Справа № 175/1150/17
Провадження № 1-кп/175/73/17
Вирок

Іменем України

10 червня 2019 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

представника потерпілого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0002531 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Бершадь Вінницької області, з повною середньою освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину ОСОБА_8 , 2007 року народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст.128 КК України -

встановив:

Обвинувачений ОСОБА_4 15 жовтня 2016 року, у період часу з 08:00 до 09:00 години, знаходився на ділянці місцевості, яка розташована поблизу будинку АДРЕСА_3 , де у нього, на ґрунті неприязних стосунків, які виникли раптово, відбувся конфлікт із раніше не знайомими ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

В ході конфлікту, ОСОБА_4 не бажаючи заподіяти ОСОБА_6 тяжкі тілесні ушкодження, проте маючи можливість передбачити їх настання, із силою завдав потерпілому один удар кулаком в обличчя від якого ОСОБА_6 впав на асфальтове покриття проїзної частини вулиці, вдарившись об нього потилицею.

Внаслідок завданого ОСОБА_4 удару, подальшого падіння ОСОБА_6 з висоти власного зросту та удару потилицею об асфальтове покриття, згідно висновку судово-медичної експертизи №887е від 28 березня 2017 року, потерпілому ОСОБА_6 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, закритого перелому потиличної та тім`яної кісток праворуч, субарахноїдального крововиливу, геморрагій лобних та скроневих долей, параорбітальної гематоми ліворуч, двосторонньої пірамідної недостатності, вираженим психоорганічним синдромом, легкою атаксією та дизартрією, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння, згідно п.2.13-б «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року №6.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину у вчиненні інкримінованого діяння визнав повністю, та пояснив, що 15 жовтня 2016 року, приблизно о 08 годині 40 хвилин він йшов на роботу в кафе «Корчма» де він працює помічником повара. Він ніс з собою в руках сумку, та «баклагу» з водою. Поблизу будинку АДРЕСА_3 на відстані 30-40 метрів від станції шиномонтажу побачив як троє чоловіків б`ють невідомого йому чоловіка. Він підійшов та зробив зауваження, тоді раніше йому не знайомий, як пізніше він дізнався ОСОБА_12 запитав в нього, що він хоче . Між ними почався словесний конфлікт, а він завдав йому удар кулаком у ліву щелепу. Від удару потерпілий впав на асфальт проїзної частини вулиці, вдарившись о нього потилицею. ОСОБА_9 , який був поруч з ОСОБА_6 хотів завдати йому удару, а він його випередив та завдав йому удар у голову. Третій до нього у бійку не пішов. Після конфлікту узяв свої речі та пішов на роботу. Наступного дня увечері від співробітників поліції він дізнався про отримання потерпілим тяжких тілесних ушкоджень. Просив його суворо не карати, щиросердно кається та просить звільнити його від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки у нього на утриманні є малолітня дитина. Цивільний позов потерпілого не визнає.

Крім повного визнання своєї провини, провина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого діяння підтверджується письмовими матеріалами справи, речовими доказами.

Потерпілий ОСОБА_6 , допитаний в судовому засіданні пояснив, що він не пам`ятає про обставини які викладені в обвинувальному акті від 15 жовтня 2016 року. Він лікувався від отриманих тілесних ушкоджень в лікарні ім. Мечникова. Підтримав у повному обсязі уточнений цивільний позов в останній редакції від 28 травня 2019 року

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснив суду, що 15 жовтня 2016 року близько 7 години ранку йому зателефонував його товариш ОСОБА_12 , який напередодні вживав алкогольні напої та запропонував зустрітися випити, він погодився та вони зустрілись на вул. Шосейній в м. Підгородне. ОСОБА_12 підійшов з їх спільним знайомим ОСОБА_13 . Через нетривалий час до них приєднався ОСОБА_14 та вони разом вживали алкогольні напої. Потім вони на АЗС «Окко» придбали ще одну пляшку горілки та попрямували до кафе «Корчма» по вул.Шосейній. Коли шли по дорозі у ОСОБА_15 виник конфлікт з невідомим чоловіком та вони прогнали ОСОБА_15 , оскільки він чіплявся до невідомих людей. В той же час до них підійшов обвинувачений та наніс йому удар у праве око, та почав бити ОСОБА_16 та від двох ударів обвинуваченого впав на асфальт та втратив свідомість. У ОСОБА_16 з рота та голови пішла кров. Вони зателефонували батькові потерпілого та викликали швидку і поліцію. Заперечував факт того, що у трьох разом з ОСОБА_10 , та ОСОБА_17 , били ОСОБА_15 , як це пояснив обвинувачений.

Допитаний в судовому засідання свідок ОСОБА_10 суду надав аналогічні пояснення, також пояснив, що дійсно він ОСОБА_18 , ОСОБА_12 , ОСОБА_19 зустрілись та попрямували до кафе «Корчма» щоб випити, коли вони знаходились біля «Корчми» неподалік шиномонтажу між ОСОБА_20 виник словесний конфлікт з невідомим чоловіком, до них підійшов ОСОБА_12 через хвилину він почув крик та коли повернувся побачив, що ОСОБА_12 лежить на асфальті, він підбіг до них де побачив раніше невідомого йому чоловіка, як потім дізнався це був обвинувачений ОСОБА_4 .. Обвинувачений в цей час намагався завдати удар і йому. ОСОБА_15 вони не били, як про це свідчить сам обвинувачений.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_21 пояснив, що 15 жовтня 2016 він зранку відчиняв шино монтаж та побачив поблизу чотирьох чоловік які гучно розмовляли, як саме обвинувачений завдавав удари потерпілому не бачив, але чув сутичку між чоловіками.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 в режими відео конференції пояснив, що на час допиту він відбуває покарання в місцях позбавлення волі, 15 жовтня 2016 року він близько 7 години ранку пішов до свого знайомого ОСОБА_16 , якого зустрів по дорозі разом з їх спільним знайомим ОСОБА_22 та вони попрямували до кафе «Корчма» випивати спиртні напої по дорозі зустрілися ще з ОСОБА_10 на заправці « ОСОБА_23 » вони придбали горілку та пішли в сторону шиномонтажу та кафе «Корчма» де продовжили пити горілку, як саме далі відбувались події він не пам`ятає тому, як був у стані сильного алкогольного сп`яніння. Лише зі слів знайомих потім дізнався, що сталось.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснив, що 15 жовтня 2016 року його син опів на 8 годину комусь зателефонував та домовився зустрітись та продовжити святкувати, близько 9 години на телефон дружини був дзвінок та ОСОБА_19 повідомив, що його син отримав тілесні ушкодження. Він поїхав та побачив свого сина непритомного та відразу допоміг лікарям помістити його до карети швидкої. поїхав додому за грошима, а вже потім до лікарні ім.Мечникова коду він був доставлений у зв`язку з тяжкістю травми. Увечері близько 17 години він доставив до дільничних свідків, яких також опитали. Після 5 днів в реанімації його сина перевели до 1-ої реанімації де знову були витрачені значні кошти на лікування та стан його здоров`я покращився. Після травми близько двох місяців не впізнавав його та втратив значний проміжок пам`яті. Коли обвинуваченому повідомили про підозру він зустрівся з ним, але той та повідомив, що грошей не має, кредити брати не має наміру. Витрати пов`язанні на лікування він не компенсував.

Ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, допитавши обвинуваченого, потерпілого та свідків, дослідивши надані сторонами кримінального провадження письмові докази, суд дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України та вважає, що його вина знайшла своє повне доказове підтвердження сукупністю зібраних та досліджених в ході судового слідства доказів, які є на думку суду у повній мірі є обґрунтованими, належними та допустимими.

Так вина обвинуваченого ОСОБА_4 в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, належність і допустимість яких ніким не оспорювалась та не спростовувалась, і які містяться в матеріалах кримінального провадження, а саме:

- Витягом з кримінального провадження №0002531 від 15 жовтня 2016 року, про вчинення кримінального правопорушення за правовою кваліфікацією ч.1 ст. 121 КК України, за заявою ОСОБА_6 , згідно якого 15 жовтня 2016 року близько 09:00 год. невстановлена особа, знаходячись у АДРЕСА_3 , спричинила ОСОБА_6 , тілесні ушкодження у вигляді: забій головного мозку, перелом кісток зводу черепу, тобто спричинила тілесні ушкодження, що відноситься до тяжких тілесних ушкоджень. (а.п. 1);

- Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 15 жовтня 2016 року, з якого убачається, що ОСОБА_7 повідомив про вчинення відносно його сина ОСОБА_6 нападу, які спричинили йому тілесні ушкодження. (а.п.5);

- Протоколом огляду місця події від 15 жовтня 2016 року, із якого убачається, що під час огляду території поблизу будинку № 180 А по вул. Шосейна у м. Підгородне, було оглянуто асфальтоване покриття дороги де на відстані 2-х метрів від узбіччя було виявлено сліди округлої форми бурого кольору. (а.п.6-7);

- Висновком судово-медичного експерта № 750е від 17 березня 2017 року згідно якого на підставі поставлених перед експертом питань та враховуючи обставини справи проведено судово-медичну експертизу потерпілого ОСОБА_6 , за результатами якої експерт дійшов висновку про те, що у потерпілого виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, закритого перелому потиличної та тім`яної кісок праворуч, субарахноїдального крововиливу, геморрагій лобних та скроневих долей, параорбітальної гематоми ліворуч, двосторонньої пірамідної недостатності, вираженим психоорганічним синдромом, легкою атаксією та дизартрією.

Враховуючи характер та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень, можливо вказати, що вони могли утворитися від дії тупого твердого предмету (предметів).

Враховуючи дані медичної документації, дані досліджень комп`ютерної томографії, можливо вказати, що вони могли утворитися не задовго до надходження його до медичного закладу, тобто можливо і в термін на який вказує обстежений та слідчий у постанові.

За своїм характером виявлені тілесні ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння, згідно пункту 2.1.3 «б» «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995р. №6.

Враховуючи локалізацію виявлених тілесних ушкоджень, можливо вказати, що вони могли утворитися не менш як від 1-2 механічних дій тупим твердим предметом (предметами). (а.п. 56-58);

- Протоколом проведення слідчого експерименту з фото таблицями до нього від 21 березня 2017 року, проведеного в присутності понятих за участі свідка ОСОБА_9 , з якого убачається, свідок пояснив та продемонстрував як саме відбувались події близько 09 години 15 жовтня 2016 року та як саме було спричинено тілесні ушкодження ОСОБА_6 на ділянці місцевості біля будинку АДРЕСА_3 , де свідок, показав як саме ОСОБА_6 було нанесено один удар у обличчя в результаті якого він впав на асфальтове покриття та вдарився головою, в результаті чого отримав тілесні ушкодження. (а.п. 59-63);

- Додатковим висновком судово-медичного експерта № 887е від 28 березня 2017 року згідно якого на підставі поставлених перед експертом питань та враховуючи обставини справи проведено додаткову судово-медичну експертизу потерпілого ОСОБА_6 , за результатами якої експерт дійшов висновку про те, що враховуючи характер та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень, можливо вказати, що вони могли утворитися від дії тупого твердого предмету (предметів), якою могла бути і кисті стиснена в кулак, або інший аналогічний предмет, який діяв в область обличчя ліворуч, про що свідчить наявність параорбітальної гематоми ліворуч з послідуючим падінням та вдарі задньою частиною голови о тупий твердий предмет, яким могла бути і асфальтована поверхня, про що свідчить наявність закритої черепно-мозкової травм-закритого перелому потиличної та тім`яної кісок праворуч.

Враховуючи характер та локалізацію виявлених тілесних ушкоджені можливо вказати, що вони не суперечать механізму їх утворення на який вказав свідок ОСОБА_9 в ході проведення слідчого експерименту за його участю від 21 березня 2017 року.

Враховуючи локалізацію та характер виявлених тілесних ушкоджень, можливо вказати, що вони не характерні виникненням їх внаслідок самостійного падіння з висоти власного зросту.

Враховуючи характер та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень можливо вказати, що вони могли утворитися від дії тупого твердого предмету (предметів), якою могла бути і кисті стиснена в кулак, або інший аналогічний предмет, який діяв в область обличчя ліворуч, про що свідчить наявність параорбітальної гематоми ліворуч з послідуючим падінням та вдарі задньою частиною голови о тупий твердий предмет, яким могла бути і асфальтована поверхня, про що свідчить наявність закритої черепно-мозкової травми, закритого перелому потиличної та тім`яної кісок праворуч. (а.п. 67-68);

- Додатковим висновком судово-медичного експерта № 926е від 29 березня 2017 року згідно якого на підставі поставлених перед експертом питань та враховуючи обставини справи проведено додаткову судово-медичну експертизу потерпілого ОСОБА_6 , за результатами якої експерт дійшов висновку про те, що всі виявлені у нього тілесні ушкодження на голові та обличчі, не могли бути спричинені від удару кулаком або ліктем в обличчя, можливо вказати, що вони спричиненні за наступним механізмом: механічна дія (удар) кулаком або ліктем в область обличчя, про що свідчить наявність параорбітальної гематоми ліворуч, надання тілу прискорення з послідуючим падінням та ударом тім`яною та потиличною частиною голови праворуч об тупу тверду поверхню з необмеженою контактуючою поверхнею, що підтверджується характером перелому та ушкодженням речовини головного мозку. (а.п. 88-89);

Обговорюючи позицію обвинуваченого, який свою вину визнав у повному обсязі, суд приймає до уваги саме його доводи в тій частині, що він ситуативно лише мав намір захистити чоловіка від дій нетверезих людей (потерпілого та свідків), та не приймає до уваги твердження свідків ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_15 , та критично ставиться до розбіжностей в показах цих свідків, а саме щодо кількості завданих обвинуваченим ударів та обставин події, оскільки всі вони є шкільними друзями потерпілого, та під час конфлікту вони були в стані сильного алкогольного сп`яніння.

Щодо пояснень свідка ОСОБА_26 , слід зазначити, що вони жодним чином не спростовують чи підтверджують обставин події злочину, оскільки свідок вказував, що чув як відбувається сутичка, однак учасників бійки та хто кому завдавав удари він не бачив.

Дослідивши та аналізуючи вивчені в справі докази суд приходить до висновку, що органом досудового розслідування дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ст. 128 КК України, що виразились у необережному тяжкому тілесному ушкодженні.

Обставинами, що пом`якшують його покарання, суд визнає щиросердне каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлені.

Згідно з ч. 3 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів. Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

У відповідності до вимог ст. 50 КК України при призначенні міри покарання обвинуваченому, суд вважає за необхідне призначити такий захід примусу, який би був відповідною мірою кари за скоєне, сприяв виправленню засудженого та запобігав вчиненню інших злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 згідно з вимогами ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд з додержанням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до злочинів невеликої тяжкості, особу винного, який раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебував та не перебуває, згідно характеристики за місцем проживання характеризується добре, має на утриманні неповнолітню доньку, його поведінку під час та після вчинення злочину.

Також суд враховує позицію потерпілого ОСОБА_6 , та його представника ОСОБА_7 які в судовому засіданні просили призначити обвинуваченому покарання у виді виправних робіт та не погодились з позицією прокурора щодо покарання.

З врахуванням всіх зазначених обставин, суд прийшов до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід обрати покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, у виді обмеження волі в межах санкції ст. 128 КК України та беручи до уваги вищенаведені обставини, застосувати до обвинуваченого ст.75 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням, оскільки на думку суду його виправлення можливе без реального відбування покарання, також слід покласти на обвинуваченого обов`язки, що передбачені ст. 76 КК України.

Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 і попередження вчинення ним нових злочинів.

07 вересня 2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року.

Згідно з пунктом «в» статті 1 цього Закону підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, які визнані винними у вчиненні умисного злочину, що не є тяжким чи особливо тяжким… не позбавленні батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років…

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_4 вчинив злочин до набрання чинності Законом кримінальне правопорушення, яке ч.3 ст.12 КК України віднесене до категорії злочинів невеликої тяжкості, має неповнолітню доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно якої не позбавлений батьківських прав, що підтверджується довідкою Начальника служби у справах дітей Дніпровської районної державної адміністрації №1028/10-24/11.5-177 і дав згоду на застосування амністії, він підпадає під дію ст.1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2016 році» і підлягає звільненню від відбування покарання по амністії.

Дослідивши надані потерпілим і його представником докази на обґрунтування позову, суд вважає його підлягаючим частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до ч.1 ст.1166, ч.1 ст.1177 ЦК України майнова шкода, завдана злочином, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до вимог ст. 128 КПК України цивільний позов може бути заявлений особою, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням заподіяно майнової та моральної шкоди. Тобто такої шкоди, яка заподіяна безпосередньо злочинними діями підсудних.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 в частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 матеріальної шкоди, яка полягає у витратах на придбання ліків та медичного обладнання в розмірі 63 211 гривень 04 копійок слід задовольнити на підставі ст. 1166 ЦК України, оскільки факт спричинення матеріальної шкоди потерпілому з вини обвинуваченого знайшов своє повне доказове підтвердження сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів, сума спричиненої матеріальної шкоди підтверджена у повному обсязі наданими суду доказами.

Щодо вимог в частині стягнення грошових коштів у розмірі 5 130,51 гривень суд вважає за необхідне відмовити, оскільки більшість розрахункових квитанцій не стосуються витрат пов`язаних з лікуванням після отриманих тілесних ушкоджень та після реабілітаційного періоду.

У задоволенні вимог щодо втраченого заробітку (доходу) за період з 15 жовтня 2016 року по 31 травня 2019 року у розмірі 105 643, 89 гривень, та стягнення на користь потерпілого з 01 червня 2019 року грошову суму у розмірі мінімальної заробітної плати до повного відновлення працездатності потерпілого, суд відмовляє з підстав необґрунтованості. Оскільки потерпілий не мав на вказаний період офіційного працевлаштування, а під час скоєння відносно нього правопорушення знаходився у стані алкогольного сп`яніння.

Цивільний позов в частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 , моральної шкоди в розмірі 200 000 (двісті) тисяч гривень на думку суду також підлягає частковому задоволенню.

Так, згідно з ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням її прав.

Така шкода, виходячи з п.1 та п.2 ч.2 ст.23 ЦК України, може проявлятися у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Згідно ч.4 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Частиною 1 статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Позов в частині стягнення моральної шкоди у повній мірі не обґрунтований відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України, оскільки факт спричинення моральної шкоди знайшов своє підтвердження відповідно до наданих суду доказів.

Судом встановлено, що потерпілий проходив тривале лікування, зазнаючи незручностей, що пов`язано з тимчасовою непрацездатністю та переносити біль через отримані травми, зараз йому призначена інвалідність. Таким чином суд вказує на те, що змінився звичний спосіб життя потерпілого ОСОБА_6 , оскільки в результаті протиправних дій обвинуваченого не може на даний час працювати та отримувати дохід від своєї праці.

Виходячи із вищевказаних положень закону та обставин справи, характеру, глибини та тривалості душевних, емоційних, фізичних і моральних страждань, які переніс потерпілий у зв`язку з незаконними умисними діями ОСОБА_4 враховуючи принципи розумності та справедливості, матеріальний стан обвинуваченого, наявність на його утриманні неповнолітньої доньки, суд приходить до висновку, що сума у розмірі 30 000 (тридцять) тисяч гривень на думку суду, компенсує завдану моральну шкоду.

Згідно з п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08 липня 2011 року позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи, звільнені від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Вимогами п.6 цієї ж частини ст.5 вказаного Закону також передбачено звільнення позивачів від сплати судового збору у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення будь-якого кримінального правопорушення, незалежно від об`єкту посягання.

Вказані правові норми не містять суперечностей і підлягають застосуванню щодо позовів про відшкодування будь-якої шкоди (матеріальної і моральної), завданої у результаті заподіяння тілесних ушкоджень або смерті, незалежно від того, настали такі наслідки в результаті вчинення кримінального правопорушення або інших дій чи бездіяльності, за які відповідач несе цивільну відповідальність згідно Закону.

Виходячи з наведеного, цивільні позивачі у кримінальних провадженнях звільняються від сплати судового збору з позовів про відшкодування будь-якої шкоди, завданої в результаті вчинення кримінального правопорушення, а тому судовий збір сплачений потерпілим у розмірі 640 грн., підлягає поверненню ОСОБА_6 (а.с.87).

Витрати на залучення експерта для проведення експертизи стороною обвинувачення не заявлялися.

На досудовому розслідуванні щодо обвинуваченого запобіжний захід не обирався.

Речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 369, 374, 376 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст.128 КК України і піддати кримінальному покаранню у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання за умови, що протягом 1 (одного) року іспитового строку він не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі пунктів 1, 2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи чи навчання.

На підставі пункту «в» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої злочином задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_6 у відшкодування матеріальної шкоди 63 211 (шістдесят три тисячі двісті одинадцять) гривень 04 (чотири) копійки.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_6 у відшкодування спричиненої моральної шкоди 30 000,00 (тридцять) тисяч гривень.

У задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Сплачений судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень відповідно до квитанції №0.0.777268358.1 від 01 червня 2017 року (одержувач платежу: УДК у Дніпровському районі Дніпропетровської області, банк отримувача: ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області, МФО 805012, р/р 0079, код 37976087) - повернути потерпілому ОСОБА_6 .

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1