Справа № 308/9703/19
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

03.09.2019 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду : прокурора ОСОБА_5 ,
власника майна ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/456/19, за апеляційною скаргою, яку подав прокурор відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_7 (далі прокурор),

ВСТАНОВИВ :
ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 серпня 2019 року частково задоволено погоджене прокурором клопотання слідчого в ОВС 2 відділення СВ Управління СБ України в Закарпатській області ОСОБА_8 (далі слідчий) й накладено арешт на вилучене в ході проведення 20.08.2019 огляду місця події майно, а саме: предмети схожі на магазин у кількості 79 одиниць; предмети схожі на приклад, цівку та рукоятку в кількості 3 комплекти.
Цією ж ухвалою накладено арешт на автомобіль марки «Рено» моделі «Магнум», р. н. з. НОМЕР_1 , із причепом марки «SCHWARZMULLER» моделі «SPA-3E», р. н. з. НОМЕР_2 , реєстраційні документи до них та ключ запалювання, що належать громадянину України ОСОБА_6 , шляхом заборони розпорядження ними (зняття з обліку, перереєстрацію, відчуження).
У решті вимог клопотання відмовлено.

З матеріалів судового провадження вбачається, що 22.08.2019 до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області звернувся слідчий із погодженим прокурором клопотанням про накладення арешту на предмети схожі на магазин у кількості 79 одиниць, предмети схожі на приклад, цівку та рукоятку в кількості 3 комплекти, автомобіль марки «Рено» моделі «Магнум», р. н. з. НОМЕР_1 , із причепом марки «SCHWARZMULLER» моделі «SPA-3E», р. н. з. НОМЕР_2 , реєстраційні документи до них та ключ запалювання, що належать гр. України ОСОБА_6 .. У клопотанні слідчий вказує на те, що 20.08.2019 на митному посту «Ужгород» Закарпатської митниці ДФС у ході проведення митного огляду вантажного автомобіля марки «Рено» моделі «Магнум», р. н. з. НОМЕР_1 , з причепом марки «SCHWARZMULLER» моделі «SPA-3E», р. н. з. НОМЕР_2 , які належать громадянину України ОСОБА_6 , під керуванням громадянина ОСОБА_9 , що слідував у напрямку «Виїзд з України», у кабіні автомобіля виявлені предмети схожі на комплектуючі до зброї, а саме: предмети схожі на магазин у кількості 79 (сімдесяти дев`яти) одиниць, які упаковані по п`ять штук та скріплені за допомого прозорої поліетиленової плівки та 4 штуки скріплені за допомого прозорої поліетиленової плівки; 3 (три) комплекти предметів схожих на комплектуючі до зброї (приклад, цівка та рукоятка), які загорнуті в папір та перемотані прозорою поліетиленовою плівкою в один комплект із вищевказаними предметами. При цьому, вказує на те, що виявлені вищевказані предмети, а також автомобіль марки «Рено» моделі «Магнум», р.н.з. НОМЕР_1 , з причепом марки «SCHWARZMULLER» моделі «SPA-3E», р.н.з. НОМЕР_2 , реєстраційні документи до них та ключ запалювання в ході огляду місця події 20.08.2019 вилучені й постановою слідчого від 21.08.2019 визнані речовими доказами. Посилається на те, що транспортний засіб, причіп, ключ запалювання та свідоцтво про реєстрацію автомобіля, а також виявлені в автомобілі предмети зберегли на собі сліди злочинної діяльності, можуть бути предметом кримінального правопорушення й містять ознаки, визначені ст. 98 КПК України, що в свою чергу свідчить про те, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 цього Кодексу. Просить накласти арешт на майно виявлене та вилучене під час проведення 20.08.2019 огляду місця події в кримінальному провадженні № 0000080 за ч. 1 ст. 201 КК України.

В ухвалі слідчого судді вказується на те, що матеріали провадження містять достатньо даних, які вказують на відповідність зазначеного слідчим у клопотанні майна критеріям, передбаченим у ст. 98 КПК України, а відповідно й можливості його використання стороною обвинувачення як доказу в кримінальному провадженні, у зв`язку з чим, із метою належного забезпечення потреб досудового розслідування, зокрема, для збереження речових доказів, а також для забезпечення можливості органу досудового розслідування провести всі необхідні слідчі дії з вказаними речовими доказами, на них необхідно накласти арешт. При цьому, в ухвалі також вказується на те, що стороною обвинувачення не доведено, що існує подальша необхідність у вилученні вказаного в клопотанні транспортного засобу, оскільки слідчий не подав до суду жодних доказів з приводу необхідності проведення певних слідчих дій із указаним майном, проведення експертизи, тощо. Тому, слідчий суддя прийшов до висновку про те, що, враховуючи співмірність та розумність обмеження права власності ОСОБА_6 на транспортний засіб на даному етапі кримінального провадження, а також із метою належного забезпечення потреб досудового розслідування, арешт на вказаний автомобіль необхідно накласти виключно в частині заборони його відчуження, і таке втручання у права та інтереси власника майна буде виправданим і достатнім. Тому, клопотання слідчого задоволено частково.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи висновки слідчого судді в частині накладення арешту на предмети схожі на магазин у кількості 79 одиниць та предмети схожі на приклад, цівку та рукоятку в кількості 3 комплекти, вказує на те, що ухвала слідчого судді у частині накладення арешту шляхом заборони розпорядження на автомобіль, причіп, реєстраційні документи до них та ключ запалювання є незаконною, необґрунтованою та невмотивованою. Посилається на те, що вилучений автомобіль використовувався для переміщення через державний кордон предметів, схожих на комплектуючі до зброї, а отже є засобом вчинення кримінального правопорушення та містить на собі сліди його вчинення, що в свою чергу свідчить про те, що як транспортний засіб, так і виявлені у ньому предмети відповідають критеріям, визначеним ч. 1 ст. 98 КПК України, є речовими доказами у кримінальному провадженні та будуть використані органом досудового розслідування для доказування обставин вчинення кримінального правопорушення. Зазначає і про те, що метою накладення арешту є збереження речових доказів. Разом із тим, вказує на те, що, накладаючи арешт на транспортний засіб з причепом, реєстраційні документи до них та ключ запалювання шляхом заборони розпорядження ними, слідчий суддя не врахував, що переміщення вищевказаних предметів через державний кордон України відбувалось з їх приховуванням, досудове розслідування знаходиться на початковому етапі, що у свою чергу свідчить про наявність ризиків пошкодження або знищення цих предметів з метою приховування слідів кримінального правопорушення, перешкоджання подальшому проведенню їх експертного дослідження та встановленню інших обставин кримінального правопорушення або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню. Просить ухвалу слідчого судді в частині накладення арешту на автомобіль з причепом, реєстраційні документи до них та ключ запалювання шляхом заборони розпорядження ними скасувати, постановити нову ухвалу, якою накласти арешт на вказане майно шляхом заборони їх використання.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, пояснення прокурора ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу, власника майна ОСОБА_6 , який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає із таких підстав.
За змістом конституційних норм та положень кримінального процесуального законодавства тягар доведеності обґрунтованості тверджень клопотань про необхідність накладення арешту на майно, покладений на органи досудового розслідування, - ініціаторів клопотань та прокурора.
Відповідно до ст. 23 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу. Підтримання державного обвинувачення у суді здійснюється прокурором. Захист здійснюється підозрюваним або обвинуваченим, його захисником або законним представником. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Так, зі змісту апеляційної скарги прокурора вбачається, що ним не оспорюються висновки викладені у судовому рішенні щодо накладення арешту на вилучене в ході проведення 20.08.2019 огляду місця події майно, а саме: предмети схожі на магазин у кількості 79 одиниць; предмети схожі на приклад, цівку та рукоятку в кількості 3 комплекти. При цьому, з апеляційної скарги вбачається, що прокурором оспорюються лише висновки слідчого судді у частині накладення арешту на автомобіль марки «Рено» моделі «Магнум», р. н. з. НОМЕР_1 , із причепом марки «SCHWARZMULLER» моделі «SPA-3E», р. н. з. НОМЕР_2 , реєстраційні документи до них та ключ запалювання, що належать громадянину України ОСОБА_6 , шляхом заборони лише розпорядження ними (зняття з обліку, перереєстрацію, відчуження).
Тому, з урахуванням положень ст. 404 КПК України, апеляційним судом висновки викладені у судовому рішенні в частині накладення арешту на предмети схожі на магазин у кількості 79 одиниць та предмети схожі на приклад, цівку та рукоятку в кількості 3 комплекти, не перевіряються, визнаються належним чином вмотивованими, такими, що узгоджуються з вимогами закону, і перевіряється лише рішення слідчого судді у частині накладення арешту із забороною розпорядження на автомобіль марки «марки «Рено» моделі «Магнум», р. н. з. НОМЕР_1 , із причепом марки «SCHWARZMULLER» моделі «SPA-3E», р. н. з. НОМЕР_2 , реєстраційні документи до них та ключ запалювання, що належать громадянину України ОСОБА_6 .
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів із метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладеним арешт у кримінальному провадженні, зокрема, шляхом витребування необхідної інформації в Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Частина 3 ст. 170 КПК України передбачає, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до положень ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання про арешт майна, слідчий суддя в ухвалі повинен зазначити заборону відчуження, розпорядження або користування та вказівку на таке майно. При цьому заборона використання майна чи заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у тих випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Відповідно до ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
Колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання про накладення арешту на автомобіль марки «Рено» моделі «Магнум», р. н. з. НОМЕР_1 , із причепом марки «SCHWARZMULLER» моделі «SPA-3E», р. н. з. НОМЕР_2 , реєстраційні документи до них та ключ запалювання, що належать громадянину України ОСОБА_6 , слідчим суддею належним чином були враховані вимоги Конституції України, дотримані вимоги кримінального процесуального закону та принцип верховенства права, закладений у Європейській Конвенції з захисту прав людини та основоположних свобод та Рішеннях Європейського Суду з прав людини, ретельно перевірені доводи клопотання й постановлено судове рішення, яке з огляду на вказані норми права визнається законним та обґрунтованим.
Так, перевіривши доводи клопотання та викладені у судовому рішенні висновки, колегія судів погоджується з висновком слідчого судді про те, що матеріали провадження містять достатньо даних, які вказують на відповідність зазначеного слідчим у клопотанні майна, зокрема, транспортного засобу з причепом, реєстраційних документів до них та ключа запалювання, критеріям, передбаченим у ст. 98 КПК України, а відповідно й можливості його використання стороною обвинувачення як доказу в кримінальному провадженні, у зв`язку з чим, із метою належного забезпечення потреб досудового розслідування, зокрема, для збереження речових доказів, а також для забезпечення можливості органу досудового розслідування провести всі необхідні слідчі дії з вказаними речовими доказами, на такі необхідно накласти арешт шляхом заборони розпорядження ними.
При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення, колегія суддів враховує те, що вказане вище майно (автомобіль марки «Рено» моделі «Магнум», р. н. з. НОМЕР_1 , із причепом марки «SCHWARZMULLER» моделі «SPA-3E», р. н. з. НОМЕР_2 , реєстраційні документи до них та ключ запалювання), на яке накладений арешт, відповідає зазначеним у ст. 98 КПК України критеріям і може мати значення для встановлення обставин кримінального провадження; що органом досудового розслідування доведено існування передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України ризиків та достатність підстав вважати, що такі ризики мають місце.
Колегія суддів також вважає, що матеріали судового провадження, приєднані до клопотання докази не спростовують викладені у судовому рішенні висновки про те, що стороною обвинувачення не доведено, що існує подальша необхідність у вилученні вказаного в клопотанні транспортного засобу, оскільки слідчий не подав до суду жодних доказів з приводу необхідності проведення певних слідчих дій з указаним майном, проведення експертиз, тощо. При прийнятті судового рішення колегія суддів враховує й те, що в апеляційній скарзі прокурор обґрунтовуючи необхідність накладення арешту на автомобіль шляхом заборони користування та розпорядження ним посилався тільки на те, що арешт на автомобіль шляхом заборони користування та розпорядження ним необхідно накласти з метою його належного збереження, і не посилався на наявність інших даних у підтвердження підстав для застосування арешту шляхом застосування таких обтяжень.
Застосування найменш обтяжливого способу арешту автомобіля, на переконання колегії суддів, не перешкоджатиме його використанню власником у своїх потребах, зокрема, не створюватиме для нього шкідливі наслідки, не порушуватиме право особи мирно володіти майном.
Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що у кримінальному провадженні слідчим суддею обґрунтовано накладено арешт на автомобіль марки «Рено» моделі «Магнум», р. н. з. НОМЕР_1 , із причепом марки «SCHWARZMULLER» моделі «SPA-3E», р. н. з. НОМЕР_2 , реєстраційні документи до них та ключ запалювання, що належать громадянину України ОСОБА_6 , шляхом заборони розпорядження ними, що не буде перешкоджати повному і всебічному проведенню досудового розслідування, та не буде порушувати право власника на мирне володіння своїм майном.
При оцінці доводів клопотання та висновків слідчого судді, апеляційний суд враховує і те, що у клопотанні слідчий не вказує на те, які саме обтяження необхідно застосувати щодо майна, зокрема, транспортного засобу, а також на підстави для застосування тих чи інших обтяжень.
Тому, колегія суддів вважає, що накладення арешту на автомобіль з причепом, реєстраційні документи на них та ключ запалювання, шляхом заборони їх використання, з викладених в апеляційній скарзі мотивів, не ґрунтується на положеннях вказаних вище норм Кримінального процесуального кодексу України та фактичних обставинах кримінального провадження, у зв`язку із чим, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
На інші дані, які б могли вплинути на законність та обґрунтованість судового рішення, та які б могли слугувати безумовною підставою для його скасування, в апеляційній скарзі не вказується, і такі в матеріалах судового провадження відсутні.
При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення колегія суддів також враховує пояснення власника майна ОСОБА_6 про те, що при необхідності на першу вимогу він надасть слідчому для проведення експертних досліджень автомобіль у будь-який час, що він як власник автомобіля та причепа найбільш зацікавлений у належному їх збереженні, у тому числі як речових доказів.
З урахуванням вищевикладеного, доводи апеляційної скарги про незаконність ухвали слідчого судді, колегія суддів відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження під час розгляду апеляційної скарги.
Отже, вищенаведене свідчить про те, що слідчим суддею були дотримані вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання та прийнятті рішення про накладення арешту на вилучене під час проведення огляду майно.
За таких обставин, колегія суддів прийшла до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а тому, з урахуванням положень ч. 3 ст. 407 КПК України, ухвала слідчого судді як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.
При прийнятті рішення колегія суддів враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги ; положення ст. ст. 220, 317 цього ж Кодексу про те, що саме за клопотанням учасників процесу сторони обвинувачення чи захисту (прокурора, потерпілого, обвинуваченого чи його захисника) апеляційний суд визначає необхідність дослідження тих чи інших доказів для з`ясування фактичних обставин справи; що прокурором апелянтом не надано будь-яких доказів, які б спростовували висновки слідчого судді й будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу не заявлялось.
Керуючись ст. ст. 170-173, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу, яку подав прокурор відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_7 , залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 серпня 2019 року, якою накладено арешт на вилучене в ході проведення 20.08.2018 огляду місця події майно, а саме: предмети схожі на магазин у кількості 79 одиниць; предмети схожі на приклад, цівку та рукоятку в кількості 3 комплекти, а також на автомобіль марки «Рено» моделі «Магнум», р. н. з. НОМЕР_1 , із причепом марки «SCHWARZMULLER» моделі «SPA-3E», р. н. з. НОМЕР_2 , реєстраційні документи до них та ключ запалювання, що належать громадянину України ОСОБА_6 , шляхом заборони розпорядження ними (зняття з обліку, перереєстрацію, відчуження), а в решті вимог клопотання відмовлено, - залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: