає що він зокрема пив «парацетамол» чи щось інше для зниження температури. В суботу він також прокинувся в хворобливому стані, обличчя було жовте, також була висока температура тіла. ОСОБА_9 приймав ліки від горла та від кашлю. В суботу вона їздила до м. Харків, дивилася дитині на день народження цуценя. Номер телефону, який містить цифри 5552, це фактично сімейний телефон бо там тариф безлімітний, це контрактний телефон та зареєстрований він на неї, раніше це був її телефон а потім переважно ним почав користувася її чоловік, однак цей номер телефону можуть використовувати вся сім`я. Коли їздила в м. Харків, то користувалася цим номером телефону. Свій телефон вона при поїздці до м. Харків не брала, бо дитина його пошкодила і не працювали в ньому деякі програми. Коли повернулася стан здоров`я чоловіка не покращився. У них була підозра на гепатит. Знайома, яка працювала лікарем, порадила їй звернутися саме до інфекційного відділу. В понеділок вона відвезла чоловіка до центральної міської лікарні, зразу не могли зрозуміти куди потрібно заходити, розпитували в людей, а через деякий час забрала. Діагноз гепатит не підтвердився, її чоловіку виписали препарати для лікування. В них був завчасно заброньований готель для відпочинку, сплачені кошти, вони хотіли перенести дату відпочинку, однак адміністрація готелю відмовила, сказали що не повернуть кошти, тому вони вирішили виїхати на відпочинок та там лікуватися. В зв`язку з захворюванням її чоловіка вони пізніше приїхали на відпочинок. Їм сказали, що кошти за бронювання готелю їм не повернуть і вони вирішили відпочивати в іншому готелі. Вона особисто двічі в день колола чоловікові призначені препарати на протязі 7 днів, зокрема колола антибіотики.

Твердження свідка ОСОБА_16 про те, що вона відвезла чоловіка в понеділок до центральної міської лікарні, може пояснюватись тим, що центральна міська лікарня та Сумська обласна інфекційна клінічна лікарня знаходяться за однією адресою, як вона пояснила в судовому засіданні вони не знали куди їм йти, а тому вона могла просто помилитися щодо назви лікарні. Тому в цій частині її пояснення не суперечать обставинам справи.

Свідок ОСОБА_11 пояснила, що працювала заступником головного лікаря Сумської обласної інфекційної клінічної лікарні ім. З.Й. Красовицького з медичної частини. Приблизно 07.08.2017 їй хтось зателефонував, хто не пам`ятає, попрохав надати допомогу ОСОБА_9 , як вона зрозуміла пролікувати та видати лікарняний лист. Раніше особисто ОСОБА_9 не знала. Через деякий час прийшов ОСОБА_9 , який скаржився на нежить та першіння в горлі. Для того щоб визначитись, потрібно лікування чи ні, вона і викликала лікаря ОСОБА_12 , яка була вільна на той час, щоб вона надала допомогу. ОСОБА_9 питав, чи видається лікарняний лист, вона сказала, що при ГРВІ лікарняний лист видається на 10-12 днів. За лікуванням ОСОБА_9 вона не слідкувала, довіряла ОСОБА_12 . Остання їй не повідомляла, що ОСОБА_9 порушив режим лікування, також нічого не казала про відсутність хвороби у ОСОБА_9 . Обставин видачі лікарняного листа не пам`ятає. Погано пам`ятає, чи зверталась ОСОБА_12 до неї щодо строку лікування ОСОБА_9 , можливо вона їй і казала, що строк лікування повинен в середньому відповідати захворюванню, якщо не буде ускладнень, однак точно не пам`ятає. Також пояснила, що в Сумській обласній інфекційній клінічній лікарні ім. З.Й. Красовицького передбачено тільки стаціонарний режим лікування, пацієнти можуть залишати лікарню тільки з дозволу лікуючого лікаря за необхідності.

Твердження прокурора в судових дебатах про те, що свідок ОСОБА_11 під час пояснень в судовому засіданні підтвердила відсутність захворювання у ОСОБА_9 на момент звернення до лікарні, не відповідає дійсності, оскільки таких пояснень свідок в судовому засіданні не надавала та не констатувала відсутність хвороби обвинуваченого.

Крім того в самому обвинуваченні зазначено про те, що ОСОБА_9 звернувся до в.о. головного лікаря комунального закладу «Сумська обласна інфекційна клінічна лікарня ім. З.Й. Красовицького» ОСОБА_11 саме з проханням провести його лікування від простудної хвороби, остання провела первинний огляд ОСОБА_9 та встановила попередній діагноз «гостра респіраторна інфекція».

Свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що працює лікарем в Сумській обласній інфекційній клінічній лікарні, близько 2-х років тому її запросила до себе в кабінет начальник медичної частини ОСОБА_11 та сказала, що ОСОБА_9 необхідно пролікувати, він має якісь скарги, які саме не пам`ятає, також сказала, що це заступник прокурора Сумської області. Також точно не пам`ятає, чи висловлював ОСОБА_9 скарги на здоров`я під час спілкування з нею в приймальному відділенні. На ОСОБА_9 була заведена історія хвороби, вона була його лікуючим лікарем, ОСОБА_9 здавав якісь аналізи за її вказівкою, які саме не пам`ятає. Частково вона сказала, які потрібно здати аналізи, а частково він здав сам. Можливо казала, що потрібно зробити флюрографію. Тиск та температуру вона особисто не міряла у ОСОБА_9 , це робить медсестра, чи міряли тиск та температуру не пам`ятає. Ні ОСОБА_11 ні ОСОБА_9 не прохали її підробити будь-які документи. Про лікування ОСОБА_9 вона спілкувалася тільки з ОСОБА_11 .

Свідок ОСОБА_17 пояснила, що працює лаборантом в Сумській обласній лікарні ім. Красовицького з 2013 року, пам`ятає ОСОБА_9 , який приходив з направленням від лікаря та вона особисто брала у нього кров на аналізи, однак які саме аналізи не пам`ятає. Результати аналізів були надані лікарю, який видав направлення. У ОСОБА_9 був дещо підвищений рівень еритроцитів.

З медичної карти стаціонарного хворого (т.1 а.с. 213) вбачається, що на час звернення до медичного закладу 07.08.2017 у ОСОБА_9 була підвищена температура тіла, а саме 38,2°С. Жоден свідок сторони обвинувачення не спростував зазначений запис щодо температури тіла ОСОБА_9 на час відкриття лікарняного та не надав пояснень, що цей запис є підробленим.

Пояснення ОСОБА_9 в частині, що він в суботу знаходився вдома, а дружина їздила до м. Харків та брала з собою телефон з абонентським номером НОМЕР_1 , підтверджуються показами свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_15 , покази свідка ОСОБА_16 щодо користування зазначеним номером підтверджуються копією типового договору про надання послуг мобільного зв`язку по номеру НОМЕР_1 , який укладався ще в 2008 році між оператором та дружиною обвинуваченого - ОСОБА_16 (а.с. 216 т.2).

Свідок ОСОБА_18 , який є працівником прокуратури Сумської області, суду пояснив, що знає лише один номер телефону ОСОБА_9 і цей номер записаний в графіку чергувань. В той же час покази цього свідка не свідчать, що ОСОБА_9 не може надавати телефон з зазначеним абонентським номером членам своєї сім`ї.

Зазначені докази узгоджуються між собою та не спростовані стороною обвинувачення.

Жоден свідок сторони обвинувачення не пояснив, що ОСОБА_9 просив будь кого підробити документи чи внести до історії хвороби недостовірні дані.

Також зміст обвинувачення ОСОБА_9 не містить твердження про те, що станом на час звернення до лікарні останній не мав розладу здоров`я та не мав ніякого захворювання. Твердження обвинувачення про те, що ОСОБА_9 не потребував лікування в умовах стаціонару, не підтверджене доказами та грунтується на припущенні.

Зважаючи на викладені обставини, а саме на наведені вище докази, які свідчать про те, що ОСОБА_9 , маючи розлади здоров`я, зокрема підвищену температуру тіла, 07.08.2017 особисто звернувся до лікарні, здавав аналізи, в його присутності була заведена історія хвороби, нікого не прохав підробити будь-які документи чи внести недостовірні дані до історії хвороби, суд вважає, що на час заведення історії хвороби та відкриття лікарняного у ОСОБА_9 не було підстав вважати, що лікарі діють з порушенням вимог законодавства чи що лікарняний був відкритий необгрунтовано або з порушенням вимог чинного законодавства.

З виписки з рахунку готелю « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розрахунку та оригіналу сторінки журналу обліку замовлень відвідувачів готелю за серпень 2017 року, що надані органам досудового розслідування директором готелю «Вілла Вікторія» ОСОБА_19 під час допиту (т.1 170-172) вбачається, що дійсно ОСОБА_20 бронювала цей готель на період з 07.08.2017 по 13.08.2017, сплатила аванс в розмірі 3000 грн., тобто пояснення обвинуваченого щодо завчасного бронювання готелю підтверджується письмовими доказами.

Згідно зазначених доказів день відкриття лікарняного співпадає з днем, з якого ОСОБА_9 повинен був відпочивати в готелі «Вілла Вікторія» зі своєю сім`єю, номер у якому завчасно був заброньований.

Зважаючи на вказані докази суд вважає небезпідставними пояснення ОСОБА_9 про те, що на відпочинок він з сім`єю виїхали пізніше в зв`язку з його захворюванням, оскільки номер у готелі був заброньований для відпочинку з 07.08.2017, а ОСОБА_9 з сім`єю приїхали до місця відпочинку після звернення до лікарні в вечірній час 08.08.2017.

Після здачі аналізів ОСОБА_9 залишив лікарню та в цей же день, а саме 07.08.2017, виїхав разом з сім`єю до м. Київ, а на наступний день на відпочинок до Іванофранківської області. Вказана обставина визнається ОСОБА_9 та підтверджується витягом з ІП «Відеоконтроль-Рубіж» (т. 1 а.с. 212) та інформацією в електронному вигляді на CD-диску, що є додатком до протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 31.10.2017 року, стосовно абонента телекомунікаційних послуг щодо з`єднань номеру мобільного зв`язку НОМЕР_1 із зазначенням даних про тривалість з`єднань, типу з`єднань, ІМЕІ, прив`язки до місцевості із зазначенням адреси встановлення базової станції та азимуту (т. 1 а.с. 215-218).

Від раніше заброньованого номеру в готелі «Вілла Вікторія» ОСОБА_9 та його дружина ОСОБА_16 відмовилися та у період часу з 08.08.2017 року по 13.08.2017 року знаходилися на відпочинку у готелі MarMaros за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується листом-відповіддю на запит прокуратури за підписом адміністратора Апарт-готелю MarMaros ОСОБА_21 з додатками копіями рахунків № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 (т. 1 а.с. 102-104), а також протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками (т.1 а.с.105-116).

Факт відсутності ОСОБА_9 в лікарні у вказаний період також підтверджується показами свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 та ОСОБА_25 .

В той же час, не зважаючи на виїзд ОСОБА_9 на відпочинок на територію Західної України, лікарем ОСОБА_12 до «Медичної картки стаціонарного хворого №986» вносилися відомості щодо огляду та лікування ОСОБА_9 , що підтверджується матеріалами обшуку Сумської обласної лікарні ім. Красовицького та протоколом огляду документів, вилучених під час обшуку (т.1 а.с. 127-164, 213), зокрема медичною карткою стаціонарного хворого № 986, а також журналом обліку прийому хворих у стаціонар та відмову у госпіталізації, журналом реєстрації листків непрацездатності від 01.01.2014, журналом реєстрації аналізів і їх результатів для дослідження на яйця гельмінтів, опісторхозу та найпростіших від 21.04.2016, журналом реєстрації аналізів та їх результатів для дослідження сечі на цукор від 24.02.2017, журналом реєстрації аналізів та їх результатів на малярію від 24.11.2016, журналом реєстрації аналізів та їх результатів гематологічних досліджень від 16.082016, журналом реєстрації аналізів та їх результатів для дослідження сечі від 01.09.2016, журналом реєстрації аналізів та їх результатів на HBS Ag від 23.06.2017 та журналом реєстрації аналізів та їх результатів на a-HCV від 05.07.2017, які знаходяться на зберіганні в прокуратурі Сумської області.

Під час досудового розслідування досліджувалося питання щодо виконання підписів ОСОБА_9 в Медичній картці стаціонарного хворого № 986, а саме була проведена почеркознавча експертиза (т.1 а.с. 197-211), згідно висновків якої відповісти на питання чи виконані підписи ОСОБА_26 не є можливим.

Після повернення до м. Суми ОСОБА_9 в Сумській обласній лікарні ім. Красовицького отримав листок непрацездатності серії АДЕ №697717 (т. 1 а.с. 118), який містив відомості про перебування на стаціонарному лікуванні у обласному комунальному закладі «Сумська обласна інфекційна клінічна лікарня ім. З.И. Красовицького» у період з 07.08.2017 по 18.08.2017 з первинним та заключним діагнозом - «аденовірусна інфекція», яку надав до прокуратури Сумської області, що підтверджується заявою від 28.08.2017 (т.1 а.с. 117), наказом (т.1 а.с. 119), поясненнями ОСОБА_9 та поясненнями свідка ОСОБА_27 .

Як пояснив ОСОБА_9 він не вивчав лікарняний лист, про те, що в лікарняному листі були зазначені відомості про стаціонарне лікування, він дізнався тільки під час досудового розслідування. Такі пояснення ОСОБА_9 стороною обвинувачення не спростовані.

Та обставина, що ОСОБА_9 особисто їздив до лікарні в день закриття лікарняного, також підтверджується інформацією в електронному вигляді на CD-диску, що є додатком до протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 31.10.2017 року.

Працівнику прокуратури Сумської області ОСОБА_18 стало відомо, що ОСОБА_9 під час перебування на лікарняному їздив відпочивати на Західну Україну та він звернувся з відповідною заявою про вчинення злочину до прокурора Полтавської області, що підтверджується самою заявою (т.1 а.с. 100-101) та показами ОСОБА_18 в судовому засіданні.

З копій листків непрацездатності на ім`я ОСОБА_9 (т.1 а.с. 191-196), які по суті не стосуються обсягу обвинувачення, вбачається, що вони за формою та змістом є аналогічними листку непрацездатності серії АДЕ №697717, у всіх листках зазначено режим лікування, стаціонарний чи амбулаторний.

Свідок ОСОБА_13 пояснила, що працює в лікарні близько 6 років, до її обов`язків входить лише заповнення лікарняних листків, за перебігом лікування хворих вона не слідкує. Самого ОСОБА_9 вона не знає, з ним не спілкувалась. Вона особисто заповнювала листок непрацездатності на ім`я ОСОБА_9 на підставі його історії хвороби, всі необхідні дані та підписи для цього були та знаходилися в історії хвороби. При видачі лікарняних листів вона з хворими не спілкується, ОСОБА_9 вперше побачила в судовому засіданні. До неї ніхто не звертався з проханням внести недостовірні відомості до листка непрацездатності. Також пояснила, що за час її роботи в лікарні не було випадків, щоб видавали лікарняний лист та зазначали в ньому відомості про порушення режиму лікування.

Свідок ОСОБА_14 пояснила, що працює лікарем з 1998 року, на момент госпіталізації ОСОБА_9 перебувала у відпустці, коли вийшли на роботу, то виконувала обов`язки завідуючої відділенням, ставила підпис у лікарняному ОСОБА_9 , лікарняний лист видавався на підставі історії хвороби, чи лікувався фактично ОСОБА_9 вона не знає, згідно історії хвороби він здавав аналізи на наявність 2 форм гепатиту.

Свідок ОСОБА_22 пояснила, що працює Сумській обласній інфекційній клінічній лікарні медичною сестрою, в них тільки стаціонарний режим, однак неодноразово були випадки порушення хворими режиму лікування, відмітки про порушення режиму лікування в лікарняному листі може робити лише лікар.

Свідок ОСОБА_25 пояснила, що з лютого 2009 працює на посаді медичної сестри Сумської обласної лікарні ім. Красовицького, в її обов`язки входить виконувати медичні призначення за вказівкою лікаря. Траплялися випадки, коли пацієнти залишали палату, у такому випадку пацієнт може бути виписаний за порушення режиму лікування, у кожному випадку рішення про видачу лікарняного листа приймає лікар. Також пояснила, що «аденовірусна інфекція» - це профільне захворювання для їхнього закладу.

Таким чином жоден з допитаних в судовому засіданні свідків не підтвердив обставини обізнаності ОСОБА_9 щодо видачі завідомо неправдивого документу.

Представник потерпілого Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Сумській області ОСОБА_8 пояснив, що не був очевидцем вчинення злочину, в разі визнання винним ОСОБА_9 у вчиненні злочину юридична особа матиме право звернутися з позовом про відшкодування коштів. Фактично пояснення представника потерпілого не мають ніякого значення для встановлення фактичних обставин кримінального провадження.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_9 інкримінується використання завідомо підробленого документу з умислом на заволодіння шляхом обману коштами прокуратури Сумської області та Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Сумській області.

В той же час суд вважає, що прокурором не було доведено в судовому засіданні наявність умислу на заволодіння бюджетними коштами з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що після отримання бухгалтерією прокуратури Сумської області листка непрацездатності ОСОБА_9 та проведення відповідних розрахунків сум, до Фонду від прокуратури прийшла заява та за 7 днів вказані в такій заяві суми коштів, у тому числі щодо оплати 7 днів тимчасової непрацездатності ОСОБА_9 в розмірі 6688,92 грн., було перераховано на рахунок прокуратури Сумської області, а ті, в свою чергу, відрахувавши податки, перерахували на картковий рахунок ОСОБА_9 разом з іншими належними йому виплатами суму 5384,58 грн.

Вказані обставини щодо нарахування та виплати відповідних сум ОСОБА_9 підтверджуються доданими стороною обвинувачення та дослідженими в судовому засіданні: розрахунковими листами за липень-вересень 2017 року та довідкою виданою начальником відділу фінансування та бухгалтерського обліку від 09.10.2017 року №18-820вих17, з яких вбачається, що ОСОБА_9 було на підставі листка непрацездатності за період з 07.08.2017 року по 18.08.2017 року нараховано 11466,72 грн. та фактично виплачено 9230,71 грн., а також, що нарахована сума за 12 днів відпустки з 4 по 15 вересня 2017 року склала 23451,71 грн., а перераховано на платіжну картку за винятком податків та з урахуванням перерахунку щорічної відпустки за серпень 2017 року 11908,07 грн. (т. 1 а.с.122-124).

Судом проаналізовано інформацію про отримані ОСОБА_9 кошти і встановлено, що сума нарахованих відпускних за серпень 2017 року складала 10875,84 грн. (15407,40 (сума за 17днів) / 17 *12).

Сума нарахованих лікарняних за цей же період за таку ж кількість днів склала 11466,72 грн.

Тобто, в результаті перерахунку коштів серпневих відпускних через лікарняний ОСОБА_9 було нараховано на 590,88 грн. більше (11466,72-10875,84). Виплачена ж на руки різниця, у зв`язку з відрахуванням податків, становила не більше 475,66 грн.

Також з розрахункових відомостей вбачається, що у серпні 2017 року ОСОБА_9 був визначений розмір премії 270%. З урахуванням такої обставини, якби ОСОБА_9 в період з 07.08.2017 року по 18.08.2017 року працював, то отримав би за 10 робочих днів тільки премію в розмірі 12651,90 грн., а з урахуванням сум окладу та інших обов`язкових доплат ще більшу суму.

За таких обставин та враховуючи те, що у липні 2017 року, напередодні відпустки обвинувачений отримав на руки більше 35 тис. грн., сумнівним виглядає умисел ОСОБА_9 на початку серпня 2017 року на заволодіння 475,66 грн. бюджетних коштів та реалізація такого умислу шляхом обману керівника установи та подачі завідомо підробленого документа.

Щодо заволодіння грошима за період відпустки з 4 по 15 вересня в сумі 11908,07 грн., в обвинувальному акті зазначено, що умисел на це у ОСОБА_9 виник у серпні 2017 року (більш точної дати органами досудового розслідування не встановлено).

Проте, не зрозуміло: як ОСОБА_9 , плануючи, по версії сторони обвинувачення, захворіти під час відпустки, у серпні, але до 7.08.2017 року, міг знати про те, що 30.08.2017 Кабінет Міністрів України прийме Постанову № 657 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури», яка була опублікована та набрала чинності 06.09.2017 року і якою будуть підвищені оклади працівникам прокуратури і йому у тому числі з 3488,00 грн. на 8170,00 грн.

Крім того, слід звернути увагу на те, що оплата днів щорічної та додаткової відпустки здійснюється відповідно до ПКМУ від 8 лютого 1995 р. N 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» та відповідно до абзацу 1 пункту 2 вказаної постанови виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки.

Тобто, в даному випадку, ОСОБА_9 як для нарахування відпускних за серпень 2017 року, так і для нарахування відпускних за вересень 2017 року повинен був включатись розмір окладу за липень та за серпень 2017 року, який, як вбачається з наданих прокурором розрахункових листів, складав 3488,00 грн.

На переконання суду, виходячи з положень вказаних постанов КМУ підвищення окладу з 06.09.2017 року з 3488,00 грн до 8170,00 не повинно було вплинути на нарахування сум відпускних ОСОБА_9 за відпустку у період з 04.09.2017 року по 15.09.2017 року.

До того ж, як вбачається з розрахункових відомостей, у липні 2017 року ОСОБА_9 з урахуванням сум відпускних було нараховано 44872,91 грн., у серпні 13979,19 грн., у вересні - з урахуванням облікових коригувань через лікарняний 26445,44 грн. Також, очевидним з вказаних документів є те, що якби ОСОБА_9 працював у вересні у так званому «штатному режимі», без відпустки тривалістю 12 днів, то отримав би суму значно більшу, ніж сума відпускних в розмірі 11908,07 грн., і тільки його премія за 12 днів фактичної роботи складала б суму від 11242,38, (при 70% премії як в жовтні-листопаді 2017 року) до 43363,47 грн. (при 270% премії як в липні 2017). А з урахуванням підвищеного до 8170,00 грн. окладу, надбавки за класний чин, 90% надбавки ОВР та 15% надбавки за держтаємницю - сума заробітної плати була б в рази більшою аніж отримана за цей період сума відпускних в розмірі 11908,07 грн.

В даному випадку, за встановлених в судовому засіданні обставин, достатньо сумнівним виглядає умисел ОСОБА_9 , який шляхом обману керівника та подання завідомо підробленого документу, намагається заволодіти меншою сумою коштів, аніж він міг отримати.

Таким чином, суд вважає, що стороною обвинувачення не було доведено в судовому засіданні наявність умислу на використання завідомо підробленого документу з метою заволодіння шляхом обману коштами прокуратури Сумської області та Фонду соціального страхування України у Сумській області.

Будь-які інші мотив чи мета вчинення злочину ОСОБА_9 не інкримінуються, а тому суд не може взяти до уваги посилання в судових дебатах прокурора на те, що ОСОБА_9 вчиняв злочин з метою отримання додаткових днів відпустки.

Сумнівними є твердження сторони обвинувачення в судових дебатах про те, що ОСОБА_9 був обізнаний про режим лікування. При цьому прокурор посилається на покази обвинуваченого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_28 та ОСОБА_12 . Як зазначено вище ОСОБА_9 пояснив, що його на той час не цікавив режим лікування, проте, що лікуватись потрібно стаціонарно йому ніхто не казав, казали тільки що потрібно лікуватись, десь розписувався але в яких документах не пам`ятає.

Тому не виключено що він міг розписатись і в іншому документі чи частині документу аніж при ознайомленні з режимом лікування.

Висновок почеркознавчої експертизи не доводить, що підпис щодо ознайомлення з режимом лікування виконаний саме ОСОБА_9 .

Свідок ОСОБА_12 також пояснила, що точно не пам`ятає, чи ознайомлювався ОСОБА_9 з режимом лікування. Свідок ОСОБА_28 взагалі не допитувався.

З врахуванням викладеного стороною обвинувачення не доведено, що після відкриття лікарняного на час виїзду на територію Західної України ОСОБА_9 був обізнаний про те, що повинен перебувати на стаціонарному лікуванні.

Також в обгрунтування доведеності вини ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого злочину сторона обвинувачення посилається на вирок Зарічного районного суду м.Суми від 23.10.2017 року, згідно якого ОСОБА_12 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, за складання і видачу нею, як службовою особою завідомо неправдивого офіційного документу листка непрацездатності серії АДЕ №697717 від 18.08.2017 року про перебування ОСОБА_9 на стаціонарному лікуванні у обласному комунальному закладі «Сумська обласна інфекційна клінічна лікарня ім. З.Й.Красовицького» у період з 07.08.2017 по 18.08.2017 року з первинним та заключним діагнозом: «аденовірусна інфекція», а також за внесення до офіційного документу медичної картки стаціонарного хворого №986 завідомо неправдивих відомостей (т. 2 а.с. 5-6).

Вказаний вирок не має преюдиційного значення для встановлення винуватості ОСОБА_9 , що узгоджується з принципом презумпції невинуватості, оскільки він ухвалений на підставі угоди та визнання винуватості ОСОБА_12 , ОСОБА_9 не був стороною у цьому кримінальному провадженні, не мав процесуальної можливості подавати докази та висловлювати свою позицію. Можливість використання вказаного вироку для встановлення винуватості ОСОБА_9 порушує право на захист останнього.

Крім зазначеного вище свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що вона не встановлювала діагноз ОСОБА_9 та не призначала йому лікування, лише оформила історію хвороби, ОСОБА_9 виглядав бадьорим та не цікавився лікуванням. Бачила ОСОБА_9 тільки один раз. Направлень на аналізи ОСОБА_9 не надавала. Про термін лікування ОСОБА_9 вона дізналася від ОСОБА_11 . Також не пам`ятає, чи укладала угоду з прокурором про визнання винуватості.

До цих показів зазначеного свідка суд відноситься критично з наступних підстав.

Як зазначено вище ОСОБА_12 є особою, засудженою за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, а саме за складання і видачу нею, як службовою особою, завідомо неправдивого офіційного документу листка непрацездатності серії АДЕ №697717, який є предметом дослідження у вказаному кримінальному провадженні. Вказаний вирок був ухвалений на підставі угоди про визнання винуватості між прокурором та ОСОБА_12 .

У зв`язку з викладеним ОСОБА_12 може мати певні неприязні відносини до ОСОБА_9 , оскільки саме через видачу листка непрацездатності останньому була притягнута до кримінальної відповідальності. Також з огляду на те, що між ОСОБА_12 та прокурором була укладена угода про визнання винуватості, останній може мати певний вплив на свідка.

Крім того ці покази свідка ОСОБА_12 не відповідають встановленим в судовому засіданні обставинам кримінального провадження, зокрема в частині відсутності захворювання у ОСОБА_9 спростовуються зазначеними вище доказами. Зокрема такі пояснення спростовуються показами самого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , записом в історії хвороби про підвищену температуру ОСОБА_9 на час звернення до лікарні, який не спростований стороною обвинувачення в судовому засіданні, показами свідка ОСОБА_17 , яка пояснила, що ОСОБА_9 приходив з направленням від лікаря та вона особисто брала у нього кров на аналізи, результати аналізів були надані лікарю, який видав направлення.

Також покази свідка ОСОБА_12 є дещо непослідовними, а сама вона пояснює, що ОСОБА_9 не мав захворювання, діагноз вона вигадала, лікування не призначала, фактично в історії хвороби зазначалися недостовірні дані, та в той же час її ніхто не просив вносити недостовірні дані до історії хвороби, на розгляд керівництва вона не виносила питання про порушення режиму лікування ОСОБА_9 , не пам`ятає ряд обставин та взагалі не пам`ятає, чи укладала угоду з прокурором про визнання винуватості.

За таких обставин суд не може покласти покази свідка ОСОБА_12 в основу вироку по справі.

Під час дослідження доказів була встановлена розбіжність в показах обвинуваченого ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_11 , а саме ОСОБА_9 пояснив, що потрапив в кабінет ОСОБА_11 випадково, а ОСОБА_11 пояснила, що їй хтось телефонував перед приходом ОСОБА_9 , однак хто не пам`ятає. В той же час вказана розбіжність в показах не має суттєвого значення для справи, оскільки не свідчить про наявність чи відсутність захворювання у обвинуваченого.

Посилання сторони обвинувачення на рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів щодо звільнення ОСОБА_9 з посади та на постанову Великої Палати Верховного Суду з цього питання також є необгрунтованим, оскільки ці документи в судовому засіданні не досліджувалися та крім того, як зазначив в судових дебатах прокурор, в постанові Великої Палати Верховного Суду зазначено, що дії кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів не оцінювалися дії ОСОБА_9 відповідно вимог КК України.

Сторона захисту вважає, що необхідно визнати недопустимими усі докази сторони обвинувачення через те, що досудове розслідування проводилось з порушенням правил підслідності, а саме слідчими органів прокуратури, а не слідчими органу поліції, а також що місце проведення досудового розслідування визначено не Генеральним прокурором як керівником прокуратури вищого рівня.

Таке твердження сторони захисту не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального законодавства.

Так, як зазначено вище, ОСОБА_9 обіймав посаду заступника прокурора Сумської області, тобто був працівником правоохоронного органу. За таких обставин, в силу положень п.1 ч.4 ст.216 КПК, а також - абзацу третього п.1 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України органи прокуратури є тими компетентними органами, які мали право здійснювати досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо обвинувачення ОСОБА_9 .

Крім того, оскільки місцем вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КПК України, що інкриміноване ОСОБА_9 , є місто Суми, то визначення прокурором процесуальним керівником кримінального провадження (начальником відділу прокуратури Полтавської області ОСОБА_29 ) слідчих прокуратури Сумської області для здійснення досудового розслідування відповідає і узгоджується з положеннями ч.ч.1,2 ст. 218 КПК України.

При цьому, посилання сторони захисту на ч.5 ст.218 КПК України є необґрунтованим, оскільки згідно положень вказаної статті керівник органу прокуратури вищого рівня вирішує спори про підслідність, але в даному випадку в матеріалах справи відсутні відомості про те, що питання підслідності кримінального провадження щодо ОСОБА_9 було спірним.

За таких обставин, у суду відсутні підстави визнання усіх доказів сторони обвинувачення недопустимими через порушення правил підслідності.

В той же час, надану суду на підтвердження обставини перебування ОСОБА_9 на відпочинку в с.Поляниця, Яремчанського району, Івано-Франківської області, у період з 08.08.2017 по 13.08.2017 року довідку складену УОТЗ ГУНП в Сумській області від 08.11.2017 року №1337/18/01-2017дск суд вважає недопустимим доказом, оскільки він здобутий не в порядку, передбаченому КПК (т. 2 а.с. 9-24).

Так, як вбачається з матеріалів, вказана довідка була складена на виконання доручення прокурора процесуального керівника, яке надавалось оперативному підрозділу органу поліції 02.11.2017 року, під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000304 відносно підозрюваного ОСОБА_9 (т. 2 а.с.7-8).

Зі змісту вказаного доручення вбачається, що прокурор просив оперативний підрозділ проаналізувати відомості, які було отримано органами досудового розслідування в результаті проведеного тимчасового доступу до інформації оператора телекомунікаційних послуг ПрАТ «МТС Україна» про з`єднання абонентського номеру мобільного телефону НОМЕР_1 з іншими абонентами або користування послугами Інтернет з прив`язкою до базових станцій та з урахуванням отриманої інформації ІП «Відеоконтроль-Рубіж», а також - надати за результатами такого аналізу відповіді на поставлені у дорученні питання.

Тобто, фактично прокурор доручив оперативному підрозділу провести оцінку доказів здобутих в порядку ст.93 КПК та в результаті вжиття заходів забезпечення кримінального провадження, що суперечить вимогам ст.ст.41,94 КПК, оскільки відповідно до цих норм: оперативні підрозділи органів Національної поліції можуть здійснювати за дорученням прокурора виключно слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії, а оцінку зібраних під час досудового розслідування доказів компетентні здійснювати тільки слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд і оперативні підрозділи такою компетенцією не наділені.

Також суд вважає необхідним визнати недопустимим доказом висновок судово-медичної експертизи № 431 (т. 3 а.с. 157-160), оскільки зазначений доказ був наданий стороною захисту з порушенням вимог КПК України. Як встановлено в судовому засіданні експертиза була проведена на підставі заяви адвоката ОСОБА_6 після оголошення вироку у кримінальному провадженні. В той же час згідно вимог ст. 242 КПК України в редакції, яка діяла на час звернення адвоката з заявою про проведення експертизи, експертиза могла бути проведеною виключно за дорученням слідчого судді чи суду.

Посилання сторони захисту на ухвалу слідчого судді від 13.11.2017 (т.3 а.с. 161), якою було відмовлено в задоволенні скарги захисника на постанову слідчого про відмову в задоволенні клопотання про призначення відповідної експертизи є необгрунтованим, оскільки належним способом захисту у такому випадку було внесення заперечень на ухвалу слідчого судді під час підготовчого судового засідання та звернення до суду з клопотанням про призначення експертизи.

Суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України, характеризується прямим умислом.

Також необхідно взяти до уваги, що під час вирішення питання щодо наявності чи відсутності умислу у обвинуваченого на використання завідомо підроблених документів доказове значення має встановлення кола осіб, які мають надані законом повноваження щодо видачі листків непрацездатності та їх заповнення.

Коло таких осіб визначено Інструкцією про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженою наказом МОЗ України від 13.11.2001 року за № 455 та Інструкцією про порядок заповнення листка непрацездатності, затвердженого наказом МОЗ України, Мінпраці та соцполітики України, ФСС від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України від 03.11.2004 року за № 532/274/136- ос/1406.

Відповідно до п. 1.1. Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності

Згідно п. 1.4.1. Інструкції право видачі листків непрацездатності надається лікуючим лікарям державних і комунальних закладів охорони здоров`я.

Відповідно до п. 2.2. цієї ж Інструкції якщо непрацездатність триває понад 10 календарних днів, продовження листка непрацездатності до 30 днів проводиться лікуючим лікарем спільно з завідувачем відділення.

Крім того, п. 2.1. Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, саме захворювання або травму визначає як підставу для видачі листка непрацездатності.

Відповідно до п. 1 Інструкції про порядок заповнення листка непрацездатності, лицьовий бік бланка листка непрацездатності заповнюється лікуючим лікарем або молодшим медичним працівником з медичною освітою. Зворотний бік бланка листка непрацездатності заповнюється за місцем роботи застрахованої особи.

При порушенні хворим призначеного режиму у графі «Примітки» лікарем вказується вид такого порушення (п. 4.1. Інструкції).

Отже, саме на працівників КЗ «Сумська обласна інфекційна клінічна лікарня ім. З.Й.Красовицького» чинним законодавством покладено обов`язок щодо видачі та заповнення листка непрацездатності серії АДЕ № 697717 від 18.08.2017 року.

В свою чергу, обвинувачений, не будучи працівником цього закладу та взагалі не маючи будь-якого відношення до роботи в закладах МОЗ України, будь-яких підстав та можливостей для здійснення контролю за правильністю заповнення листка непрацездатності не мав. Жодним чинним нормативним актом не покладено обов`язків на особу, яка отримує листок непрацездатності, перевіряти правильність його заповнення та достовірність відомостей, які він містить.

Будь-яким чинним нормативно-правовим актом не передбачено можливості невидачі вже відкритого листка непрацездатності, в тому числі внаслідок порушення хворим призначеного режиму лікування.

Відповідно до вимог ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

У п. 150 справи «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року Європейський Суд зазначає, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Відповідно до змісту ст. 92 КПК України обов`язок доказування покладений на прокурора. Саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом. Суд оцінює надані сторонами докази відповідно до ст. 94 цього Кодексу з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Додержуючись закріпленої в ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини та в ст. 62 Конституції України принципу презумпції невинуватості, всі сумніви щодо доведеності вини обвинуваченого суд тлумачить на його користь.

Обов`язковою ознакою складу злочину, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України, є наявність прямого умислу на використання завідомо підробленого документу. Це означає, що особа повинна розуміти, що документ є підробленим чи в нього внесені недостовірні відомості та свідомо його використовувати.

Як встановлено зазначеними вище доказами, в період часу з 04.08.2017 у ОСОБА_9 відбулось погіршення самопочуття, зі скаргами на стан здоров`я він звернувся до профільної лікарні, в його присутності була заведена історія хвороби, здавав необхідні аналізи, стороною обвинувачення не доведено обізнаність ОСОБА_9 про необхідність лікування саме на стаціонарі та не доведено наявність у нього мети вчинення злочину, про яку вказано в обвинуваченні, ОСОБА_9 нікого не прохав видати йому підроблений документ чи внести в нього недостовірні відомості, так само як нікого не прохав внести недостовірні відомості до історії хвороби, також ніхто з лікарів його не повідомляв про внесення недостовірних даних до лікарняного листа чи історії хвороби, він особисто в лікарні забрав лікарняний лист, чинним законодавством не покладено обов`язків на особу, яка отримує листок непрацездатності, перевіряти правильність його заповнення та достовірність відомостей.

Всі сумніви щодо наявності умислу повинні тлумачитися на користь обвинуваченого.

З врахуванням викладеного суд вважає, що сторона обвинувачення не надала суду переконливих доказів наявності умислу ОСОБА_9 на використання завідомо підробленого документу, не доведено обізнаність ОСОБА_9 щодо незаконності отримання ним листка непрацездатності, тобто поза розумним сумнівом не доведено що ОСОБА_9 було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 358 КК України, а тому останній підлягає виправданню.

Крім того згідно ухвали слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 11.10.2017 року накладено арешт на майно, а саме медичну документацію, вилучену 09.10.2017 під час проведення обшуку Сумської обласної інфекційної клінічної лікарні ім. З.Й. Красовицького.

Суд вважає необхідним на підставі ч.4 ст. 174 КПК України скасувати накладений арешт в зв`язку з виправданням обвинуваченого.

Питання про речові докази суд вважає необхідним вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373 ч.1 п.1, 374 КПК України,

у х в а л и в:

Визнати невинуватим ОСОБА_9 у пред`явленому обвинуваченні та виправдати у зв`язку з недоведеністю того, що було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 358 КК України.

Скасувати арешт майна, а саме медичної документації, накладений згідно ухвали слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 11.10.2017 року, вилученої 09.10.2017 під час проведення обшуку Сумської обласної інфекційної клінічної лікарні ім. З.Й. Красовицького у кримінальному провадженні № 0000304.

Речові докази, які зберігаються у прокуратурі Сумської області, а саме графік чергування лікарів на серпень 2017 р. по інфекційному відділенню, журнал обліку прийому хворих у стаціонар та відмову у госпіталізації, журнал реєстрації листків непрацездатності від 01.01.2014, журнал реєстрації аналізів і їх результатів для дослідження на яйця гельмінтів, опісторхозу та найпростіших від 21.04.2016, журнал реєстрації аналізів та їх результатів для дослідження сечі на цукор від 24.02.2017, журнал реєстрації аналізів та їх результатів на малярію від 24.11.2016, журнал реєстрації аналізів та їх результатів гематологічних досліджень від 16.082016; журнал реєстрації аналізів та їх результатів для дослідження сечі від 01.09.2016, журнал реєстрації аналізів та їх результатів на HBS Ag від 23.06.2017, журнал реєстрації аналізів та їх результатів на a-HCV від 05.07.2017 а також медичну картку стаціонарного хворого №986 на ім`я ОСОБА_9 , що знаходиться в матеріалах справи (а.с. 213 т.1) - після набрання вироком законної сили повернути законному володільцю - обласному комунальному закладу «Сумська обласна інфекційна клінічна лікарня ім. З.Й. Красовицького» (м. Суми, вул. 20 років Перемоги, 15).

На вирок суду може бути подана апеляція протягом 30 діб з моменту його проголошення до Сумського апеляційного суду через Зарічний районний суд м. Суми, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя ОСОБА_1