ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 липня 2019 року

м. Київ
Справа №727/8510/15-к
Провадження № 51-9892км18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6 ,
особи,
провадження відносно якої закрито ОСОБА_7
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 та касаційну скаргу прокурора на ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 16 серпня 2018 року в кримінальному провадженні №000566 по обвинуваченню
ОСОБА_7 , громадянина України, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Заставна, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами

першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06 червня 2016 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, та на підставі ст. 49 КК України звільнено від кримінальної відповідальності в зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження - закрито.
Як встановлено вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 засуджений за те, що будучи службовою особою ДП «Чернівецький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» достовірно знаючи, що відповідно до проектів формування території і встановлення меж сільських рад, межа між Коровійською та Великокучурівською сільрадами не встановлювалась і не затверджувалась, та будь-яка інша документація із землеустрою щодо встановлення меж не розроблялась, у зв`язку з чим межі районів фактично не встановлювались, для забезпечення отримання прибутку підприємством за виготовлення документації, яка не відповідає дійсності, з метою виготовлення технічного звіту, провів геодезичні роботи по відновленню частини адміністративної межі між Коровійською сільською радою Глибоцького району та Великокучурівською сільською радою Сторожинецького району для вирішення спірного питання. При цьому ОСОБА_7 , не маючи підтверджуючих документів про те, що зовнішня межа землекористування птахофабрики «ім. Калініна» с. Коровія є одночасно адміністративною межею між Сторожинецьким та Глибоцьким районами Чернівецької області, під час складання технічної документації частину адміністративної межі між вказаними районами відновив на основі технічного звіту по встановленню зовнішньої межі птахорадгоспу «ім. Калініна» с. Коровія розробленого Чернівецьким філіалом «Укрземпроект», який зберігається в техархіві ДП «Чернівецький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», достовірно знаючи, що відповідно до вказаного звіту межі між адміністративними районами в натурі не виводились.
В результаті проведених робіт по відновленню частини межі між вищезазначеними сільськими радами, ОСОБА_7 13.10.2011 року, склав акт відновлення в натурі (на місцевості) адміністративної межі, відповідно до якого встановив 4 межових знаки, які передав на зберігання представникам Коровійської сільської ради та Великокучурівської сільської ради.
В подальшому, ОСОБА_7 , всупереч чинному законодавству, діючи умисно, достовірно знаючи про невідповідність внесеної у технічний звіт інформації з відновлення межі між Сторожинецьким та Глибоцьким районами на ділянці вулиці Коровійської, розробленим та затвердженим документам із землеустрою, без проведення інвентаризації земель на спірній ділянці для підтвердження використаних координат, за відсутності будь-якої технічної документації з винесення меж між районами в натурі (на місцевості), достовірно знаючи в силу досвіду роботи, що ст. 25 Закону України «Про землеустрій» не передбачено розроблення документації із землеустрою у вигляді «Технічного звіту», склав та посвідчив підписом і печаткою завідомо неправдивий документ, а саме «Технічний звіт» щодо відновлення в натурі (на місцевості) адміністративної межі між Коровійською сільською радою Глибоцького району та Великокучурівською сільською радою Сторожинецького району Чернівецької області, в якому на підставі внесених неправдивих даних про наявність межі в натурі, відобразив, що частина спірної дороги по вулиці Коровійській розташована на території Коровійської сільської ради Глибоцького району. Вказаний технічний звіт, до якого ОСОБА_7 вніс неправдиві дані про приналежність спірної дороги до території Коровійської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, в подальшому був використаний при виготовленні «Детального плану території в урочищі «Дубки» Коровійської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області», внаслідок чого землекористувачі самовільно забудованої території за межами с. Коровія Глибоцького району Чернівецької області отримали можливість користуватися проїзною частиною вул. Коровійської с. Годилів Сторожинецького району без врахування пропозицій мешканців села, які її побудували, що в свою чергу спричинило негативний суспільний резонанс та конфліктну ситуацію між жителями і забудовниками прилеглих до вулиці Коровійської земельних ділянок, розташованих на території Коровійської сільської ради Глибоцького району.
Ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 16 серпня 2018 року зазначений вирок місцевого суду скасований у зв`язку з відсутністю в діянні ОСОБА_7 складу інкримінованого йому кримінального правопорушення, а кримінальне провадження по справі закрито.
Вимоги касаційних скарг і доводи осіб, які їх подали
У касаційній скарзі прокурор, вказуючи на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду.
Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції, дійшовши висновку про відсутність складу кримінального правопорушення, вибірково дослідив докази у справі, не надав належної оцінки всім доказам в їх сукупності, дійшов невірного висновку, що «технічний звіт» не є офіційним документом.
У касаційній скарзі захисник, у цілому не оспорюючи ухвали апеляційного суду, порушує питання про її зміну, шляхом виключення з її мотивувальної частини окремих висновків.
Позиції учасників судового провадження
ОСОБА_7 та його захисник підтримали касаційну скаргу захисника та заперечували проти задоволення касаційної скарги прокурора.
Прокурор вважав касаційну скаргу прокурора обґрунтованою, просив її задовольнити, а касаційну скаргу захисника залишити без задоволення.
Інші учасники судового провадження були належним чином повідомлені про дату, час і місце касаційного розгляду, однак у судове засідання вони не з`явилися. Клопотань про особисту участь у касаційному розгляді, заперечень або повідомлень про поважність причин їх неприбуття до Суду від них не надходило.
Мотиви Суду
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Положеннями ст. 438 КПК України визначено, що підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. При вирішенні питання про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції керується статтями 412-414 КПК.
Перевіривши доводи касаційних скарг, Верховний Суд не знаходить підстав для їх задоволення.
Так, на вирок місцевого суду, яким ОСОБА_7 було визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, захисником ОСОБА_6 було подано апеляційну скаргу, в якій порушувалося питання про скасування зазначеного вироку і закриття кримінального провадження. В обґрунтування вимог, зокрема, зазначалося, що в діях ОСОБА_7 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, оскільки Технічний звіт не являється земельною документацією в розумінні Закону України «Про землеустрій», а тому і не є предметом вказаного злочину та в діях обвинуваченого була відсутня умисна форма вини, будь-яких негативних наслідків розробленням вищевказаного звіту не було.
Апеляційний суд в межах та порядку, визначених ст. ст. 404, 405 КПК України, перевірив доводи зазначеної апеляційної скарги.
Частиною 1 статті 366 КК України (в редакції, чинній на момент виготовлення Технічного звіту) кримінальна відповідальність передбачена за складання, видачу службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів.
Примітка до статті 358 КК України, яка законодавчо визначила ознаки предмета злочинів, передбачених статтями 357, 358, 366 КК України, під офіційним документом розуміє документи, що містять зафіксовану на будь-яких матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, чи може бути використана як документи-докази у правозастосовній діяльності, що складаються, видаються чи посвідчуються повноважними (компетентними) особами органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, юридичних осіб незалежно від форми власності та організаційно-правової форми, а також окремими громадянами, у тому числі самозайнятими особами, яким законом надано право у зв`язку з їх професійною чи службовою діяльністю складати, видавати чи посвідчувати певні види документів, що складені з дотриманням визначених законом форм і містять передбачені законом реквізити.
Отже при встановленні ознак офіційного документа як предмета злочину слід керуватися такими критеріями: документ має бути складено, видано чи посвідчено відповідною особою в межах її професійної чи службової компетенції за визначеною законом формою та з належними реквізитами; зафіксована в такому документі інформація повинна мати юридично значущий характер - підтверджені чи засвідчені нею конкретні події, явища або факти мають спричиняти чи бути здатними спричинити наслідки правового характеру у вигляді виникнення (реалізації), зміни або припинення певних прав та/або обов`язків. Невідповідність документа хоча б одному з наведених критеріїв перешкоджає визнанню його офіційним.
Апеляційний суд, перевіривши висновки суду першої інстанції, відповідно до яких Технічний звіт визнаний офіційним документом, в ухвалі обґрунтовано зазначив, що складання Технічного звіту по відновленню адміністративної межі в натурі (на місцевості) не може вважатись службовим підробленням, оскільки звіт передбачений п. 2.5 Інструкції з топографічного знімання у масштабах 1:5000, 1:2000, 1:1000 та 1:500 (ГКНТА-2.04-02-98), яка затверджена наказом Головного управління геодезії, картографії та кадастру при Кабінеті Міністрів України за №56 від 09 квітня 1998 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 23 червня 1998 за № 393/2833, і не є документацією з землеустрою.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, Технічний звіт, посвідчений підписом ОСОБА_7 , ніким не використовувався і на підставі технічного звіту ніякі відомості не вносилися до державного земельного кадастру, також звіт не використовувався при виготовлені детального плану території в урочищі «Дубки» Коровійської сільської ради. Про що підтвердили свідки, допитані в суді апеляційної інстанції.
Крім того, згідно листа директора ПП «Територіальне планування», яке безпосередньо розробляло «Детальний план території в урочищі «Дубки» Коровійської сільської ради (а.п. 69 Т. 4), та безпосередньо в матеріалах «Детального плану території в урочищі «Дубки» відсутнє посилання на технічний звіт, виготовлений Чернівецьким науково-дослідним та проектним інститутом землеустрою в 2011 році.
Крім того, апеляційний суд, належним чином дослідивши матеріали провадження та докази, вказав про відсутність у ОСОБА_7 умислу на внесення до Технічного звіту завідомо неправдивих відомостей, а також складання і видачу завідомо неправдивих документів, та визнав висновки суду першої інстанції в цій частині також помилковими.
У зв`язку з тим, що Технічний звіт не містить ознак офіційного документу, а отже він не є предметом злочину, передбаченого ст. 366 КК України, а тому апеляційний суд дійшов правильного висновку про відсутність в діях ОСОБА_7 складу зазначеного злочину.
За таких обставин, суд касаційної інстанції, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, правову оцінку обставин, вивчивши матеріали провадження, дійшов висновку, що доводи касаційної скарги прокурора щодо незаконності ухвали апеляційного суду та наявності в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, є безпідставними.
Поряд з цим, вимоги захисника (щодо виключення з мотивувальної частини ухвали апеляційного суду посилання на те, що адміністративна межа між Великокучурівською сільською радою народних депутатів Сторожинецького району та Коровійською сільською радою народних депутатів глибоцького району чернівецької області не встановлювалась і не затверджувалася, а також посилання на безпідставність доводів сторони захисту щодо правомірності застосування ОСОБА_7 координат, зазначених у Технічних звітах по встановленню окружних меж птахорадгоспу ім. Калініна с. Коровія Глибоцького району та колгоспу ім. 28 червня с. Великий Кучурів Сторожинецького району Чернівецької області), потребують дослідження та оцінки доказів і обставин справи, що, відповідно до положень ст. 433 КПК України, не входить до повноважень Верховного Суду.
Виходячи з зазначеного та керуючись статтями 433, 434, 436-438, 441, 442 КПК України, Верховний Суд вважає, що касаційні скарги прокурора та захисника задоволенню не підлягають.
З цих підстав Верховний Суд постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 та касаційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 16 серпня 2018 року відносно ОСОБА_7 без зміни.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3