Справа № 455/1317/18
Провадження № 1-кп/452/104/2019
ВИРОК
іменем України

17 вересня 2019 року м.Самбір
Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

із участю: прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

представника-адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Самборі Львівської області кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Комарники Старосамбірського району Львівської області, жителя АДРЕСА_1 ; українця, громадянина України; із середньою спеціальною освітою, інваліда третьої групи, неодруженого; раніше не судимого, -

- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_6 25 травня 2018 року о 15.00год., керуючи автомобілем «Fiat Doblo» із державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі Львів-Самбір-Ужгород у с. Стрілки Старосамбірського району Львівської області по вул. Шевченка поблизу будинку №7А, порушив вимоги Р. 1 п. п. 1.2, 1.3, 1.4, 1.5, 1.10 (в частині визначення термінів «дорожні умови», «дорожня обстановка», «безпечний інтервал»), Р. 2 п. 2.3 б), д); Р. 12 п. 12.3; Р. 13 п. п. 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху України, які виразилися в тому, що він проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, у результаті чого не дотримуючись безпечного правого бокового інтервалу, без причин технічного характеру, втратив контроль над керуванням транспортного засобу та виїхав на праве узбіччя по напрямку свого руху, по якому в цей час у зустрічному напрямку рухався пішохід ОСОБА_8 , якого він мав можливість виявити завчасно, не вжив заходів до зменшення швидкості чи зупинки транспортного засобу та скоїв на нього наїзд, через що ОСОБА_8 згідно висновку судово-медичної експертизи отримав тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент утворення, котре призвело до смерті останнього.

Судом проаналізовано показання обвинуваченого із захистом, думку потерпілої та позицію прокурора, представлені докази досудового розслідування в сукупності та, суд прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки він своїми діями вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху як особа, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_8 ; кваліфікація дій за вказаною нормою Кримінального Закону є вірною і обвинувачений повинен за це понести кримінальну відповідальність.

На підтвердження встановлених судом обставин винність особи вбачається із допитаного безпосередньо у судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_6 , який свою вину у скоєнні кримінального правопорушення визнав повністю, у вчиненому розкаявся та показав про обставини вчиненого злочину, що 25.05.18р. о 15.00год. в момент перед зіткненням із потерпілим його раптово заболіла нога, яку схопила судома, дещо потемніло в очах, потім почув удар та зупинився неподалік вокзалу; коли покращилось тоді він у дзеркало побачив, що на середині дороги збирались люди і він сам підійшов; була перекинута тачка і лежав потерпілий, біля його голови на асфальті була кров; хтось викликав швидку, приїхала поліція. Про цей випадок обвинувачений розкаюється, що так трапилось, що грубо порушив Правила дорожнього руху, хоча в нього жодного негативного умислу не було і вчинив він це з необережності; стаж водія з 1996 року та жодних порушень Правил раніше не було, того дня їхав один із середньою швидкістю в межах 40км/год., зачепив ще автомашиною бетономішалку, а потерпілого якось не побачив, хоча рухався по проїжджій частині дороги, а не по узбіччю; стосовно матеріального відшкодування потерпілій ОСОБА_4 , то допоміг матеріально на похорон ОСОБА_8 ; сам є інвалідом третьої групи та фактично допомагає своїй пристарілій матері.

Крім визнання обвинуваченим ОСОБА_6 своєї провини його винність в інкримінованому кримінальному правопорушенні доведена сукупністю зібраних доказів у ході досудового розслідування, дослідження яких відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України суд за погодженням із учасниками кримінального провадження визнав недоцільним. Водночас судом з`ясовано чи правильно розуміють сторони кримінального провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснено, що у такому разі вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Тому, аналізуючи раніше наведене та наявні дані матеріалів кримінального провадження, суд переконаний у доведенні вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

За ст. 12 КК України вчинене ОСОБА_6 кримінальне правопорушення є тяжким злочином.

У відповідності до вимоги ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно із ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступень тяжкості вчиненого; також судом узято до уваги особу винного, який щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, беззастережно визнав свою винуватість, частково відшкодував шкоду, його вік та те, що він являється інвалідом третьої групи, характеристику, сімейне становище, обставини вчинення кримінального правопорушення. Із урахуванням цього слід призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів. Підстав для призначення більш м`якого покарання обвинуваченому, чи для переходу до іншого більш м`якого, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини Кримінального кодексу України за вчинене, - не встановлено; також підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності не установлено.

Обвинувачений ОСОБА_6 згідно довідки Інформаційного Центру раніше не судимий; за повідомленнями медичних установ на обліку в наркологічному та психіатричному кабінетах не перебуває; згідно пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 є інвалідом третьої групи загального захворювання; згідно письмової довідки-характеристики позитивно характеризується за місцем проживання та здійснює догляд за пристарілою матір`ю (а. с. 137 151).

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_6 є щире каяття з приводу вчиненого.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 судом ураховано окрім загальних засад такого, і роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Розглядаючи кримінальне провадження в межах установленого звинувачення обвинуваченому ОСОБА_6 , із урахуванням наведеного і загальних засад призначення покарання, аналізуючи матеріали досудового розслідування в сукупності із поясненнями обвинуваченого, позицій потерпілої та прокурора про обрання покарання не пов`язаного із позбавленням волі; із урахуванням поведінки особи до і після вчинення злочину, вимоги закону, - із урахуванням всіх обставин справи суд прийшов до висновку, що йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі на відповідний строк з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік шість місяців із застосуванням звільнення від відбування основного покарання з випробуванням, - що є тотожним позиції всіх сторін кримінального провадження, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчиненню ним нових злочинів для реалізації принципу законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Цивільний позов на звернення потерпілої підлягає залишенню без розгляду, оскільки такий спір слід вирішити у позасудовому порядку із страховиком у встановленому Законом порядку для здійснення страхового відшкодування; питання речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України; витрати на залучення експерта підлягають стягненню із обвинуваченого у дохід держави.

Керуючись ст. ст. 370, 373 - 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік шість місяців.

У відповідності до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування основного покарання з випробуванням на іспитовий строк 1(один) рік 6(шість) місяців.

Згідно п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Цивільний позов ОСОБА_4 про відшкодування шкоди залишити без розгляду.

Накладений арешт згідно ухвали слідчого судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 30.05.2018р. на автомобіль марки «Fiat Doblo» із реєстраційним номером НОМЕР_1 та 12-ть фрагментів пластмаси - скасувати.

Речові докази після набрання вироком законної сили:

- автомобіль марки «Fiat Doblo» із реєстраційним номером НОМЕР_1 повернути власнику ОСОБА_9 ;

- дзеркало заднього виду та 12-ть фрагментів пластмаси знищити;

- DVD диск залишити при матеріалах справи.

Стягнути із ОСОБА_6 у дохід держави витрати на залучення експерта в сумі 5720(п`ять тисяч сімсот двадцять)гривень.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через місцевий суд протягом тридцяти днів із дня його проголошення. У відповідності до ч. 2 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскарженим в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 цього кодексу.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору; роз`яснити, що інші учасники також вправі отримати копію судового рішення.

Суддя