УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2019 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі: прокурора ОСОБА_3 , детектива ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 (свідоцтво № 452 від 23.01.2012р. про право на заняття адвокатською діяльністю, договір про надання правової допомоги та ордер), підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання начальника п`ятого відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про продовження строку тримання під домашнім арештом підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровоград, громадянина України, з вищою освітою, одружений, має на утриманні доньок ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , працює помічником адвоката в АО «Альянс Консалтинг Груп», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України.

Перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження за № 0000889 від 20.12.2017р., у рамках якого було подано клопотання, та, дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку прокурора, детектива, захисника та підозрюваного, -

В С Т А Н О В И В:

Клопотання про продовження строку тримання підозрюваного ОСОБА_6 під домашнім арештом в кримінальному провадженні № 0000889 від 20.12.2017р., відповідає вимогам ст.ст. 181, 194, 199 КПК України.

Документом, який підтверджує надання підозрюваному копії клопотання та матеріалів, що обґрунтовують клопотання, є розписка.

Подане клопотання обґрунтоване тим, що встановленні ризики, під час застосування ОСОБА_6 запобіжного заходу, на думку прокурора, не зменшились та існують на даний час, а саме: переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливу підозрюваного ОСОБА_6 на свідків та інших підозрюваних в даному кримінальному провадженні.

Крім того, досудове розслідування в даному провадженні завершити не можливо. У зв`язку із необхідністю проведення в рамках вказаного кримінального провадження ряду слідчих дій, зокрема, з урахуванням наданих стороною захисту матеріалів, виникла необхідність в додатковому часі для проведення оглядів раніше вилучених носіїв інформації, допиту свідків, а також проведення інших процесуальних та слідчих дій за результатами отриманої інформації та в подальшому виконати вимоги ст. 290 КПК України, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

Тому, постановою заступника Генерального прокурора керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_10 від 20.06.2019р. строк досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0000889 від 20.06.2019р. був продовжений до 04.09.2019р.

Під час судового розгляду прокурор підтримала подане клопотання та просила його задовольнити з підстав, зазначених у клопотанні.

Захисник ОСОБА_5 та підозрюваний ОСОБА_6 заперечували проти задоволення поданого прокурором клопотання та просили відмовити у його задоволенні, зазначаючи, що пред`явлена органами досудового розслідування ОСОБА_6 підозра є необґрунтованою, та додані до клопотання докази, не підтверджують наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання та надані в суді документи, слідчий суддя вважає, що клопотання прокурора підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_6 підозрюється в тому, що в період часу з 13.03.2015р. по 01.12.2016р., будучи службовою особою, маючи єдиний умисел на розтрату чужого майна, за попередньою змовою групою осіб у складі ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та інших, не встановлених на теперішній час осіб, вчинив розтрату шляхом зловживання службовим становищем чужого майна - грошових коштів на суму 2 225059,41 доларів США, що згідно з офіційним курсом Національного банку України становить 55 457 117,73 грн., що є особливо великим розміром, оскільки більш ніж у 600 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, у результаті чого державі в особі ДП "Завод 410 ЦА" спричинено збитки на суму 2 225 059,41 дол. США, що за офіційним курсом НБУ становить 55 457 117,73 грн., тобто вчинив розтрату чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем за попередньою змовою групою осіб в особливо великих розмірах.

Крім того, ОСОБА_6 , підозрюється в тому, що будучи службовою особою - заступником директора ДП ДГЗП "Спецтехноекспорт", в період часу з 29.10.2015р. по 08.04.2016р. склав завідомо неправдиві документи: акт виконаних робіт від 04.04.2016р. № 137, звіти комісіонера від 05.11.2015р. та від 08.04.2016р., та видав завідомо неправдиві документи державі в особі ДП "Завод 410 ЦА".

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі кримінального провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні прокурора та доданих до нього матеріалах дані, слідчий суддя приходить для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України.

Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», наведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_6 до вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень, в клопотанні прокурора та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої йому підозри.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.09.1990).

На обґрунтування пред`явленої ОСОБА_6 підозри, до клопотання додані зібрані під час досудового розслідування докази, зокрема, платіжні доручення в іноземній валюті № 318 від 20.10.2015р., № 102 від 05.04.2016р., № 302 від 17.11.2016р., № 325 від 30.11.2016р.; акт виконання робіт № 147 від 07.11.2016р. за агентською (консультаційною) угодою № STE-17-A-09 від 09.04.2009р.; звіти комісіонера від 26.10.2015р., від 18.11.2016р., від 01.12.2016р. за договором комісії № STE-1-2-Д/К-09-04/09-01 від 08.01.2009р.; довідка спеціалістів Держаудитслужби від 08.05.2018р. з додатками до неї; висновок експерта за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи від 08.05.2018р. № 19/17-3/1/115-СЕ/18 з додатками до нього; висновок експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи № 9950/18-72 від 19.07.2018р. з додатками до нього; покази ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та інших свідків, та іншими матеріалами кримінального провадження.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 06.03.2019р. відносно ОСОБА_6 був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під домашнім арештом, із забороною цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , та покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 01.07.2019р. відносно ОСОБА_6 був продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під домашнім арештом, із забороною в період з 00.00год. до 06.00год. залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , та покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, на строк до 31.07.2019р.

Постановою заступника Генерального прокурора керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_10 від 20.06.2019р. строк досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0000889 від 20.06.2019р. був продовжений до 04.09.2019р.

Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладення на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя зобов`язаний: здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування і судового розгляду та враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).

Крім того, як неодноразово зазначав Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, у випадках коли констатував порушення статті 5 Конвенції щодо розгляду доцільності продовження строків тримання особи під вартою, протягом як досудового розслідування, так і судового розгляду, продовження строків тримання під вартою повинно ґрунтуватися на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під вартою на початковій стадії розслідування.

Враховуючи вказане, слідчий суддя вважає, що встановлені раніше ризики, передбачені ст. 177 КПК України продовжують існувати, проте, у зв`язку із перебігом ефективного розслідування справи, суттєво зменшилися.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях зазначив, що питання стосовно того, чи була розумною тривалість тримання під вартою, не може вирішуватися абстрактно. Наявність підстав для тримання обвинуваченого під вартою має оцінюватися в кожній справі з урахуванням її конкретних обставин. У будь-якій справі тривале тримання під вартою може виявитися виправданим лише за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. (Рішення у справі «W. проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року, серія А, №254-А, п. 30).

Обов`язок забезпечити розумній строк досудового тримання під вартою покладається на судові органи, які повинні розглянути всі факти на користь і проти існування справжньої потреби суспільного інтересу, який, при належному врахуванні принципу забезпечення презумпції невинуватості, виправдовує відхід від норми про повагу до особистої свободи (Рішення у справі «Летельєр проти Франції» (Letellier v. France) від 26 червня 1991 р., серія А, № 207, п. 35).

Враховуючи вказане, слідчий суддя вважає необхідним продовжити підозрюваному ОСОБА_6 строк тримання під домашнім арештом, в межах строку досудового розслідування, тобто до 04.09.2019р. включно, заборонивши йому залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 00.00год. до 06.00год. наступного дня.

Виходячи з викладеного, слідчий суддя вважає необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 , продовжити і строк дії обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України: повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування, що стосується обставин даного кримінального провадження, з іншими підозрюваними в кримінальному провадженні ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , поза межами процесуальних дій; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Крім того, слідчий суддя вважає необхідним продовжити строк дії обов`язку не відлучатися з населеного пункту в якому проживає ОСОБА_6 , проте розширити його межі, надавши йому можливість виїздити до м. Києва та Київської області.

Так, в ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_6 має на утриманні доньок ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , крім того, працює помічником адвоката в АО «Альянс Консалтинг Груп», тому у зв`язку із професійною діяльністю має відлучатися з населеного пункту в якому проживає до м. Києва та Київської області.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях зазначив, що питання стосовно того, чи була розумною тривалість тримання під вартою, не може вирішуватися абстрактно. Наявність підстав для тримання обвинуваченого під вартою має оцінюватися в кожній справі з урахуванням її конкретних обставин. У будь-якій справі тривале тримання під вартою може виявитися виправданим лише за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. (Рішення у справі «W. проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року, серія А, №254-А, п. 30).

Обов`язок забезпечити розумній строк досудового тримання під вартою покладається на судові органи, які повинні розглянути всі факти на користь і проти існування справжньої потреби суспільного інтересу, який, при належному врахуванні принципу забезпечення презумпції невинуватості, виправдовує відхід від норми про повагу до особистої свободи (Рішення у справі «Летельєр проти Франції» (Letellier v. France) від 26 червня 1991 р., серія А, № 207, п. 35).

Враховуючи вказане, слідчий суддя вважає, що застосований до ОСОБА_6 обов`язок не відлучатися з даного населеного пункту без дозволу детектива та прокурора, на даній стадії кримінального провадження, не є співрозмірним та не відповідає завданням та меті кримінального провадження. Тому, на даній стадії досудового розслідування, на думку слідчого судді, доцільно продовжити ОСОБА_6 строк дії обов`язку не відлучатися з м. Києва та Київської області без дозволу детектива, прокурора або суду.

Разом з тим, слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення клопотання прокурора в частині продовження строку дії обов`язку носити ОСОБА_6 електронний засіб контролю, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КПК України застосування електронних пристроїв контролю полягає у закріпленні на тілі підозрюваного пристрою, який дає змогу відслідковувати та фіксувати його місцезнаходження.

Як встановлено в ході судового розгляду, на ОСОБА_6 ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 06.03.2019р. був покладений обов`язок носити електронний засіб контролю,строк дії якого, був у подальшому продовжений ухвалою слідчого судді від 03.05.2019р. Однак, у зв`язку з відсутністю електронного засобу контролю в органів Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_6 , такий електронний засіб контролю не був фактично застосований до підозрюваного.

З пояснень сторін кримінального провадження встановлено, що під час досудового розслідування ОСОБА_6 , незважаючи на те, що до нього не був застосований електронний засіб контролю, належним чином дотримувався виконання застосованого до нього запобіжного заходу та виконував покладені на нього раніше обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, що свідчить про належну його процесуальну поведінку.

Тому, з урахуванням належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 під час досудового розслідування, слідчий суддя вважає, що на даний час відпала необхідність у доцільності продовження строку дії обов`язку носити електронний засіб контролю.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що клопотання прокурора підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 193, 195, 196, 309, 372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання начальника п`ятого відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 задовольнити частково.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під домашнім арештом, в межах строку досудового розслідування, тобто до 04.09.2019р. включно, заборонивши йому залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 00.00год. до 06.00год. доби.

Продовжити строк дії обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, покладених на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

- не відлучатися з м. Києва та Київської області без дозволу слідчого, прокурора або суду,

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи,

- утримуватися від спілкування, що стосується обставин даного кримінального провадження, з іншими підозрюваними в кримінальному провадженні ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , поза межами процесуальних дій,

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Строк дії даної ухвали визначити до 04.09.2019р. включно.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло підозрюваного, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.

В задоволенні іншої частини клопотання відмовити.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Спеціалізовану антикорупційну прокуратуру Генеральної прокуратури України, а її виконання - на орган Національної поліції України за місцем знаходження підозрюваного ОСОБА_6 під домашнім арештом.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1