Справа № 308/6665/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 жовтня 2019 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , захисника особи, яка подала скаргу ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора, щодо відмови у розгляді заяви про визнання потерпілим,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області зі скаргою, згідно якої просить слідчого суддю визнати протиправною бездіяльність прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0001808, щодо відмови у розгляді заяви ОСОБА_4 про визнання його потерпілим; зобов`язати прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0001808 розглянути заяву ОСОБА_4 про визнання його потерпілим по суті.

В обґрунтування скарги заявник посилається на те, що 24 червня 2019 року ним до процесуального керівника у кримінальному провадженні №0001808, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 червня 2019 року, прокурора Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_5 подано заяву про визнання ОСОБА_4 потерпілим. 10 червня 2019 року близько 18 години на перехресті вулиць Марії Заньковецької та Достоєвського відбулося зіткнення автомобілів Субару Аутбек та ЗАЗ Славута, внаслідок чого майну та здоров`ю осіб завдано шкоди. З місця ДТП ОСОБА_4 забрала карета екстреної медичної допомоги, яка доставила його до Ужгородської центральної міської клінічної лікарні на вул. Грибоєдова, 20. У травмпункті Ужгородської центральної міської клінічної лікарні його оглянув лікар, проведено рентгенодіагностику лівої кінцівки, відібрано зразки крові для аналізу та лікарем надано рекомендації. Після лікарні заявника доставлено додому. У зв`язку із погіршенням стану наступного дня, 14 червня 2019 року, ОСОБА_4 звернувся до сімейного лікаря, яка дала направлення на рентгенологічне дослідження. А в подальшому - до Закарпатської обласної клінічної лікарні імені Андрія Новака у м. Ужгороді, вул. Перемоги, 22, де його госпіталізували з 17 по 25 червня 2019 року. Тож одним із потерпілих у ДТП ОСОБА_4 вважає себе, відтак в порядку статті 56 Кримінального процесуального кодексу України (надалі - КПК України) звернувся до прокурора із заявою про визнання мене потерпілим. Прокурор Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_5 як процесуальний керівнику кримінальному провадженні №0001808, до якого подано заяву, однак, рішення по ній не прийняв, а переправив її до слідчого СВ Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області. З огляду на ухилення прокурора Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_5 від прийняття рішення за заявою ОСОБА_4 про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні вважає таку бездіяльність протиправною.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у даній справі відкрито провадження, призначено судове засідання.

Заявник, належним чином повідомлений про день, місце та час розгляду справи, в судове засідання не з`явився.

Захисник особи, яка подала скаргу ОСОБА_3 у даному судовому засіданні підтримала подану скаргу з викладених у ній підстав, просила вимоги скарги задовольнити. Разом з тим просила врахувати, що в частині вимог які стосуються зобов`язання прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0001808 розглянути заяву ОСОБА_4 про визнання його потерпілим по суті фактично потреба відпала, оскільки наявна постанова слідчого про відмову в задоволенні заяви.

Прокурор ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав через канцелярію суду заяву у якій заперечував щодо задоволення скарги, повідомив про неможливість прибути в судове засідання та просив розглянути справу за його відсутності.

Заслухавши пояснення представника заявника, вивчивши скаргу та дослідивши матеріали, які долучені до неї, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Статтею 24 КПК України визначено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування визначено та регламентовано Главою 26 КПК України.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України.

Частиною 1ст.303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: 1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобовязаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування; 2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; 3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником; 4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; 5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою; 6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом; 7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником; 8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником; 9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником; 10) повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником; 11) відмова слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001808, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 червня 2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

У рамках даного кримінального провадження ОСОБА_4 подано заяву від 24 червня 2019 прокурору Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_5 про визнання ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні №0001808, оскільки останній є процесуальним керівником у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника про виконання будь яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання.

Вказане клопотання було отримано Ужгородською місцевою прокуратурою 24.06.2019 року, про що свідчить штамп вхідної кореспонденції.

Вказане клопотання, 25.06.2019 року було направлено прокурором Ужгородської місцевої прокуратури за належністю до слідчого відділу Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області, за місцем проведення досудового слідства, для розгляду його по суті.

Постановою старшого слідчого СВ Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Закарпатській капітан поліції ОСОБА_6 від 08.07.2019 відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_4 від 24.06.2019 року по кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001808 від 11 червня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Вказану постанову слідчого мотивовано тим, що на даний час органом досудового не проведено всіх необхідних слідчих дій, та не вжито всіх заходів з метою встановлення обставин даного кримінального правопорушення, з метою визначення процесуального статусу відповідно кожного із учасників даної події. Окрім цього, зауважено, що суб`єкт кримінального провадження не може мати в одному провадженні щодо однієї події, два процесуальні статуси і бути наділеними певними правами передбаченими КПК України. У зв`язку з чим, орган досудового розслідування Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області, на даний час, приходить до висновку про відмову у задоволенні заявленого клопотання щодо визнання ОСОБА_4 потерпілим.

Таким чином, процесуальний керівник, прокурор Ужгородської місцевої прокуратури здійснив свої повноваження по кримінальному провадженню відповідно до вимог діючого законодавства, в порядку ст. 36 КПК України, а саме, надав вказівки органу досудового розслідування, доручив проведення процесуальних дій.

З огляду на вищенаведене, слідчим суддею встановлено, що питання, яке заявник просить зобов`язати прокурора розглянути по суті вже вирішено слідчим, який здійснює досудового розслідування кримінального провадження №0001808 від 11 червня 2019.

Заявлена вимога ОСОБА_4 щодо оскарження бездіяльності прокурора, яка полягає у відмові в розгляді заяви про визнання потерпілим, переліком ст. 303 КПК України не визначена.

Згідно з п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні.

Разом з тим, слідчий суддя звертає увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора.

За приписами ч. 4 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, що є принципом диспозитивності розгляду.

Як роз`яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних i кримінальних справ в узагальненні «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» від 12.01.2017 року, по-різному вирішуються питання формулювання положень резолютивної частини ухвали слідчого судді в разі скасування постанови про відмову у визнанні потерпілим. В одних випадках слідчі судді постановляють рішення зобов`язати слідчого визнати скаржника потерпілим, а в інших обмежуються рішенням про скасування постанови про відмову у визнанні потерпілим. Перший з наведених підходів не враховує положень кримінального процесуального законодавства, яке не передбачає прийняття процесуального рішення про визнання потерпілим. Саме тому за умови скасування відповідних постанов слідчим суддям доцільно в резолютивній частині формулювати рішення лише про таке скасування.

Що стосується вимог заявника про визнання саме протиправною бездіяльність прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0001808, щодо відмови у розгляді заяви ОСОБА_4 про визнання його потерпілим, то такі вимоги виходять за рамки положень ч.2 ст. 307 КПК України, якою визначений перелік рішень слідчого судді за результатами розгляду скарг під час досудового розслідування в порядку ст. 303 КПК України.
Частиною 2 ст.307 КПК України передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
Вказана норма Закону містить вичерпний перелік дій які повинен вчинити слідчий суддя при винесенні рішення і не передбачає визнання дій або бездіяльності слідчого або прокурора протиправними, у зв`язку з чим скарга у цій частині не підлягає задоволенню.
Виходячи з вищенаведеного та оцінюючи обґрунтованість поданої скарги, приймаючи до уваги, що в скарзі заявником ставиться питання, що не входить в перелік рішень, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, а також не належить до повноважень слідчого судді, передбачених КПК України, слідчий суддя приходить до переконання, що у задоволенні скарги в цій частині слід відмовити також.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Водночас, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що дана ухвала не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді або в іншому судовому порядку і не перешкоджає захисту прав особи, яка подала скаргу, в порядку, передбаченому КПК України.

Частиною 3 ст. 307 КПК України передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 306, 307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора, щодо відмови у розгляді заяви про визнання потерпілим відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1