Справа № 290/417/18
Провадження № 1-кп/273/23/19
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2019 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого- судді ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Баранівка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.12.2013 року за №0000005, по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, українки, уродженки с. Мала Козара Романівського району Житомирської області, жительки АДРЕСА_1 , одружену, з вищою освітою, раніше несудиму, на утриманні має двоє неповнолітніх дітей,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України,

за участю прокурора Новоград-Волинської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

На примусовому виконанні старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Романівського районного управління юстиції Житомирської області ОСОБА_5 перебував виконавчий лист №290/169/13-ц, виданий 14.05.2013 року Романівським районним судом Житомирської області, яким громадянку ОСОБА_6 зобов`язано звільнити приміщення дитячого садка, розташованого за адресою АДРЕСА_2 та не чинити перешкод Малокозарській сільській раді Романівського району Житомирської області у користуванні даним приміщенням.

14.10.2013 року близько 08 год. 30 хв. старший державний виконавець відділу державної виконавчої служби Романівського районного управління юстиції Житомирської області ОСОБА_5 спільно з начальником цього ж відділу ОСОБА_7 з метою виконання вищевказаного рішення Романівського районного суду, відповідно до покладених на ОСОБА_5 . Посадовою інструкцією старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Романівського районного управління юстиції, затвердженої начальником Романівського районного управління юстиції Житомирської області, та на ОСОБА_7 . Законом України «Про виконавче провадження» повноважень, прибули до приміщення дитячого садка в АДРЕСА_2 . У цей час ОСОБА_3 , знаходячись у приміщенні вказаного дитячого садка, достовірно знаючи, що громадян ОСОБА_5 є державним виконавцем, а ОСОБА_7 начальник відділу державної виконавчої служби Романівського районного управління юстиції, які прибули до вказаного приміщення з метою виконання своїх службових обов`язків, а саме примусового виконання рішення Романівського районного суду від 26 лютого 2013 року щодо звільнення громадянкою ОСОБА_6 приміщення дитячого садка, розташованого за вищевказаною адресою, почала чинити їм опір, тобто активно фізично протидіяти здійсненню даними працівниками своїх обов`язків. При цьому ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний намір, направлений на перешкоджання вказаним особам здійсненню їх повноважень, стала погрожувати ОСОБА_5 та ОСОБА_7 фізичною розправою, шарпати їх за одяг, при цьому рукою схопила ОСОБА_5 за волосся, після чого обома руками стискала шию останнього, а в послідуючому виштовхала їх з приміщення дитячого садка, чим перешкодила вказаним особам виконати покладені на них службові обов`язки.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 2 ст. 342 КК України, як умисні дії, які виразились в опорі державним виконавцям, а саме старшому державному виконавицю відділу державної виконавчої служби Романівського районного управління юстиції Житомирської області ОСОБА_5 начальнику відділу державної виконавчої служби Романівського районного управління юстиції Житомирської області ОСОБА_7 , під час виконання ними службових обов`язків, тобто в активній фізичній протидії законній діяльності державних виконавців під час примусового виконання ними рішення суду.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 , заявила клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності. Просила закрити кримінальне провадження на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України та звільнити її від кримінальної відповідальності. Зазначила, що суть обвинувачення їй зрозуміла і свою вину у вчиненні кримінального правопорушення вона визнає. Їй зрозумілі наслідки звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України і вона не заперечує проти цього.

У підготовчому судовому засіданні прокурор не заперечував проти задоволення клопотання обвинуваченої про звільнення її від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження на підставі ст. 49 Кримінального кодексу України. Крім того, зазначив, що обвинувачена вчинила злочини невеликої тяжкості, з дня вчинення злочину минуло понад три роки, що є підставою, відповідно до вимогп.2 ч.1 ст.49КК України для звільнення її від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.

Дослідивши клопотання обвинуваченої та матеріали кримінального провадження, заслухавши думку сторін судового провадження, суд дійшов висновків.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні, суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених ч. 2 ст. 284 КПК України.

Пунктом 1 частини 2 статті 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 3 ст. 285 КПК підозрюваному, обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути розяснено суть підозри чи обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі, якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачено звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.

Частинами 1, 4 ст. 286 КПК України встановлено, що звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

За правилами ст. 44 КК України особа, яка вчинила злочин звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_3 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.342 КК України.

Злочин, передбачений ч.2 ст.342 КК України відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України, є злочином невеликої тяжкості, оскільки санкцією статті передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, або інше, більш м`яке покарання за винятком основного покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що днем вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення є 14.10.2013 року, тобто день коли обвинувачена ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні дитячого садка, що розташований за адресою АДРЕСА_2 , достовірно знаючи, що громадянин ОСОБА_5 є державним виконавцем, а ОСОБА_7 , є начальником відділу державної виконавчої служби Романівського районного управління юстиції, які прибули до даного приміщення з метою виконання своїх службових повноважень, а саме примусово виконати рішення суду від 26.02.2013року, щодо звільнення ОСОБА_6 приміщення дитячого садка, почала чинити перешкоди , погрожувала фізичною розправою, шарпала їх за одяг та в послідуючому виштовхала вказаних осіб з приміщення дитячого садка.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 2 ст. 342 КК України, як умисні дії, які виразились в опорі державним виконавцям, а саме старшому державному виконавицю відділу державної виконавчої служби Романівського районного управління юстиції Житомирської області ОСОБА_5 начальнику відділу державної виконавчої служби Романівського районного управління юстиції Житомирської області ОСОБА_7 , під час виконання ними службових обов`язків, тобто в активній фізичній протидії законній діяльності державних виконавців під час примусового виконання ними рішення суду.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

Вказані вище обставини свідчать про те, що з дня вчинення кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , передбаченого ч.2 ст.342 КК України, минуло понад три роки.

Згідно ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, яким, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 3 КПК України, є законодавчі акти України, які встановлюють кримінальну відповідальність (Кримінальний кодекс України та закон України про кримінальні проступки).

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 , не заперечує проти звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 Кримінального кодексу України.

Судом також встановлено, що обвинуваченій ОСОБА_3 суть пред`явленого обвинувачення зрозуміла, свою вину у вчиненні даного кримінального правопорушення вона визнає, розуміє свої права, визначені ч. ч. 2-3 ст. 285 КПК України, підставу звільнення від кримінальної відповідальності, наслідки закриття кримінального провадження з цієї підстави та бажає бути звільненена від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, з часу вчинення злочину минуло понад три роки.

Даних про переривання чи зупинення строків давності до суду не надано.

Частиною 3 статті 288 КПК України встановлено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи наведені вище обставини, які свідчать про наявність сукупності матеріально-правових підстав, передбачених ст. 49 КК України, та процесуально-правових підстав звільнення від кримінальної відповідальності у звязку із закінченням строків давності, суд приходить до висновку, що клопотання обвинуваченої слід задовольнити.

Запобіжний захід відносно обвинуваченої не застосовувався.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не пред`являвся.

Щодо застосування заходів забезпечення кримінального провадження доказів до суду не надано.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 44, 49 КК України, ст. ст. 284 - 288, 314, 369-372,376, 395 КПК України,суд, -

У Х В А Л И В:
Клопотання обвинуваченої ОСОБА_3 про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 Кримінального кодексу України у кримінальному провадженні № 0000005 від 19.11.2013 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 , яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 342 КК України від кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 Кримінального кодексу України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.11.2013 року за № 0000005 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.342 КК України - закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Баранівський районний суд Житомирської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1