Справа № 1-5/12
Провадження №: 1-в/752/108/19
У Х В А Л А

29.08.2019 року м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна,

за участю: прокурора - ОСОБА_4 ,

представника заявниці ОСОБА_5 ,

встановив:
ОСОБА_3 порядку ст. 174 КПК України (в редакції 2001 р.), звернулась до суду із клопотанням про скасування арешту з квартири АДРЕСА_1 , накладеного постановою старшого слідчого в особливо важливих справах СУ ГУМВС України в м. Києві від 08.08.2008 р.

Клопотання обґрунтувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_6 , після її смерті відкрилася спадщина, до складу спадщини увійшла вищезазначена квартира, право власності на яку мати набула в порядку спадкування за законом після ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вона, як спадкоємець за заповітом, після смерті матері у передбачений законом строк звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва про право на спадщину, нотаріусом їй було відмовлено, оскільки на спадкове майно - квартиру АДРЕСА_1 , постановою старшого слідчого в особливо важливих справах СУ ГУМВС України в м. Києві від 08.08.2008 р. накладено арешт. У подальшому, їй стало відомо, що у 2008 році слідчим управлінням ГУМВС України у м. Києві проводилось досудове розслідування кримінальної справи № 23-66 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та інших осіб, у вчиненні ряду злочинів. З врахуванням того, що санкціями інкримінованих ОСОБА_7 передбачалась конфіскація майна, а також того, що потерпілими у даній кримінальній справі були заявлені цивільні позови, слідчим СУ ГУМВС України в м. Києві яким проводилось досудове розслідування, накладено арешт на майно обвинуваченого ОСОБА_7 , в тому числі, і на спірну квартиру. Натомість спірне нерухоме майно ніколи не належало вказаній особі, а належало на праві власності ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який не був учасником провадження у вищевказаній кримінальній справі. Наявність вказаного арешту створює для неї перешкоди у реалізації її спадкових прав щодо спірної квартири.

Заявниця подане нею клопотання підтримала, наполягала на його задоволенні.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення клопотання не заперечував.

Представник заявниці адвокат ОСОБА_5 клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Суд, вислухавши учасників кримінального провадження, приходить до таких висновків.

Відповідно до частини 1 статті 174 КПК України (в редакції 2012 р.) підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

При цьому згідно з пунктом 9 розділу XI «Перехідні положення» чинного КПК України питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Тобто арешт на майно, накладений до 19.11.2012 року включно, продовжує свою дію до моменту його припинення і можуть бути змінений або скасований лише в порядку, передбаченому КПК України 1960 року. Зазначена норма має імперативний характер та виключення щодо розгляду таких клопотань - не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КПК України процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно із положеннями кримінально-процесуального закону, чинного на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Із клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що арешт на спірну квартиру, накладений постановою слідчого від 08.08.2008 року, тобто до набрання чинності КПК України 2012р., а відтак положення ст. 174 КПК України, якими керується в своєму клопотанні ОСОБА_3 , не підлягає застосуванню, оскільки у такий спосіб судом будуть перебиратися не властиві для нього повноваження.

Таким чином, зміна, скасування чи припинення арешту майна, незважаючи на набуття чинності новим процесуальним законом, відбувається згідно з п. 9 розділу XI «Перехідні положення» КПК України у порядку, передбаченому КПК 1960 року.

Згідно зі статтею 409 КПК України (в редакції 1960 року) питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, включаючи визначення розміру і розподілення судових витрат, якщо суд не вирішив цих питань, вирішується судом, який постановив вирок.

У порядку, передбаченому статтею 411 КПК України (в редакції 1960 року), суди вправі вирішувати питання, які виникають при виконанні вироку, зокрема про скасування заходів по забезпеченню цивільного позову чи можливої конфіскації майна, якщо при винесенні виправдувального вироку чи відмови в позові або незастосування конфіскації вироком ці заходи не скасовані.

Способів виправлення помилки, допущеної слідчим або прокурором під час досудового розслідування шляхом прийняття рішення про скасування арешту майна КПК 1960 року не встановлював.

Крім цього, у межах кримінальної справи, що розслідувалася, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не набував процесуального статусу підозрюваного, обвинуваченого, потерпілого і як власник майна, на яке безпідставно накладено арешт, чинним на той час кримінально-процесуальним законом, не був наділений процесуальним правом ініціювати питання про звільнення його майна з-під арешту.

Вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають із цивільних правовідносин, відповідно до чинних положень ЦПК мають бути вирішені в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої палати Верховного Суду від 15.05.2019 р. у справі № 372/2904/17-ц.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання. Водночас суд вважає необхідним роз`яснити заявнику право пред`явити дані вимоги в порядку цивільного судочинства з дотримання положень чинного ЦПК України.

Керуючись ст.ст.174, 372 розділом XI «Перехідні положення» КПК України, -

ухвалив:

Відмовити ОСОБА_3 у задоволенні клопотання про скасування арешту майна, накладеного постановою старшого слідчого в особливо важливих справах СУ ГУМВС України в м. Києві від 08.08.2008р. у межах досудового розслідування кримінальної справи № 24-66.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд, протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1