КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

____________________ 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві кримінальне провадження №0003667 відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, працюючого водієм-експедитором у СПД «Ларєв», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.2 ст. 185 Україниза апеляційною скаргою заступника прокурора м. Києва ОСОБА_7 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 20 серпня 2018 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.2 ст. 185 КК України та йому призначено покарання за ч.1 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік та за ч.2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки.
Відповідно до ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_6 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки та покладанням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Згідно вироку суду, 11.01.2018 року 09 год. 20 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , де за попередньою домовленістю з потерпілою ОСОБА_8 проводив ремонтні роботи, діючи з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, скориставшись відсутністю власниці у вказаній квартирі, таємно викрав з кімнати, в якій проживала потерпіла ОСОБА_8 належне останній майно, а саме: планшет марки «Lenovo Idea Tab A 3000» та мобільний телефон марки «Nokia X Dual Sim», після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 2 350 гривень.
Крім того, ОСОБА_6 у подібний спосіб 25.01.2018, 26.01.2018, 31.01.2018 та 14.02.2018 року повторно таємно викрав майно потерпілої ОСОБА_8 на загальну суму 5 150 гривень, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

В апеляційній скарзі заступник прокурора м. Києва, не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та правильність правової кваліфікації дій обвинуваченого, просить скасувати оскаржуваний вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 20.08.2018 року відносно ОСОБА_6 , у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування положень ст. 96-1 КК України та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік та за ч.2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки. Відповідно до ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки та покладанням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації. На підставі ст. 96-1 КК України в порядку спеціальної конфіскації, конфіскувати у ОСОБА_6 у власність держави грошові кошти в розмірі 7500 гривень.
В обґрунтування доводів поданої апеляційної скарги апелянт зазначив, що відповідно до положень ст. 96-1 КПК України (в редакції закону від 28.02.2016 року, тобто на момент вчинення інкримінованого злочину) спеціальна конфіскація, яка є заходом кримінально-правового характеру, полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі.

При цьому також вказав, що обвинувачений ОСОБА_6 з корисливою метою вчинив крадіжку майна потерпілої ОСОБА_8 та незаконно збагатився на загальну суму 7500 гривень і не відшкодував потерпілій завдані матеріальні збитки. Проте, вказані обставини не були враховані судом першої інстанції, внаслідок чого до обвинуваченого помилково не застосовано положення статті 96-1 КК України, яка підлягала обов`язковому застосуванню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407, 413, 420 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу заступника прокурора м. Києва ОСОБА_7

вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 20 серпня 2018 року у кримінальному провадженні №0003667 щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого за ч.1 та ч.2 ст. 185 КК України

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: ________________ ________________ ________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3