Справа № 404/6049/19
Номер провадження 1-кс/404/4103/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2019 року Слідчий суддя Кіровського районного суду міста Кіровограда ОСОБА_1 з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника володільця арештованого майна адвоката ОСОБА_3 , розглянувши в залі Кіровського районного суду міста Кіровограда матеріали клопотання представника володільця арештованого майна адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах володільця арештованого майна громадянина ОСОБА_4 про скасування заходу забезпечення, - арешту на майно, застосованого на підставі ухвали слідчого судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 21.08.2019 року по кримінальному провадженню 0006314 за ст. 290 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах володільця арештованого майна ОСОБА_4 звернувся з клопотанням до Кіровського районного суду міста Кіровограда з вимогою скасувати застосований на підставі чинної ухвали слідчого судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 21.08.2019 року (справа №404/6049/19, провадження № 1-кс/404/3744/19), арешт на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_4 . Також просить зобов`язати слідчого повернути володільцю ОСОБА_4 оформлене на його імя свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 .

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що був накладений арешт на свідоцтво. Згодом, провели технічну експертизу арештованого свідоцтва на транспортний засіб і зясували, що бланк свідоцтва на реєстрацію транспортного засобу відповідає аналогічним, що знаходяться в офіційному обігу на території України. Враховуючи викладене, переконує у тому, що відпали підстави для продовження дії заходу забезпечення, яким є арешт на свідоцтво. Просить повернути документ його володільцю.

Під час розгляду заявлених вимог представник володільця арештованого майна вимоги поданого клопотання підтримав.

Слідчий з прокурором повідомлялись, не зявились. Їх неявка не перешкоджає у вирішенні питання про скасування арешту на майно.

Заслухавши думку представника володільця арештованого майна, дослідивши матеріали клопотання, переконаний що клопотання не може бути задоволено з огляду на наступні підстави:

21.08.2019 року, на підставі ухвали слідчого судді Кіровського районного суду міста Кіровограда, частково задоволено клопотання слідчого, та застосований захід забезпечення кримінального провадження у виді накладення арешту із забороною відчуження, користування свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , оформленого на ім`я ОСОБА_4 .

Свідоцтво оглянуто і постановою слідчого визнано речовим доказом по зазначеному кримінальному провадженню.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, слідчий суддя прийняв законне та обґрунтоване рішення. З`ясував завдання кримінального провадження, мету та підстави передбачені чинним КПК України, для застосування співмірного арешту на майно.

ОСОБА_4 , як володілець арештованого майна погодився з доводами представника обвинувачення, оскільки не звернувся з апеляційною скаргою про скасування ухвали слідчого судді про накладення арешту на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину,

Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Крім того, ч. 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання з`ясовано всі обставини, з якими Закон пов`язує можливість накладення арешту на вилучене майно, перевірена співрозмірність і потреби кримінального провадження. Відповідно до ст. 100 КПК України, на речовий доказ може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України. У зв`язку із цим, згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, накладений арешт на свідоцтво, оскільки документ відповідає критеріям, визначеним у ч. 1 ст. 98 КПК України. З огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке є речовим доказом та відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Предметом доказування кваліфікуючих ознак за ст. 290 КК України, є контрольоване використання транспортних засобів, та насамперед правомірність реєстрації спірного транспортного засобу. У зв`язку із цим продовжують існувати розумні підстави вважати, що вказане свідоцтво буде приховано, передано, пошкоджено або знищено. Не відпали реальні потреби для збереження свідоцтва у первинному/незмінному стані.

Продовження дії арешту щодо свідоцтва узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи». Результати висновку технічної експертизи № 145 від 23.08.2019 року підтверджує, що бланк свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , оформленого на ім`я ОСОБА_4 , відповідає аналогічним свідоцтвам, які знаходяться в офіційному обігу на території України (восьмий аркуш клопотання). Проте цей вид доказу не містить вичерпної відповіді на питання чи насправді була сама подія державної реєстрації спірного арештованого автомобіля.

Суто з об`єктивних причин, на початковій стадії досудового розслідування, слідчий не встиг отримати з Сервісного центру МВС міста Ірпінь, Київської області відомості про те, чи мала місце у вказаному органі державна реєстрація/перереєстрація спірного транспортного засобу. Хто попередній власник, на підставі чого і ким вчинено дії з переоформлення автомобіля. Чи існує згадування про це авто в системі АІПС. Як могли видати знищені державні номерні знаки, що були прикріплені до арештованого автомобіля. Чи видавалося саме свідоцтво: ким, коли, на підставі чого? Яким чином спірний транспортний засіб з зазначеним він кодом опинився на території України, та якими відомостями з державних обліків це підтверджено. Чим можна пояснити, що знищені державні реєстраційні номери опинились на арештованому авто з не облікованим він кодом.

Сам ОСОБА_4 разом зі своїм представником ретельно приховали перераховані істотні умови та недоліки, у зв`язку із чим лише після отримання результатів тимчасових доступів до речей і документів з державних реєстраційних обліків, ретельного допиту службових осіб Ірпінського сервісного центру стане можливим об`єктивне дослідження дійсних обставин у цьому кримінальному провадженні, а відтак і подальше вирішення питання про доцільність скасування чи залишення чинним заходу забезпечення про накладення арешту на свідоцтво. Відсутні перешкоди на отримання дублікату арештованого свідоцтва, якщо воно видано на законних підставах.

Загальна сукупність перелічених чинників свідчать про передчасність та безпідставність звернення з клопотанням про скасування арешту та повернення свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_4 , оскільки ініціатор поданого клопотання не долучив інформації з Сервісного центру МВС про те, чи видавався такий документ.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала слідчого судді про накладення арешту на свідоцтво залишається чинною, законна і не скасована. Не змінились умови, підстави та обставини для застосування і продовження такого заходу забезпечення щодо свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Ініціатор клопотання не довів, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Негативних наслідків від продовження застосування заходу забезпечення-арешту на вказаний документ, на умовах визначених в ухвалі слідчого судді, не надано.

Керуючись ст. 174 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні клопотання представника володільця - адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах володільця арештованого майна, ОСОБА_4 про скасування заходу забезпечення в частині накладення арешту із забороною відчуження, користування свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , оформленого на ім`я ОСОБА_4 , та поверненні свідоцтва, - відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда ОСОБА_1