Провадження № 1-кс/161/7008/19
У Х В А Л А

м. Луцьк 27 серпня 2019 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі: головуючого слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , представника скаржника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «КИТТА» про скасування арешту майна, який накладений ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 серпня 2019 року в межах кримінального провадження, яке внесено до ЄРДР за №0000023 від 27 червня 2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.212 КК України,

В С Т А Н О В И В:

16 серпня 2019 року на адресу слідчого судді надійшло вказане клопотання.

Клопотання мотивовано тим, що ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 серпня 2019 року накладено арешт на банківські рахунки, відкриті в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (МФО 305299, адреса: м. Київ вул. Грушевського, 1Д), шляхом заборони користування та розпорядження ними, що полягає в зупиненні видаткових операцій по банківських рахунках.

В обґрунтування клопотання вказує, що товариство в період з 2016 року по серпень 2019 року ніяких господарських операцій з ПП «ВІЛЄНА», щодо якого відкрито кримінальне провадження не мало, як і не мало відношення до конвертаційного центру, про який зазначається в ухвалі суду.

Представник володільця майна у судовому засіданні клопотання підтримала з підстав, викладених в останньому. Прокурор та слідчий клопотання заперечили, просили відмовити в його задоволенні.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що клопотання слід задовольнити повністю, з таких підстав.

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_6 від 01 серпня 2019 року, справа № 161/12613/19, провадження № 1-кс/161/6364/19, накладено арешт на банківські рахунки, відкриті в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (МФО 305299, адреса: м. Київ вул. Грушевського, 1Д), шляхом заборони користування та розпорядження ними, що полягає в зупиненні видаткових операцій по рахунках суб`єктів господарської діяльності, зокрема, ТОВ «КИТТА» () № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 . Зобов`язано банківську установу надати до слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у Волинській області виписки банку про залишок коштів на рахунках ТОВ «ТОРГОВА ФІРМА ЛОТОС» () № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 ; ТОВ «ММЦ» () № НОМЕР_7 , № НОМЕР_8 ; ТОВ «КИТТА» () № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 ; ТОВ «ДНІПРОБУДМЕТАЛ» () № НОМЕР_9 , № НОМЕР_10 , відкритих в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (МФО 305299, адреса: м. Київ вул. Грушевського, 1Д), на момент оголошення ухвали та в подальшому надавати на вимогу слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Волинській області.

Частиною першою статті 174 КПК України визначено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Фактично, як слідує з фабули кримінального провадження, яка містилася у клопотанні про накладення арешту на майно, на думку органу досудового розслідування, службові особи підприємства імпортера ПП «ВІЛЄНТА» (, адреса місцезнаходження: Волинська обл., м. Луцьк, вул. Лідавська, 1) в період 2016-2019 років шляхом оформлення безтоварних операцій з реалізації товарно-матеріальних цінностей та, відповідно, формування податкового кредиту з податку на додану вартість «транзитним» суб`єктам господарської діяльності, забезпечили незаконне формування податкового кредиту з податку на додану вартість підприємствам реального сектору економіки, внаслідок чого ухилились від сплати податків.

Заявляючи клопотання про накладання арешту на майно слідчий посилався на те, що арешт необхідний з метою відшкодування в подальшому спричинених державі збитків, забезпечення можливих у майбутньому цивільних позовів. Також слідчий посилався на те, що є банківські рахунки доказом вчинення злочину.

Вирішуючи питання про скасування арешту на майно, слідчий суддя враховує положення ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якій зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В цьому контексті слідчий суддя зауважує, що згідно ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Отже, невиправдане втручання та обмеження будь-якого із зазначених елементів, які становлять зміст права власності, призведе до свавільного порушення захищеного ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, права на мирне володіння своїм майном.

У розглядуваному випадку прокурором та слідчим не доведено того факту, що банківські рахунки, на які накладено арешт, мають доказове значення для даного кримінального провадження, зокрема силу речового доказу, оскільки слідчим та прокурором не надано слідчому судді доказів того, що банківські рахунки чи грошові кошти, що містяться на ньому визнані у встановленому порядку речовими доказами у кримінальному провадженні.

З наведених вище мотивів слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для подальшого існування арешту на підставі п.1 ч.2 ст.170 КПК України.

Стосовно посилань слідчого на необхідність збереження арешту на підставі п.4 ч.2 ст.170 КПК України, тобто для відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), слідчий суддя зазначає, що відповідно до ч.6 ст.170 КПК України, в такому випадку арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

З аналізу вищенаведеного положення КПК України слідує, що арешт на майно, як засіб забезпечення відшкодування шкоди та цивільного позову, може бути застосований до майна трьох категорій осіб:

1) підозрюваного (обвинуваченого, засудженого);

2) фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи (наприклад - відшкодування юридичною або фізичною особою шкоди, завданої їхнім працівником чи іншою особою, ст.1172 ЦК України);

3) юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

В перших двох випадках для того, щоб майно юридичної особи віднести до критеріїв такого, що підлягає арешту на підставі п.4 ч.2 ст.170 КПК України, обов`язково необхідне встановлення особи підозрюваного (обвинуваченого, засудженого), і його пов`язаність трудовими відносинами з юридичною особою.

В третьому випадку відомості про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження мають бути обов`язково внесені у відповідний розділ ЄРДР, призначений для цього.

Крім того, обов`язково має бути заявлений цивільний позов, з обґрунтуванням його ціни.

Як слідує з матеріалів клопотання, у даному кримінальному провадженні жодній особі наразі не пред`явлена підозра, цивільний позов жодною особою не пред`являвся, а у витязі з ЄРДР не зазначеного жодної юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Доказів протилежного, ні слідчий, ні прокурор слідчому судді не надали.

Зазначене, на переконання слідчого судді, унеможливлює на даний момент збереження арешту на спірні банківські рахунки на підставі п.4 ч.2 ст.170 КПК України.

З наведених вище мотивів слідчий суддя дійшов висновку, що спірний арешт необхідно скасувати, оскільки його існування є невиправданим у даному кримінальному провадженні, а арештовані банківські рахунки не містять в собі ознак наведених у п.п.1, 4 ч.2 ст.170 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 174 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання задовольнити повністю.

Скасувати арешт шляхом заборони користування та розпорядження ними, що полягає в зупиненні видаткових операцій банківських рахунків № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , відкриті в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (МФО 305299, адреса: м. Київ вул. Грушевського, 1Д), що належать товариству з обмеженою відповідальністю «КИТТА» (49005, місто Дніпро, вул. Спаська, буд. 5, кв. (оф.) 3, ), який був накладений ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_6 від 01 серпня 2019 року, справа № 161/12613/19, провадження №1-кс/161/6364/19, у межах кримінального провадження №0000023 від 27 червня 2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.212 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї може бути подане під час підготовчого провадження у суді.

Повний текст ухвали складено

та підписано 28.08.2019 року

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду
Волинської області ОСОБА_1