Провадження №: 1-кп/127/541/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 листопада 2019 року місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000004 від 14.01.2019 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Липовець, Вінницької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , фізична особа-підприємець, із вищою освітою, неодруженого, українця, громадянина України, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 359 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

обвинуваченого: ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 діючи умисно, за попередньою змовою із ОСОБА_6 (засудженого вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 04.04.2019 за ч. 2 ст. 359 КК України) з корисливих мотивів, в порушення вимог пункту 7 «Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України», затвердженого Постановою Верховної Ради України № 2471-ХІІ від 17.06.1992, яким передбачено спеціальні технічні засоби негласного отримання інформації, як вид майна, що не може перебувати у власності громадян; пунктів 2, 3 «Положення про порядок розроблення, виготовлення, реалізації та придбання спеціальних технічних засобів для зняття інформації з каналів зв`язку, інших засобів негласного отримання інформації», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1450 від 27.10.2001, яким визначено перелік замовників розроблення, виготовлення та придбання спеціального технічного засобу негласного отримання інформації, серед якого відсутні фізичні особи, Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» та «Ліцензійних умов провадження господарської діяльності, пов`язаної з розробленням, виготовленням, постачанням спеціальних технічних засобів для зняття інформації з каналів зв`язку та інших технічних засобів негласного отримання інформації», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 669 від 22.09.2016, відповідно до яких зазначені спеціальні технічні засоби підлягають ліцензуванню, здійснили незаконне придбання та незаконний збут спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації, основним функціональним призначенням яких є негласне одержання інформації.

Так, ОСОБА_3 , за попередньою змовою із ОСОБА_6 (засудженого вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 04.04.2019 за ч. 2 ст. 359 КК України) будучи засновником ТОВ «Ай Ті Спец» (), за невстановлених слідством обставин отримали від компанії-розробника програмне забезпечення «StaffCop» виробництва ТОВ «Атом Безопасность» (м. Новосибірськ, Російська Федерація), з метою подальшого збуту.

ОСОБА_3 за попередньою змовою із ОСОБА_6 (засудженого вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 04.04.2019 за ч. 2 ст. 359 КК України) 28.09.2018 у приміщенні ТОВ «Ай Ті Спец» за адресою: м. Вінниця, вул. Театральна, 20, офіс 310, згідно з попередніми домовленостями збули громадянину ОСОБА_7 портативну персональну електронну обчислювальну машину (ПЕОМ) у вигляді ноутбуку марки DELL Latitude E6520 TAG (s/n): 4LVK4RI, а також системний блок чорного кольору, задня та ліва бокова стінки якого опломбовані паперовою наклейкою з надписом «ВІНЕЦЬ», цифрами від 1 до 12 та від 2011 до 2015 і надписом «374723/21 2018», на яких встановлене програмне забезпечення «StaffCop» Enterprise server 4.3.1078-stable 4.3 (версія агента 5.8.2471)», загальною вартістю 29 409 грн., яке у відповідності до висновку експерта ЗЕС ІСТЕ СБУ в УСБУ у Дніпропетровській області № 169 від 22.10.2018 відноситься до спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації.

Допитаний у ході судового провадження обвинувачений ОСОБА_3 , вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю за викладених у обвинувальному акті обставинах та суду надав наступні показання.

Так, ОСОБА_3 та ОСОБА_6 отримали програмне забезпечення. У подальшому збули ОСОБА_7 ноутбук, системний блок на якому він встановив програмне забезпечення зазначене у обвинувальному акті.

З ОСОБА_6 вони домовились про те, що ОСОБА_3 під час встановленого зазначеного у обвинувальному акті системного забезпечення, він буде відповідати лише за технічну частину роботи, за всю іншу частину роботи, як із засновниками так із клієнтами відповідав ОСОБА_6 .

Клієнт ОСОБА_7 попросив ОСОБА_3 встановити йому програмне забезпечення та повністю виконати усі роботи зі встановлення, що він і зробив.

У ході судового провадження обвинувачений ОСОБА_3 , зазначив, що про вчинене він щиро шкодує та просив суд суворо його не карати.

Заслухавши думку прокурора, захисника та обвинуваченого ОСОБА_3 , суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України вважає за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Також судом з`ясовано чи правильно розуміє обвинувачений ОСОБА_3 та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи не має сумнівів у добровільності їх позиції.

Одночасно, обвинуваченому ОСОБА_3 та іншим учасникам судового провадження роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Аналізуючи та оцінюючи обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що стороною обвинувачення доведено поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 359 КК України, а тому його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 359 КК України, незаконне придбання та незаконний збут спеціальних технічних засобів отримання інформації, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та приймає до уваги роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Суд враховує, що у постановах Верховного суду звернута увага на те, що відповідно до ст. 50, ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Судом враховано те, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, за місцем роботи характеризується позитивно. Згідно довідки комунального закладу «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка» № 20/4172 від 23.08.2019, ОСОБА_3 на обліку у закладі не перебуває.

Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд враховує щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.
Враховуючи всі обставини справи в їх сукупності, тяжкість вчиненого злочину, особу обвинуваченого ОСОБА_3 , ставлення до вчиненого, поведінку у ході судового провадження, а тому суд переконаний, що саме покарання у виді позбавлення волі на певний строк призначене ОСОБА_3 зі звільненням останнього від відбування призначеного покарання з випробуванням та з встановленням іспитового строку, буде необхідним та достатнім і досягне мети не лише кари ОСОБА_3 за вчинене, а й буде слугувати для його виправлення та запобігання вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 369, 370, 371, 374 КПК України, ст. 65 КК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 359 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вручити копію вироку обвинуваченому та прокурору негайно.

Учаснику судового провадження, який не був присутній у судовому засіданні копію вироку суду надіслати поштою не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя: