Провадження по справі № 1-кп/522/546/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2019 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2 ,
здійснивши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі судовий розгляд у кримінальному провадженні №0007128від 10.09.2016р., на підставі обвинувального акту стосовно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, уродженця Одеської обл., Арцизького району, м. Арциз, громадянина України, маючого неповну середню освіту, офіційно не працевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-17.04.2014 Арцизьким районним судом Одеської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном 3 роки,-
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
адвоката - ОСОБА_5
потерпілої ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. ст. 187 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

10.09.2016р., приблизно о 03.00 годині, ОСОБА_3 разом із невстановленою слідством особою, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, знаходячись на території «Траси Здоров`я» в м. Одеса, вступили в злочинну змову, направлену на відкрите заволодіння майном ОСОБА_6 , яке знаходилось у неї, а саме: золотий ланцюжок та золотий браслет на руці останньої, які вони визначили предметом свого злочинного посягання.
Діючи з вказаною метою, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_3 та невстановлена особа, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, відкрито, з застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, яке виразилось в утриманні потерпілого за золотий ланцюжок, який висів на її шиї та утриманні потерпілої рукою за шию, за попередньою змовою групою осіб, заволоділи майном потерпілої ОСОБА_6 , а саме: золотим ланцюжком, вагою 11 грам, та золотим браслетом, вагою 6 грам, загальною вартістю 20 000 гривень; золотою сережкою, вагою 1,3 грам, вартістю 1700 гривень; мобільним телефоном марки «iPhone 4 S», чорного кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 , вартістю 3 000 гривень; сумкою рожевого кольору, вартістю 200 гривень, в якій знаходились грошові кошти в розмірі 60 гривень та флакон парфумів «Versace Yellow Diamond» вартістю 40 гривень; чим спричинили їй матеріальний збиток на загальну суму 24 000 гривень.
Відповідно до висновку експерта № 2737 від 12.09.2016 у ОСОБА_6 виявлено тілесні ушкодження у вигляді саден, які утворилися від дії тупих предметів, індивідуальні особливості яких у властивостях ушкоджень не відобразились. Садна шиї як кожне окремо, так і в сукупності не були небезпечними для життя, мають незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів і за цим критерієм згідно п 2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затвердженим Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 р., відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Після вчинення злочину, потерпіла повідомила, що в неї при собі більше нічого не має, але ОСОБА_3 продовжував тримати ОСОБА_6 за шию, наслідок чого, потерпіла майже втратила свідомість, але почула свист свого товариша та почала кричати, після чого ОСОБА_3 повалив ОСОБА_6 на землю та став закривати їй рота руками, душити за шию, після чого одразу почав тікати з місця вчинення ним кримінального правопорушення з викраденим майном потерпілої ОСОБА_6 у руках, однак невдовзібез був затриманий з викраденим у потерпілої майном. Інша невстановлена особа, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, зникла з місця вчинення злочину на мить раніше, з викраденим у потерпілої ОСОБА_6 мобільним телефоном марки «iPhone 4 S», чорного кольору, вартістю 3 000 гривень.
В результаті вказаних злагоджених дій ОСОБА_3 разом із невстановленою особою, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, відкрито заволоділи майном потерпілої ОСОБА_6 , а саме: золотим ланцюжком, вагою 11 грам, та золотим браслетом, вагою 6 грам, загальною вартістю 20 000 гривень; золотою сережкою, вагою 1,3 грам, вартістю 1700 гривень; мобільним телефоном марки «iPhone 4 S», чорного кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 , вартістю 3 000 гривень; сумкою рожевого кольору, вартістю гривень, в якій знаходились грошові кошти в розмірі 60 гривень та флакон парфумів «Versace Yellow Diamond» вартістю 40 гривень; чим спричинили їй матеріальний збиток на загальну суму 24 000 гривень.
Органом досудового слідства дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковано за ст.187 ч.2 КК України, за кваліфікуючюими ознаками: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України не визнав, пояснивши, що його дії містять ознаки злочину, передбаченого ч. 2 чт. 186 КК України, адже він в момент заволодіння майном потерпілої не наносив потерпілій ОСОБА_7 тілесні ушкодження, не душив її, не тримав за руки, не закривав їй рота. Потерпіла в його присутності не втрачала свідомість, а ні від його дій, а ні від стану алкогольного сп`яніння, в якому остання знаходилась. Під час розмови між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілою, остання самостійно зняла з себе золотий ланцюжок та сережку та передала їх ОСОБА_3 .

Відповідно до свідчень, даних обвинуваченим ОСОБА_3 під час допиту в суді та відповідаючи на запитання учасників процесу, ОСОБА_8 пояснив, що 10.09.2016р. біля 03.00 години, ОСОБА_3 із своїм приятелем, покупавшись у морі, йшли додому. Знаходячись на «Трасі здоровя» побачили потерпілу ОСОБА_6 , яка у нічний час стояла сама серед дороги. На запитання обвинуваченого ОСОБА_8 : «Чи не страшно, тобі самій», потерпіла впевнено відповіла, що їй не страшно бути однією. Після чого, обвинувачений ОСОБА_8 пройшов біля потерпілої та продовшив шлях додому, проте, через деякий час повернувся до останньої та, стоячи позаду потерпілої, потянув за ланцюжок, який знаходився на шиї ОСОБА_6 . Зняти ланюцжок таким чином обвинуваченому ОСОБА_3 не вдалося, напевне із-за того, що він не прикладав багато сили. Після чого, ОСОБА_3 , знаходячись позаду потерпілої, рукою взяв потерпілу ОСОБА_6 за шию та відвів з головної дороги. Зійшовши з головної дороги, потерпіла ОСОБА_6 одразу повідомила овинуваченому, що вона все зрозуміла, після чого самостійно зняла з себе золотий ланцюжок, сережку, браслет та віддала мобільний телефон. ОСОБА_8 її просив, щоб вона не кричала, говорив: «Все буде добре, лише не кричи». Через деякий час ОСОБА_8 почув, що хтось почав кликати потерпілу, після чого ОСОБА_6 почала плакати, а потім кричати. ОСОБА_8 злякався поведінки потерпілої ОСОБА_6 , штовхнув останню на землю, де став їй закриватирота рукою, ОСОБА_9 не кричала, втік з місця вчинення злочину, однак не вдовзі був затриманий невідомими йому чоловіками, які виявились знайомими ОСОБА_6 .

Як зазначив обвинувачений ОСОБА_3 , потерпіла ОСОБА_6 не втрачала свідомість, ОСОБА_8 її не душив, а лише тримав рукою ззаду за шию.

Крім того, як зазначив ОСОБА_3 , від здійснення ним дій стосовно потерпілої ОСОБА_6 , шкода потерпілій ОСОБА_6 не могла настати. Тілесні ушкодження, які були виявлені експертом на тілі потерпілої, могли утворитися від тертя золотого ланцюжка під час того, коли ОСОБА_3 намагався зірвати його з шиї потерпілої, перебуваючи на головній дорозі «Траси здоров`я» в м. Одесі.

Обвинувачений ОСОБА_3 під час судових дебатів, повідомив суду, що дуже жалкує про вчинений злочин, підтримав клопотання свого адвоката про перекваліфікацію його дій з ч. 2 ст. 187 КК України на ч. 2 ст. 186 КК України та просив призначити йому мінімальний строк передбачений санкцією вказаної статті.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що 10 вересня 2016 року біля 03.00 години, вона знаходилась на «Трасі здоров`я» в м. Одесі, де домовилась зустрітися зі своїми друзями. Доїхала вона на зазначене місце на таксі, та в подальшому пішла пішки назустріч друзям. Ідучи по дорозі, потерпіла ОСОБА_6 побачила, раніше не знайомого їй обвинуваченого ОСОБА_10 та ще одного чоловіка. ОСОБА_10 спочатку запитав її, куди вона йде, після чого схватив за золотий ланцюжок, та потягнув потерпілу ОСОБА_6 в сторону зеленої зони, подалі від головної дороги. У вказаному місці обвинувачений ОСОБА_10 питав у потерпілої ОСОБА_6 , звідки вона та як її ім`я, після чого вона віддала ОСОБА_10 золоті прикраси, а саме: золотий ланцюжок, браслет та золоту сережку. Через деякий час, потерпіла ОСОБА_6 почула, що її кличуть її друзі, у зв`язку з чим остання почала кричати та просити про допомогу. На вказані дії ОСОБА_10 , стоячи перед нею, повалив її на землю, шляхом штовхання, після чого однією рукою став її душити, а іншою рукою закривати її рот, для того, щоб остання не кричала та незаконні дії злочтнця не були викриті, від чого потерпіла, як їй важається, на декілька секунд втратила свідомость. Під час вказаних дій, ОСОБА_11 наказував їй не кричати, при цьому казав: «Не кричи, а то буде ще гірше». Після чого, ОСОБА_10 , злякавшись її друзів, намагався покинути місце вчинення злочину, проте через деякий час був затриманий її друзями, а в подальшому переданий працівникам поліції, які в подальшому доставили її та обвинуваченого ОСОБА_10 до районного відділку поліції, де потерпіла ОСОБА_12 надала свої свідчення, щодо обставин справи. Крім того, як зазначила потерпіла ОСОБА_6 , інший злочинець, який був присутній при незаконних діях ОСОБА_8 , стосовно неї не здійснював дії фізичного примусу, він лише під час пограбування її ОСОБА_10 забрав з руки потерпілої ОСОБА_6 її мобільний телефон, та намагався виключити у ньому звук, у зв`язку з тим, що на телефон здійснювались дзвінки від друзів. На той момент, коли потерпіла ОСОБА_6 почала кричати та звати своїх друзів на допомогу, мобільний телефон, залишився в руках другого злочинця, з яким він втік з місця вчинення кримінального правопорушення. Будь яких інших дій стосовно потерпілої ОСОБА_6 , він не здійснював. З місця вчинення злочину, співучасник ОСОБА_13 зник, разом з ОСОБА_3 . ЇЇ знайомі не змогли затримати другого злодія.
Під час досудового розслідування, слідчим їй було повернуто усі викрадені речі, окрім мобільного телефону, який викрав другий злочинець.
Допитаний в якості свідка ОСОБА_14 повідомив, що в 10.09.2016 році, у нічний час, він та його друзі, біля 20 осіб, гуляли на «Трасі здоров`я» в м. Одесі в районі пляжу «Отрада». Біля 01.00-02.00 години, йому зателефонувала потерпіла ОСОБА_6 та повідомила, що відпочивала з подружками, та приїде до них. Домовились, що коли вона приїде на таксі до шлагбауму, ОСОБА_14 повинен був її зустріти, після чого свідок наказав ОСОБА_6 не виходити з таксі. По приїзду, ОСОБА_6 зателефонувала ОСОБА_14 . Після чого, ОСОБА_14 та його товариш ОСОБА_15 пішли зустрічати ОСОБА_6 , проте її на місці зустрічі не було. ОСОБА_14 зателефонував потерпілій ОСОБА_6 , проте, зв`язку на її телефоні вже не було. ОСОБА_14 пішов в сторону іншого шлагбауму, вважаючи, що ОСОБА_6 вийшла з таксі в іншому місці. По дорозі, свідок ОСОБА_14 зустрів молодого чоловіка з дівчиною, які запитали, чи вони не шукають дівчину, яка щойно кричала з кущів. Свідок ОСОБА_14 одразу покликав потерпілу ОСОБА_6 за ім`ям, після чого потерпіла вибігла з кущів на зустріч ОСОБА_14 , а обвинувачений ОСОБА_3 вибіг з того ж місця, що й потерпіла, та побіг до низу, в сторону моря. Приблизно через 30-40 секунд свідок ОСОБА_14 наздогнав обвинуваченого ОСОБА_3 , та повідомив охоронцям найближчого закладу про вчинення обвинуваченим злочину, стосовно його знайомої. Після чого, охоронці викликали працівників поліції, які затримали обвинуваченого ОСОБА_3 та наділи на нього кайданки. Після чого, свідок ОСОБА_14 повернувся до потерпілої ОСОБА_6 , яка йому розповіла про обставини вчинення відносно неї злочину, а саме, що вона йшла на «Трасі здоров`я» в м. Одесі, позаду неї йшли двоє невідомих їй чоловіків, які спочатку розмовляли з нею, після чого силою затащили в кущі, намагались стягнути з неї золоті прикраси, проте в подальшому потерпіла ОСОБА_6 самостійно віддала нападникам свої золоті прикраси, так як останні погрожували їй фізичною розправою. Пояснила, що почувши, що ОСОБА_14 її кличе, вискочила з останніх сил, при цьому зазначила, що якщо б він покликав її на декілька секунд пізніше, вона б втратила свідомость від удушіння. Крім того, повідомила, що другий нападник зник з місця вчиненого кримінального правопорушення, в іншому напрямку від місця затримання обвинуваченого ОСОБА_3 .
На місці затримання обвинуваченого ОСОБА_3 працівники поліції вилучили біля обвинуваченого викрадені золоті прикраси потерпілої ОСОБА_6 , а саме золотий ланцюжок та одну сережку, про що було складено протокол за участю понятих. В подальшому, у віділку поліції, викрадене майно було повернуто потерпілій ОСОБА_6 . Під час затримання ОСОБА_3 здійснював супротив.
14.02.2018р. відповідно до ст. 350 КПК України суд задовольнив клопотання представника державного обвинувачення щодо відмови у заявленому клопотанні про допит в якості свідка ОСОБА_15 .
Також, суд дослідив письмові докази у кримінальному провадженні, надані стороною обвинувачення на підтвердження винуватості ОСОБА_3 в інкримінованому йому злочині.
-протокол огляду місця пригоди від 10.09.2016р., відповідно до якого, на місці вчинення кримінального правопорушення виявлено сумку з особистими речами, що належала ОСОБА_6 ; на місці затримання ОСОБА_3 виявлено золотий ланцюжок, браслет та сережку, що належала ОСОБА_6 ;

-протокол пред`явлення особи для впізнання від 12.09.2016р., відповідно до якого, потерпіла ОСОБА_6 впізнала особу на фото №3 як особу, яка вчинила стосовно неї злочин, а саме душила за шию та забрала всі її речі;

-довідка Одеської МКУ «Міська клінічна лікарня №3 ім.професора Л.Й. Алейнікової» від 10.09.2016р., відповідно до якої ОСОБА_6 звернулася до травмпункту з діагнозом садна області шиї зправа;

-протокол огляду предметів з фото таблицями від 14.09.2016 року, відповідно до якого оглянуто речі, які були викрадені обвинуваченим ОСОБА_3 у ОСОБА_6 ;

-постанова про визнання речовими доказами від 14.09.2016р.;

-зберігальна розписка про повернення ОСОБА_6 викрадених речей від 14.09.2016;

-заява ОСОБА_6 від 14.09.2016 про вартість викраденого у неї майна;

-висновок експерта №2737 від 12.09.2016 року, відповідно до якого у ОСОБА_6 виявлено тілесні ушкодження у вигляді саден, які утворилися від дії тупих предметів, індивідуальні особливості яких у властивостях ушкоджень не відобразились. Такими предметами могли бути руки. В механізмі виникнення ушкоджень могли бути стиснення, тертя. Враховуючи морфологічні особливості ушкоджень (садна під бурими кірками вище рівня шиї) слід вважати, що вони виникли приблизно за 1-3 доби до початку проведення експертизи, тобто могли бути спричинені 10.09.2016. Садна шиї як кожне окремо, так і в сукупності не були небезпечними для життя, мають незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів і за цим критерієм згідно п 2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затвердженим Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 р., відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод, законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 94 КПК України передбачено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України №10 від 06.11.2009р. «Про судову практику у справах про злочини проти власності» вбачається, що розбій як злочин проти власності (стаття 187 КК) - це напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства.

Під нападом за статтею 187 КК України слід розуміти умисні дії, спрямовані на негайне вилучення чужого майна шляхом застосування фізичного або психічного насильства, зазначеногj в частині першій цієї статті.

Таким чином вбачається, що з об`єктивної сторони розбій вчиняється у формі нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства.

Під нападом у складі розбою слід розуміти раптову, несподівану для потерпілого, короткочасну, агресивну, насильницьку дію, спрямовану на протиправне заволодіння чужим майном. Напад може бути як відкритим, так і таємним (наприклад, нанесення удару потерпілому з-за спини). За цією ознакою розбій відрізняється, з одного боку, від крадіжки, з іншого, - від грабежу.

Напад органічно пов`язаний із фізичним або психічним насильством, яке при розбої має так званий інструментальний характер - виступає способом заволодіння майном або його утримання.

Таким чином, у разі, якщо застосування чи погроза застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, здійснювались з метою ухилитись від затримання після закінченого нападу, вчинене не може розглядатися як розбій. Такі дії винного залежно від обставин справи можуть бути кваліфіковані як крадіжка або грабіж.

Заслухавши показання обвинуваченого, потерпілого, свідка, доводи представника державного обвинувачення та захисника, дослідивши документи процесуальних дій та інші письмові докази, суд приходить до висновку, що в діях обвинуваченого ОСОБА_3 відсутня об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

Так, в судовому засіданні допитана потерпіла ОСОБА_6 повідомила, що незаконні дії у вигляді «придушення за шию» обвинувачений ОСОБА_3 здійснював після незаконного вилучення у неї належного їй майна.
Допитаний в якості обвинуваченого ОСОБА_3 взагалі не підтвердив доводи потерпілої щодо здійснення стосовно потерпілої ОСОБА_6 зазначених протиправних дій, посилаючись на той факт, що необхідності душити потерпілу ОСОБА_6 в нього не було, у зв`язку з тим, що потерпіла під час спілкування з ним, самостійно зняла та віддала своє майно обвинуваченому ОСОБА_3 .
Допитаний в якості свідка ОСОБА_14 в судовому засіданні підтвердив той факт, що з місця вчиненого злочину, спочатку вибігла потерпіла ОСОБА_6 , а в подальшому злочинці. Крім того, свідок повідомив, що на місці вчинення злочину потерпіла розповідала йому, що самостійно віддала своє майно обвинуваченому ОСОБА_3 та іншому злочинцю, після чого вони її душили, щоб вона не кричала та не звала на допомогу.
Таким чином, в ході судового розгляду обвинувального акту встановлено той факт, що напад на потерпілу ОСОБА_6 здійснено вже після незаконного заволодіння майном потерпілої ОСОБА_6 , з метою ухилитись від затримання після закінченого нападу. Тобто напад не виступав способом заволодіння майном. Таким чином, вчинене на злочин не може кваліфікуватись як розбій.

Відповідно до п. 9 зазначеної постанови небезпечне для життя чи здоров`я насильство (стаття 187) - це умисне заподіяння потерпілому легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжке тілесне ушкодження, а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент їх вчинення. До них слід відносити, зокрема, і насильство, що призвело до втрати свідомості чи мало характер мордування, придушення за шию, скидання з висоти, застосування електроструму, зброї, спеціальних знарядь тощо.

Формулування обвинувачення стосовно ОСОБА_3 містить відомості щодо втрати свідомості потерпілою ОСОБА_6 після вчинення стосовно неї протиправних дій обвинуваченим ОСОБА_3 .

Проте, при допиті в ході судового розгляду справи, потерпіла ОСОБА_6 не змогла чітко та достовірно зазначити чи дійсно вона втратила свідомість при нападі. Тобто сама потерпіла достеменно не підтверджує настання такої події та взагалі вагається в її існуванні, а відтак такі вагання та непевність потерпілої викликають сумніви стосовно дійсної втрати нею свідомості, навіть після вчинення відносно неї злочину.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні спростовував зазначений факт.

Отже, сторона обвинувачення не довела переконливо, всебічно, повно і неупереджено подію можливого знепритомнення потерпілої особи при вчиненні проти неї кримінального правопорушення, тому в ході судового розгляду не було встановлено належних і допустимих доказів на доведення вказаного факту. Згідно ч.4 ст.17 КПК Уркаїни, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Одночасно суд, зазначає, що в ході судового розгляду обвинувального акту не оспорювалась наявність та участь, під час незаконного заволодіння майном потерпілої ОСОБА_6 , разом з обвинуваченм ОСОБА_3 , іншої невстановленої особи, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження. Заначене підтверджується показаннями обвинуваченого ОСОБА_3 , а також потерпілої ОСОБА_6 , яка повідомила, що саме зазначена невстановлена особа взяла з рук потерпілої належний їй мобільний телефон, а також показаннями свідка ОСОБА_14 , який підтвердив, той факт, що з місця вчинення злочину вибігло двоє невідомих йому чоловіків, одного з них, а саме ОСОБА_3 , було невдовзі затримано, у той час як інших чоловік зник з місця вчинення злочину.

Суд, за таких обставин приходить до висновку, що ОСОБА_3 своїми діями вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України за кваліфікуючими ознаками - грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Приймаючи до уваги вищевказане, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, повністю доведена.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 містять склад злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за кваліфікуючими ознаками: грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше судимий.
Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відносить щире каяття у вчиненому злочині.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, суд враховує - рецидив злочинів.
Відповідно до п.26 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» у разі, коли особа була засуджена до арешту або позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням (статті 75, 104 КК) або була звільнена від відбування покарання умовно-достроково (статті 81, 107 КК) і в період іспитового строку або строку умовно-дострокового звільнення вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі.
На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки, з урахуванням обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого та даних про особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що виправлення підсудного можливо тільки в умовах ізоляції від суспільства та що саме таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 .
Цивільний позов по справі,- відсутній
Питання речових доказів слід вирішити, керуючись правилами, викладеними в ст. 100 КПК України.
Питання про скасування арешту майна слід вирішити, керуючись правилами, викладеними в ст. 174 КПК України.
Керуючись ст.ст. 366, 367, 368, 369, 370, 371, 373, 374,375, 376, 395, 532 КПК України /в редакції 2012 року/, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.
Відповідно до ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного судом покарання необхідно частково приєднати невідбуте покарання за вироком Арцизського районного суду Одеської області від 17.04.2014р. та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді 6 (шести) років позбавлення волі.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою до вступу рішення до законної сили ,- скасувати, звільнивши ОСОБА_3 з-під варти в залі суду у зв`язку із відбуттям призначеного покарання.
Термін відбування покарання обчислювати з 12.09.2016р., в термін покарання зарахувати час фактичного затримання особи, а саме з 10.09.2016р. по 12.09.2016р.
Зарахувати в строк покарання засудженому ОСОБА_3 строк тримання його під вартою в установі попереднього ув`язнення, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення та тримання під вартою за два дні позбавлення волі, починаючи з 10.09.2016 року до дня набрання чинності судового рішення.
Речові докази по даному кримінальному провадженню:

- жіночу сумку рожевого кольору, флакон парфумів (пробник), на якому наявний напис «VersaceYellowDiamond», грошові кошти в розмірі 60 гривень, в двох купюрах номіналами 50 гривень (№ - МД 0730911), та 10 гривень «№ - МД 0730911», зв`язку ключів, в кількості двох ключів, ланцюжок із металу жовтого кольору, браслет із металу жовтого кольору, сережку із металу жовтого кольору, віддані потерпілій ОСОБА_6 на зберігання,- вважати повернутими за належністю;
-пачку цигарок «Прилуки» білого з червоним кольорами; окуляри чорного кольору з переднім склом округлої форми; чохол від телефону сірого кольору із зображеннями квіток рожевого кольору; дві запальнички золотистого кольору, одна із яких має зображення « ОСОБА_16 », грошові кошти номіналами 1 гривня - 2 купюри, 2 гривні - 2 купюри, 10 гривень - 1 купюра; мобільний телефон марки «SamsungGalaxyАсе 2 modelGT-I8160», чорного кольору, IMEI№ НОМЕР_2 , віддані ОСОБА_17 на зберіганння під розписку вважати повернутими за належністю.

Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку суду після його проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1