Справа № 201/1192/19
Провадження № 1кп/201/923/2019
ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 листопада 2019 року м. Дніпро
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, українця, громадянин України, з базовою середньою освітою, не працюючого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судимий:
-13.08.2013 Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч.1 ст. 289 КК України до 3 років позбавлення волі; на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;
-10.02.2016 Солонянським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 310, ст. 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; звільнився 25.07.2018 постановою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області умовно- достроково, невідбутий строк - 1 рік 4 місяці 2 дня;
у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 289 КК України;
В судовому засіданні приймали участь:
прокурор ОСОБА_4
обвинувачений ОСОБА_3
потерпілий ОСОБА_5
Вказаними діями ОСОБА_3 вчинив злочин відповідальність за який передбачений ч. 2 ст. 289 КК України, а саме: незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєному злочині визнав у повному обсязі, підтвердив фактичні обставини щодо вчинених ним діянь та пояснив, що він прийшов додому до потерпілого з яким був знайомий з метою просити останнього підвезти його до магазину, однак потерпілого не виявилось вдома, а тому він самовільно сів в автомобіль, належний потерпілому, завів його і поїхав до магазину. По ходу руху він втратив керування і сталась ДТП. Після цього він був біля машини до ночі, щоб її не вкрали, а потім забрав з неї цінні речі і пішов додому, а вже зранку прийшов до потерпілого і розповів про те, що сталось.
Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, його винність у вчиненні інкримінованому йому злочині знайшла своє підтвердження у наданих стороною обвинувачення та досліджених в судовому засіданні доказах, а саме.
Потерпілий ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що в той день він приїхав додому о 23-00 годині і не бачив що машини немає, а тільки зранку помітив її відсутність і відразу зустрів на вулиці обвинуваченого який розповів про те що взяв авто, але потрапив у ДТП. Внаслідок злочину йому спричинено шкоду, яку не відшкодовано.
Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів.
Враховуючи викладене, суд доходить висновку про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні злочину та його дії органом досудового розслідування кваліфіковані правильно по ч. 2 ст. 289 КК України, а саме, незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який являється тяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, який судимий за аналогічний злочин, вчинив новий злочин під час умовно-дострокового звільнення від відбуття покарання, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, негативно характеризується.
Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України не встановлено. Його каяття суд не розцінює як щире, а як таке, що направлене на пом`якшення покарання, так як в судовому засіданні крім визнання вини обвинувачений не виявив ознак розкаяння, як то щирий жаль за скоєне і осуд своєї поведінки.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових злочинів, обвинуваченому слід призначити покарання виключно у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретних його обставинам, даним про особу обвинуваченого.
Застосовувати до обвинуваченого додаткове покарання у виді конфіскації майна суд вважає недоцільним, оскільки в судовому засіданні встановлено, що обвинувачений не користувався корисливим мотивом, в той час як додаткове покарання може бути призначено виключно за корисливий злочин .
Підстав для застосування до ОСОБА_3 положень ст. 69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті суд не вбачає.
Враховуючи, що ОСОБА_3 був засуджений вироком Солонянського районного суду м. Дніпропетровська від 10.02.2016 року, суд вважає за необхідне призначити остаточне покарання за ч. 1 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання до покарання призначеного за цим вироком невідбутої частини покарання за вироком Солонянського районного суду м. Дніпропетровська від 10.02.2016.
Питання про речові докази та судові витрати слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100, 124 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 289 України та призначити йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі без конфіскації майна.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України призначити ОСОБА_3 остаточне покарання шляхом часткового приєднання до призначеного цим вироком покарання, 2 місяці позбавлення волі невідбутого покарання за вироком Солонянського районного суду м. Дніпропетровська від 10.02.2016 року, визначивши остаточно до відбування п`ять років два місяця позбавлення волі без конфіскації майна.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 відраховувати з дня його затримання після набрання вироком законної сили.
Речовий доказ - автомобіль ЗАЗ 110307 «Славута» червоного кольору, р.н.з НОМЕР_1 , 2005 року випуску - повернути потерпілому ОСОБА_6 .
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта в розмірі 1256 гривень 00 копійок.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.
Вирок підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору.
Суддя: ОСОБА_1