Провадження № 1-кс/201/5680/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 жовтня 2019 року м. Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1

з секретарем судового засідання ОСОБА_2

за участі:

скаржника ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_5 на постанову слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області від 26 квітня 2019 року про закриття кримінального провадження № 0000452, -

ВСТАНОВИВ:

Заявники 17 вересня 2019 року звернулись до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська зі скаргою, у якій просять скасувати постанову слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області від 26 квітня 2019 року про закриття кримінального провадження № 0000452.

В обґрунтування скарги вказують на те, що в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000452 не було проведено вичерпного переліку слідчих дій, направлених на забезпечення всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, не надано їм правової оцінки та не забезпечено прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень; зокрема не було допитано потерпілих. Зокрема заявники вказують на посилання в оскаржуваній постанові на документи, які свідчать не про відсутність кримінального правопорушення, а навпаки, є свідченням вчинення протизаконних дій у відношенні заявників. Скаржники вказують на поважність пропуску строку на оскарження постанови про закриття кримінального провадження, оскільки ними 27 травня 2019 року було оскаржену указану постанову прокурору Дніпропетровської області ОСОБА_6 , однак відповіді так і не отримали після чого 02 липня 2019 року звернулися до слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська зі скаргою на постанову про закриття кримінального провадження однак 09 липня 2019 року їх скаргу було повернуто в зв`язку з непідсудністю. Тому вважають що строк було пропущено з поважних причин та просили його поновити.

Протоколом автоматичного визначення слідчого судді від 17 вересня 2019 року справа була передана для розгляду слідчому судді ОСОБА_1 .

Розгляд справи відбувся в режимі відеоконференції, в якому приймав участь заявник ОСОБА_3 і прокурор прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4

ОСОБА_5 через Дзержинський районний суд м. Харкова подана заява про проведення судового засідання без її участі, скаргу просила задовольнити.

ОСОБА_3 у судовому засіданні скаргу підтримав, просив її задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги, посилаючись на пропуск скаржниками строку для додачі скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Вислухавши учасників, вивчивши та проаналізувавши скаргу, додані до неї матеріали, а також матеріали кримінального провадження №0000452 слідчий суддя приходить до наступного.

Згідно з принципом публічності, закріпленого у ст. 25 КПК України слідчий зобов`язаний в межах своєї компетенції вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України заявником, потерпілим, його представником чи законним представником на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Виходячи зі змісту ст. 284 КПК України про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом. Слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження, зокрема з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої цієї статті встановлена відсутність події кримінального правопорушення; встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчими, показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Як вбачається з матеріалів скарги, першим слідчим відділом слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000452.

Постановою начальника першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_7 від 26 квітня 2019 року кримінальне провадження №0000452 було закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, тобто у зв`язку з встановленою відсутністю в діях посадових осіб Харківської міської ради складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

18 травня 2019 року дана постанова була отримана скаржника після чого 27 травня 2019 року оскаржено прокурору Дніпропетровської області ОСОБА_6 , не отримавши відповіді від прокурора області 02 липня 2019 року скаржники ОСОБА_3 та ОСОБА_5 звернулися до слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська зі скаргою на постанову про закриття кримінального провадження однак 09 липня 2019 року їх скаргу було повернуто в зв`язку з непідсудністю. Враховуючи вищевикладене слідчий суддя вважає що строк на подачу скарги пропущено з поважних причин та вважає за необхідне задовольнити клопотання ОСОБА_3 та ОСОБА_5 про поновлення строку для подачі скарги.

Так, 23 травня 2017 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000452 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

17 травня 2018 року старшим слідчим першого СВ прокуратури Харківської області ОСОБА_8 винесено постанову про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України в зв`язку з встановленою відсутністю в діях посадових осіб Харківської міської ради, крім ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 374 КК України. 19 липня 2018 року указана постанова скасована постановою заступника Генерального прокурора ОСОБА_11 в зв`язку з тим, що в ході досудового розслідування не допитано депутатів Харківської міської ради ОСОБА_12 щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, до матеріалів кримінального провадження не долучено дозвільну документацію щодо будівництва ТОВ «Стройсервіс плюс» дороги на садовій ділянці за адресою: вул. Рязанська, 22, м. Харків, а також документи щодо фінансування будівництва. Здійснення досудового розслідування доручено прокуратури Дніпропетровської області.

21 серпня 2018 року за дорученням слідчого з ОВС першого слідчого відділу СУ прокуратури Дніпропетровської області було допитано в якості потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_5

31 серпня 2018 року слідчим винесено постанову про тимчасовий доступ до документів пов`язаних із будівництвом ТОВ «Стройсервіс Плюс» на виконання якої 01 жовтня 2018 року надано копії указаних документів. 11 лютого 2019 року слідчим винесено постанову про проведення слідчих дій на встановлення місця знаходження та вручення повісток про явку ОСОБА_12 директора департаменту комунального господарства Харківської міської ради, ОСОБА_9 - начальника інспекції з благоустрою департаменту комунального господарства Харківської міської ради, ОСОБА_10 - завідувач сектору з контролю південної частини території міста Інспекції з благоустрою та екології м. Харкова Управління екології та благоустрою Департаменту комунального господарства Харківської міської ради, ОСОБА_13 - директор юридичного департаменту Харківської міської ради, ОСОБА_14 начальник відділу з питань земельних відносин юридичного департаменту Харківської міської ради, ОСОБА_15 головний спеціаліст юристконсульт сектору судової роботи відділу з питань земельних відносин юридичного департаменту, ОСОБА_16 представник Харківської міської ради у судах головного спеціаліста юрисконсульта сектору судової роботи відділу з питань земельних відносин юридичного департаменту Харківської міської ради, ОСОБА_9 - колишній начальник інспекції з благоустрою департаменту комунального господарства Харківської міської ради, ОСОБА_17 - колишній державний інспектор з контролю за використанням та охороною земель Харківської області ГУ Держкмзему в Харківській області, ОСОБА_18 - колишній 1 заступник начальника ГУ Держкомзему в Харківській області, ОСОБА_19 колишній прокурор м. Харкова, ОСОБА_20 колишній в.о. заступника начальника Дзержинського РВ ХМУ УМВС у Харківській області, ОСОБА_21 водій трактора навантажувача фронтального Т-156 № НОМЕР_1 КП Харківводоканал. Однак жодна особа допитана так і не була.

Слідчий суддя проаналізувавши мотиви закриття кримінального провадження приходить до висновку, що дане провадження було закрито передчасно, оскільки залишилися поза увагою органу прокуратури, без надання оцінки, обставини на які посилаються скаржника і вони підлягають обов`язковому встановленню з належним відображенням у матеріалах.

Поза увагою залишилися і вказівки Генеральної прокуратури України, а саме не допитано депутата Харківської міської ради ОСОБА_12 щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, до матеріалів кримінального провадження долучено копії документів пов`язаних з будівництвом ТОВ «Стройсервіс плюс» дороги на садовій ділянці за адресою: вул. Рязанська, 22, м. Харків, однак не надано ніякого аналізу даним документам.

Наведені обставини залишилися поза увагою органу прокуратури, а тому слідчий суддя вважає за необхідне звернути увагу на необхідність їх дослідження та аналізу, з наданням об`єктивної оцінки, яка повинна узгоджуватися з вимогами закону.

Таким чином слідчий суддя приходить до висновку про те, що орган прокуратури постановляючи рішення про закриття провадження не дотримався вимог ст. ст. 9, 91, 110 КПК України, оскільки висновки, які обумовлюють закриття провадження у цьому провадженні були зроблені без належної перевірки матеріалів та доводів заявників, що в свою чергу тягне за собою скасування постанови слідчого прокуратури.

Водночас, слід звернути увагу на наступне.

Так, частиною 2 статті 9 КПК України визначено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Аналогічні положення відображені і у ч. 4 ст. 38 КПК України щодо зобов`язань самого органу досудового розслідування, які вказують, що останній має застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Згідно ст. ст. 2, 284 КПК України, закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів, крім того до кожного учасника кримінального провадження має бути застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Тобто, повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

Неупередженість означає пізнання органами, що ведуть процес, обставин кримінального провадження у точній відповідності з дійсністю, неупередженість їх у збиранні, перевірці та оцінці доказів, безсторонність щодо всіх учасників процесу та інших осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, оскільки на прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого покладається обов`язок надати доказам належну правову оцінку за правилами ч. 1 ст. 94 КПК, та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

У відповідності до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

З положень ст. 83 КПК України слідує, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до вимог ст. 110 КПК України, постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Згідно положень ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

У свою чергу, слідчий, прокурор під час досудового розслідування, зобов`язаний детально та всебічно перевірити доводи особи, що подала таку заяву.

Зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину чи самої події, то він має звернути увагу на те, що б така постанова у обов`язковому порядку містила детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин, а у разі, якщо особі (особам) ставилося в вину декілька протиправних діянь, які підпадають під ознаки різних статей кримінального закону, то чи містить вона висновки щодо відсутності вини особи (осіб) у вчиненні кожного з них.

Згідно ч. 2 ст. 91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Практика Європейського Суду з Прав Людини щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування … має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

А в рішенні ЄСПЛ у справі «Бучинська проти України» Суд констатував факт того, що не може дійти висновку, що органи влади зробили усе від них залежне для забезпечення оперативного та всебічного вжиття заходів для збору доказів, встановлення місцезнаходження та притягнення до відповідальності винних (див. рішення у справі «Бучинська проти України» заява № 35493/10 від 30.04.2015, п. 49), бо за потреби зростаючих високих стандартів у сфері захисту прав людини та основоположних свобод, неминуче вимагається більша рішучість при оцінці порушень основоположних цінностей демократичного суспільства (див. рішення у справі «Сельмуні проти Франції, заява № 235803/94, параграф 95, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграфи 148, 149), оскільки тягар доведення можна покласти на органи влади, адже саме вони мають надати задовільні та переконливі пояснення (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини, заява № 21986/93, п. 100, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграф 150).

Постанова про закриття кримінального провадження повинна містити достатні відомості, які б свідчили про те, що усім обставинам справи у порядку ст. 94 КПК України було надано необхідну правову оцінку в сукупності, що свідчить про те, що встановлена, на даний час, органом досудового розслідування сукупність доказів, якою обґрунтовуються зроблені ним висновки, не може вважатися такою, що не залишає місце сумнівам, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року, (ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України).

Крім того, рішення про закриття кримінального провадження, приймається вже не вперше, та вже було скасовано. В той же час, за наведеними у скарзі доводами, орган досудового розслідування не провів всі необхідні заходи та закрив кримінальне провадження передчасно, що дає підстави для висновку про те, що скарга підлягає задоволенню, а постанова скасуванню для відновлення досудового розслідування та його проведення у загальному порядку.

При цьому, слідчий суддя, виходячи з ч. 5 ст. 40 КПК України, позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) слідчому щодо проведення конкретних слідчих дій, адже слідчій є самостійним у своїй процесуальній діяльність, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування, однак він не може переймати на себе функції слідства (п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 22 КПК України). Однак, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що слідство зобов`язане провести у провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, а зроблені ним висновки випливали б зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, а не ґрунтувались на припущеннях.

При здійсненні відновленого досудового розслідування цього провадження органу прокуратури необхідно перевірити викладені заявником обставини, виконати необхідні дії і в залежності від встановленого прийняти законне та обґрунтоване рішення відносно подальшого руху даного провадження, яке має бути належним чином вмотивованим з всебічним, повним аналізом доводів, викладених скаржником.

Стосовно вимог скаржників про доручення розслідування даного кримінального провадження УСБУ у Харківській області, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити, оскільки зміна органу проведення досудового розслідування не входить до повноважень слідчого судді.

Згідно ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги;

На підстав викладеного, керуючись ст.ст. 2, 25,28,303,307 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_5 на постанову слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області від 26 квітня 2019 року про закриття кримінального провадження № 0000452 задовольнити частково.

Постанову старшого слідчого заступника начальника першого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_7 від 26 квітня 2019 року про закриття кримінального провадження № 0000452 від 23 травня 2017 року, скасувати.

Матеріали кримінального провадження №0000452 направити до СВ прокуратури Дніпропетровської області для відновлення досудового розслідування у цьому провадженні.

В іншій частині вимог скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1