Справа № 344/1140/19
Провадження № 11-кп/4808/358/19
Категорія T2tHw04yev26u
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2019 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Івано Франківського міського суду Івано Франківської області від 16 липня 2019 року, відносно ОСОБА_8 за ст. 185 ч.3, ст. 185 ч.2 КК України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Детятин, Галицького району Івано Франківської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, непрацюючого, раніше судимого: 11.09.2012 року Івано Франківським міським судом за ст. 186 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки; 23.05.2014 року Вінницьким районним судом Вінницької області за ст. 15 ч.2, ст. 185 ч.2, ст. 71 ч.1 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі; 09.12.2014 року Галицьким районним судом Івано Франківської області за ст.185 ч.3, ст. 70 ч.4 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду Івано Франківської області засуджений за ст. 185 ч.3, ст. 70 ч.4 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі, на підставі Закону України «Про амністію» від 08.04.2014 року строк скорочений на половину 1 рік 1 місяць 15 днів; 06.12.2016 року Галицьким районним судом Івано Франківської області за ст. 185 ч.3, ст.69 КК України до 6 місяців арешту,-

в с т а н о в и л а :

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 , вважає вирок Івано Франківського міського суду від 16.07.2019 року незаконним та необґрунтованим, оскільки він базується виключно на доводах сторони обвинувачення, у зв`язку з чим судом першої інстанції було допущено істотні порушення вимог кримінально процесуального закону та неповноту судового розгляду. Зазначає, що при призначенні йому покарання суд належним чином не врахував те, що на момент вчинення злочину він перебував в скрутному матеріальному становищі, добровільно відшкодував завдану шкоду, визнав свою вину та щиро розкаявся.

Просить скасувати вирок Івано Франківського міського суду Івано - Франківської області від 16.07.2019 року та призначити йому покарання, із застосуванням ст. 75 КК України.

Вироком Івано Франківського міського суду від 16.07.2019 року, ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ст. 185 ч.2, ст. 185 ч.3 КК України та призначено покарання:

- за ст. 185 ч.2 КК України 1 (один) рік позбавлення волі;

- за ст. 185 ч.3 КК України із застосуванням ст. 69 КК України 1 (один) рік 6 (шість) місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч.1 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_8 покарання 1 рік 6 місяців позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_8 в дохід держави 4862 грн. витрат за проведення експертиз.

Питання речових доказів вирішено у відповідності до положень ст. 100 КПК України.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, поєднане з проникненням в інше приміщення; а також вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, за наступних обставин.

В період часу з 20 год. 27.10.2018 року по 09 год. 45 хв. 28.10.2018 року, у ОСОБА_8 , який проходив повз гаражне приміщення, яке розташоване біля будинку АДРЕСА_2 , та належить ОСОБА_10 , виник неправомірний умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднаного із проникненням у вказане приміщення. З цією метою, ОСОБА_8 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до вхідних дверей вказаного гаражного приміщення та, пошкодивши навісний замок дверей, незаконно проник в середину зазначеного приміщення, звідки таємно викрав особисте майно ОСОБА_10 , а саме: термоповітродувку, вартість якої становить 423 грн.; електродриль вартість, якої становить 207 грн.; зварювальний апарат, вартість якого становить 1050 грн.

Після цього, ОСОБА_8 із викраденим майном покинув приміщення гаражу, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду у розмірі 1680 грн.

Крім того, 10.12.2018 року, близько 01 год. 30 хв., ОСОБА_8 , перебувачи в дворі житлового будинку АДРЕСА_3 , побачив автомобіль марки «Volkswagen LT46», білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить потерпілому ОСОБА_11 .

Після чого у ОСОБА_8 виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій неправомірний умисел, ОСОБА_8 , діючи умисно та повторно, переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до автомобіля марки «Volkswagen LT46», розбив переднє вікно зі сторони водійських дверцят, чим забезпечив собі доступ до салону автомобіля та таємно викрав автомагнітолу марки «JVС», моделі «КD-R322», вартість якої згідно висновку експерта № СЕ-19/109/28-ЗТВ/19 від 04.01.2019 року становить 683 грн. Після цього ОСОБА_8 із викраденим майном покинув місце вчинення злочину та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на вказану суму.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_9 , підтримали подану апеляційну скаргу, просили її задовольнити, а вирок суду першої інстанції скасувати;

- прокурор заперечив з приводу поданої апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , вважає її необґрунтованою та безпідставною.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників апеляційного провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вирок суду, слід залишити без змін, з наступних підстав.

Вирок суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 370 КПК України, тобто є законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 розглянуто в порядку ст.349 ч.3 КПК України, де судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, оскільки під час судового розгляду в суді першої інстанції обвинуваченим було подано письмову заяву від 26.06.2019 року, із змісту якої вбачається, що обвинувачений правильно зрозумів зміст обставин кримінального провадження, і у зв`язку із повним визнанням вини, вважав недоцільним дослідження в судовому засіданні доказів, зібраних на досудовому розслідуванні, і що в подальшому він не матиме права оскаржити фактичні обставини кримінального провадження в апеляційному порядку. Інші учасники судового розгляду проти цього не заперечили.

Колегія суддів не вбачає порушень проведення судом судового розгляду в порядку ст.349 ч.3 КПК України, а тому вирок суду у цій частині не переглядатиметься судом апеляційної інстанції, відповідно до вимог ст. 404 ч.1 КПК України.

Висновок суду першої інстанції про винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні таємного викрадення чужого майна, вчиненого повторно, поєднаного з проникненням в інше приміщення, а також у вчиненні таємного викрадення чужого майна, вчиненого повторно та про кваліфікацію таких дій обвинуваченого за ст.185 ч.3, ст. 185 ч.2 КК України за обставин, викладених у вироку є обґрунтованим.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_8 наведені в апеляційній скарзі з приводу того, що судом першої інстанції при призначенні йому покарання було не в повній мірі враховано всі пом`якшуючі обставини та призначено йому надто суворе покарання, на думку колегії суддів є безпідставними та необґрунтованими.

Так, як призначаючи покарання обвинуваченому суд першої інстанції, дотримався вимог ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання і врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості та тяжких, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання в силу ст. 66, 67 КК України.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що судом першої інстанції визнано обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого: визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування заподіяної шкоди. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Окрім цього, судом першої інстанції враховано дані на особу обвинуваченого, зокрема те, що обвинувачений на обліку в ОНД та ОПНЛ не перебуває, вчинив злочин, перебуваючи у важкому матеріальному становищі, та враховано висновки надані в досудових доповідях органу пробації.

Тому на думку колегії суддів, доводи обвинуваченого ОСОБА_8 наведені в апеляційній скарзі про те, що судом не враховано пом`якшуючі обставини є безпідставними, оскільки всі переліченні ним в апеляційній скарзі пом`якшуючі обставини були враховані судом першої інстанції при призначенні йому покарання.

Окрім цього, санкція ст. 185 ч.3 КК України, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років. Проте, суд першої інстанції врахувавши особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують покарання застосував щодо ОСОБА_8 ст. 69 ч.1 КК України та призначив йому покарання нижче від найнижчої передбаченої законом межі, встановленої в санкції ст. 185 ч.3 КК України.

З огляду на вказані обставини, колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції покарання є необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів, а також справедливим щодо досягнення мети покарання виходячи з вимог ст. 50 КК України.

Крім цього, колегією суддів не встановлено підстав, передбачених ст. 409 КПК України для зміни вироку суду першої інстанції, так як суд призначив покарання, яке відповідає тяжкості злочину та особі обвинуваченого, як і не встановлено обставин для застосування ст. 75 КК України та пом`якшення призначеного покарання.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як необґрунтовану. Доводи апеляційної скарги поданої обвинуваченим ОСОБА_8 повністю спростовуються висновками суду першої інстанції, які є обґрунтованими належними доказами, яким дана вичерпна правова

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405,407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити - без задоволення, а вирок Івано Франківського міського суду Івано Франківської області від 16 липня 2019 року про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185 ч.3, ст. 185 ч.2 КК України без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5