Кропивницький апеляційний суд
Провадження № 11-кп/4809/480/19 Головуючий у суді І інстанції ОСОБА_1
Категорія 183 КПК України Доповідач у суді ІІ інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.08.2019 року, колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу колегії суддів Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18 липня 2019 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання захисту про зміну запобіжного заходу, на інший не пов`язаний з триманням під вартою, задоволено клопотання прокурора та продовжено відносно обвинуваченого

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Знам`янка Кіровоградської області, українця, громадянина України, працюючого на посаді начальника служби безпеки у ТОВ «Агродар Україна плюс», із середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше судимого:
-18.07.2011 Кіровським райсудом м. Кіровограда за ч. 4 ст. 296 КК України строком на 3 роки 6 міс. п/в. на підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 роки, маючий зняту та погашену судимість,-
дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 2 місяці, тобто до 18.09.2019 включно.

Цією ж ухвалою продовжено дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 2 місяці, тобто до 18.09.2019 включно обвинуваченому ОСОБА_9 .

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою колегії суддів Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18 липня 2019 року, відмовлено у задоволенні клопотання захисту про зміну запобіжного заходу, на інший не пов`язаний з триманням під вартою, задоволено клопотання прокурора та продовжено відносно обвинуваченого ОСОБА_8 дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 2 місяці, тобто до 18.09.2019 включно.

Цією ж ухвалою продовжено дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 2 місяці, тобто до 18.09.2019 включно обвинуваченому ОСОБА_9 .

Органом досудового слідства, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.296, ст. 348 КК України.

Так, 26.10.2017 року близько 21.30 години ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9 , перебували біля території будинку АДРЕСА_3 , де в нього, за попередньою змовою з ОСОБА_9 , виник умисел на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства із застосуванням холодної зброї.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9 , взявши з собою ножі, з мотивів явної неповаги до суспільства, почали вчиняти дії, поєднані з демонстративною зневагою до загальноприйнятих норм моралі, що супроводжувалися особливою зухвалістю а саме: кричати, виражаючись при цьому грубою нецензурною лайкою в бік потерпілого ОСОБА_10 , який в цей час перебував біля вищевказаного будинку, зробив останнім зауваження з приводу порушень ними громадського порядку та в присутності громадян, громадський спокій яких було порушено. В подальшому в даний конфлікт втрутився працівник патрульної поліції ОСОБА_11 , якому зателефонував ОСОБА_10 побоюючись за своє життя, який намагався припинити злочинні дії ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , але останні на його зауваження не реагували та продовжили реалізовувати свій злочинний умисел, а саме: кричати, виражаючись при цьому грубою нецензурною лайкою в бік потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , тримаючи в руках ножі.
Продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , під час боротьби з потерпілим ОСОБА_11 , тримаючи в правій руці ніж, який згідно висновку експертизи холодної зброї №102 від 11.12.2017 року являється холодною зброєю, є мисливським ножем загального призначення, що відноситься до короткоклинкової холодної зброї колюче-ріжучої дії, промислового виготовлення, наніс останньому один удар в область спини, тим самим спричинив потерпілому ОСОБА_11 згідно висновку судово-медичної експертизи №1642 від 11.12.2017 року тілесні ушкодження у вигляді: - рани поперекової ділянки хребта зліва, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, яке викликало короткочасний розлад здоров`я; - гематом лівого плеча та передпліччя, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, а ОСОБА_9 вчинив з потерпілим ОСОБА_10 бійку, під час якої намагався ножем, який згідно висновку експертизи холодної зброї №101 під 11.12.2017 року являється холодною зброєю, є мисливським ножем загального призначення, що відноситься до короткоклинкової холодної зброї колюче-ріжучої дії, виготовлений саморобним способом та який він тримав в руці, завдати потерпілому ОСОБА_10 тілесні ушкодження та порізав при цьому куртку останнього.
В ході вищевказаних протиправних дій, які вчинили ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_9 упродовж тривалого часу, присутні неодноразово робили зауваження останнім з приводу їх недопустимої в громадському місці поведінки, на які ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не реагували. В подальшому дії ОСОБА_8 та ОСОБА_9 припинені працівниками поліції, які затримали їх на місці події.
Крім цього, 26.10.2017 року близько 21 години 30 хвилин ОСОБА_8 перебуваючи біля території будинку №2-В, що розташований в м. Кропивницький по вул. Бєлінського, грубо порушав громадський порядок, та вказані протиправні дії були помічені ОСОБА_10 , який зателефонував заступнику командира батальйону управління патрульної поліції м. Кропивницький Департаменту патрульної поліції ОСОБА_11 , який в свою чергу прийшов на місце події та намагався їх припинити, а саме наказавши покласти ножі на землю. ОСОБА_8 , усвідомлюючи що йому наказує припинити протиправні дії працівник поліції, який був у той час у форменому одязі, зі розпізнавальними знаками, на законні вимоги ОСОБА_11 не реагував та намагався зникнути з місця вчинення кримінального правопорушення. В цей час у ОСОБА_8 виник умисел на позбавлення життя працівника правоохоронного органу.
З метою уникнення затримання та відповідальності за скоєне кримінальне порушення ОСОБА_8 , реалізовуючи свій намір направлений на позбавлення життя працівника правоохоронного органу, тримаючи в правій руці ножа, несподівано зупинився та наблизившись до ОСОБА_11 , діючи умисно та цілеспрямовано наніс один удар лезом ножа, який тримав в правій руці в область поперекової ділянки справа працівника поліції ОСОБА_11 , чим спричинив останньому згідно висновку судово-медичної експертизи № 642 від 11.12.2017 року тілесні ушкодження у вигляді: рани поперекової ділянки хребта зліва, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, яке викликало короткочасний розлад здоров`я. Усвідомлюючи при цьому наслідки від нанесеного удару та бажаючи їх настання, однак довести свій злочинний умисел направлений на протиправне заподіяння смерті працівнику поліції до кінця не зміг з причин що не залежали від його волі, оскільки ОСОБА_11 , з метою захисту свого життя застосував спецзасіб «Терен 4М» та кайданки в результаті чого ОСОБА_8 , був затриманий та покладений на землю.
Крім цього, 28.11.2017 року близько 11:00 год. ОСОБА_8 , на автомобілі таксі під`їхав до відділення «Нова пошта» №11 біля будинку №16, що розташований по вул. Вокзальна в місті Кропивницький, де в цей час в автомобілі перебував потерпілий ОСОБА_12 разом з ОСОБА_13 .
ОСОБА_8 , який побачивши в автомобілі ОСОБА_13 , підійшов до автомобіля, в якому знаходилася остання та почав витягувати її за верхній одяг з автомобіля. Потерпілий ОСОБА_12 втрутився в сварку, щоб розборонити та припинити протиправні дії ОСОБА_8 , що обурило останнього.
В ході раптово виниклих неприязних стосунків, ОСОБА_8 , маючи намір направлений на нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_12 реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно та цілеспрямовано, наніс йому не менше 10 ударів кулаками в область голови та обличчя.
Таким чином, ОСОБА_8 завдав потерпілому ОСОБА_12 , згідно висновку судово-медичної експертизи №1599 від 29.11.2017 року, тілесні ушкодження у вигляді: саден в лобно-тім`яній ділянці голови зліва, в ділянці лівої брови, в ділянці носа; синця на верхній та нижній повіці лівого ока, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
В подальшому ОСОБА_8 перестав наносити удари потерпілому ОСОБА_12 . Після чого потерпілий ОСОБА_12 з місця вчинення злочину на автомобілі втік та звернувся до Кропивницького ВП ГУ НП в області.

Колегія суддів мотивувала своє рішення тим, що ризики, які існували при застосуванні міри запобіжного заходу ще не змінилися. Враховано обставини та зухвалість правопорушення, яке інкримінується обвинуваченим, особи обвинувачених, суворість покарання, яка передбачена за вчинення кримінального правопорушення, та дійшов висновку про наявність реального ризику того, що останні можуть намагатися уникнути суду. Окрім того, існує реальна можливість впливу на потерпілого, з метою зміни ним показів.
Крім того, ОСОБА_8 обирався запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, умови якого обвинуваченим було порушено.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 просив скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою застосувати більш м`який запобіжний захід відносно ОСОБА_8 на розсуд суду у вигляді домашнього арешту з 22 до 6 год. за адресою: АДРЕСА_1 або передачі під особисту поруку директору ТОВ «АГРОДАР-УКРАЇНА ПЛЮС» ОСОБА_14 .

Свої вимоги обґрунтував тим, що жодний із цих ризиків, передбачених ст. 177 КПК України не існує всі вони є необґрунтованими, недоведеними належними та достатніми доказами та формально винесеними, а тому клопотання не підлягало задоволенню, та через відсутність достатніх підстав так стверджувати і брати їх за основу в мотивуванні обраного запобіжного заходу неможливо.

Ризику, що підозрюваний буде ухилятися від кримінальної відповідальності не існує, оскільки у прокурора чи суду не має законних підстав вважати, що ОСОБА_8 переховувався чи буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Посилання суду на тяжкість злочину, вчиненого ОСОБА_8 , як на одну з підстав продовження запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, суперечить п.3 Рішення Конституційного суду України від 08 липня 2003 року №14-рп/2003.

Щодо ризику за п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, незаконно впливати на потерпілих, свідків, у цьому кримінальному провадженні також не підтверджений належними доказами та є не зрозумілим, оскільки потерпілі та свідки в даному кримінальному провадженні є діючими працівниками поліції, вплив обвинуваченого на працівників поліції є неможливим, крім того всі свідки та потерпілі в суді під час розгляду кримінального провадження по суті вже допитувались та їх покази задокументовано судом. Окрім одного з потерпілих - ОСОБА_10 , який вже 10 засідань поспіль не з`являється до зали судових засідань, не повідомляючи та не підтверджуючи причини неявки, навіть після отримання судових повісток, що вказує на свідоме затягування ним розгляду справи. Прокурором за півтора року не було вжито жодних заходів для забезпечення прибуття потерпілого ОСОБА_10 до зали судових засідань та надання показів.

До того ж, доводом для продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом зазначено, що він порушив умови раніше обраного йому не пов`язаного з триманням під вартою запобіжного заходу. Але судом не було взято до уваги, що обвинуваченому ОСОБА_8 було пред`явлено підозру за ч.1 ст.125 КК України, але він з потерпілим повністю примирився, потерпілий заявив клопотання про те, що дана справа відноситься до справ приватного обвинувачення, та про те, що він відмовляється від обвинувачення та жодних претензій до ОСОБА_8 не має, та просить закрити кримінальне провадження відносно останнього. На основі цього кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 було закрито, тобто причини, через які було змінено більш м`який запобіжний захід на тримання під вартою вже не актуальні оскільки не існують.

Окрім того обвинувачений ОСОБА_8 знаходиться під вартою вже дуже тривалий період з 21.12.2017 року, тобто більш ніж півтора року. Під час судового слідства обвинувачений свої покази також вже надав, вину у злочині, що йому інкримінують він не визнає.

Також до суду багаторазово зверталась ОСОБА_14 , з клопотанням про передачу обвинуваченого ОСОБА_8 їй під особисту поруку. ОСОБА_14 вже більш ніж 10 років є директором ТОВ «АГРОДАР-УКРАЇНА ПЛЮС», в її підпорядкуванні знаходиться близько 600 працівників, якими вона опікується. ОСОБА_14 запевнила суд, що ОСОБА_8 буде обов`язково знову працевлаштований на підпорядкованому їй підприємстві, а саме на Заводі про переробці та заморожуванню овочів та фруктів ТОВ «Агродар-України плюс» слюсарем-ремонтником. Крім цього, взяла на себе зобов`язання, за необхідності, доставити обвинуваченого ОСОБА_8 до суду на першу про те вимогу.

Вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому ОСОБА_8 обвинувачується, він не збирається, і протилежному немає жодних доказів. Тобто наявність ризиків та неможливість їх запобігання шляхом застосування більш м`яким запобіжним заходом а ні прокурором, а ні судом, не доведена.

Заслухавши доповідача, захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 які підтримали апеляційну скаргу захисника, прокурора який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Як вбачається з виділених матеріалів судового провадження №404/8321/17, в провадженні Кіровського районного суду м. Кіровограда перебуває кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань №0000108 по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.296, ст.348 КК України та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.
У відповідності до ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Нормами ч.2 цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

У відповідності до вимог ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.
Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.
Як встановлено колегією суддів в судовому засіданні суду апеляційної інстанції та, що знайшло своє підтвердження і у відповідних матеріалах провадження №404/8321/17, 18.07.2019 в судовому засіданні колегією суддів Кіровського районного суду м. Кіровограда, в порядку ст.331 КПК України, було розглянуто клопотання прокурора ОСОБА_6 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , з обґрунтуванням доцільності продовження цього строку та клопотання захисників обвинувачених про зміну ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
Частиною 3 статті 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано прийшов до висновків про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою. Судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ст.177 КПК України не зменшилися й виправдовують тримання обвинувачених під вартою.
Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_8 обирався запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, умови якого обвинуваченим було порушено.
Апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 та доводи адвокатів обвинувачених, а також самих обвинувачених щодо зміни запобіжного заходу на більш м`який не пов`язаний з триманням під вартою, належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження строку тримання під вартою.
Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою та адвокатом в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.
При цьому, вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції, відповідно до ст.178 КПК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченими кримінального правопорушення, суворості можливого покарання та наявність ризику, що перебуваючи на волі, обвинувачені можуть продовжити злочинну діяльність, ухилитися від суду з метою уникнення покарання, а застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не забезпечить їх належної процесуальної поведінки та попередження ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.
Доводи сторони захисту, викладені в апеляційній скарзі були об`єктом дослідження судом при продовженні обвинуваченому строку дії запобіжного заходу та їм надана належна оцінка. Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги не встановлено.
Доводи захисника з приводу того, що під час судового слідства обвинувачений свої покази вже надав, вину у злочині, що йому інкримінують він не визнає на даному етапі судового розгляду є безпідставними.

Заява директора ТОВ « АГРОДАР-Україна ПЛЮС» ОСОБА_14 про взяття на поруки обвинуваченого ОСОБА_8 не підлягає задоволення, оскілки на переконання колегії суддів взяття на поруки не забезпечить виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків.

Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, оскільки ухвалене у відповідності до вимог закону, та винесене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 183, 376, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

У заяві директора ТОВ « АГРОДАР-Україна ПЛЮС» ОСОБА_14 про взяття на поруки обвинуваченого ОСОБА_8 - відмовити.

Ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18 липня 2019 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання захисту про зміну запобіжного заходу, на інший не пов`язаний з триманням під вартою, задоволено клопотання прокурора та продовжено відносно обвинуваченого ОСОБА_8 дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 2 місяці, тобто до 18.09.2019 включно залишити без зміни.

Суддею ОСОБА_4 викладено окрему думку.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4