Єдиний унікальний номер 205/5885/19
Єд.унік. №205/5885/19
Провадження №1-м/205/2/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2019 року Ленінський районний суд

м.Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м.Дніпро, клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, освіта середня, одруженого, раніше не засудженого, не працюючого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , на даний час відбуває покарання в ФКУ «Виправна колонія № 7 УФСВП Росії по Бєлгородській області», засудженого вироком Октябрьського районного м.Бєлгорода Россійської Федерації від 15 грудня 2017 року за ст.30 ч.3-228.1 ч.4 п.«а, г», 228.1 ч.4 п.«а», 64, 69 КК Россійської Федерації до десяти років позбавлення волі, з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму,-

В С Т А Н О В И В:

Міністерство юстиції України звернулося до суду з клопотанням про приведення вироку суду Російської Федерації відносно громадянина ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України. В клопотанні зазначається, що 14 червня 2019 року, відповідно до ст.606 КПК України, ст.3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року та на підставі запиту Міністерства юстиції Російської Федерації від 05 лютого 2019 року за № 06-13585/19, наказом №1819/5 Міністерством юстиції України, було ухвалено рішення про прийняття в Україну засудженого вироком російського суду громадянина України ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 було засуджено вироком Октябрьського районного м.Бєлгорода Россійської Федерації від 15 грудня 2017 року за ст.30 ч.3-228.1 ч.4 п.«а, г», 228.1 ч.4 п.«а», 64, 69 КК Россійської Федерації (замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений із застосуванням інформаційно-телекомунікаційної мережі «Інтернет», організованою групою, у великому розмірі; незаконний збут наркотичних засобів, вчинений із застосуванням інформаційно-телекомунікаційної мережі «Інтернет», організованою групою, у значному розмірі) до 10 років позбавлення волі, що також є караним діянням відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність.

ОСОБА_4 відбуває покарання в ФКУ «Виправна колонія № 7 УФСВП Росії по Бєлгородській області», кінець відбуття строку покарання - 19.04.2026 року. Останнє відоме місце проживання ОСОБА_4 в Україні: АДРЕСА_1 .

З метою забезпечення виконання в Україні покарання, призначеного громадянину України російським судом та посилаючись на ст. 9 Конституції України, ст.ст. 9-11 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, ст.ст. 606-610 КПК України, заявник просить визнати статті, частини статей Кримінального кодексу України, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, у вчиненні яких ОСОБА_4 визнано винним вироком Октябрьського районного суду м.Бєлгорода Російської Федерації від 15 грудня 2017 року, а також визначити строк позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженим за цим вороком в Україні.

В судове засіданні представник Міністерства юстиції України не з`явився, в клопотання просив розглядати справу за його відсутності.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання, зазначивши, що воно є обґрунтованим та відповідає вимогам закону та висловив свою думку про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 9 Конвенції про передачу засуджених (Страсбург, 21 березня 1983 року), до якої Україна приєдналася на підставі Закону України «Про приєднання України до Європейської конвенції про передачу засуджених осіб, 1983 рік» № 337/95-ВР від 22.09.1995 р., що компетентні органи держави виконання вироку: а) продовжують виконання вироку одразу або на основі судової чи адміністративної постанови згідно з положенням статті 10; або: в) визнають вирок з використанням судової або адміністративної процедури своєї держави і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі винесення вироку, мірою покарання передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин згідно положення статті 11.

Згідно з ч.1 ст.602 КПК України, вирок суду іноземної держави може бути визнаний, виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч.1 ст.610 КПК України, клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідальність із законодавством України відповідно до частини третьої статті 609 цього Кодексу, розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в Україні або за місцем знаходження Міністерства юстиції України, протягом одного місяця з моменту його надходження. Судовий розгляд здійснюється за участю прокурора.

Судом встановлено, що 15 грудня 2017 року, громадянина України ОСОБА_4 було засуджено вироком Октябрьського районного суду м.Бєлгород Російської Федерації за ст.30 ч.3-228.1 ч.4 п.«а, г», 228.1 ч.4 п.«а», 64, 69 КК Россійської Федерації до 11 років позбавлення волі, з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму. Ухвалою апеляційної інстанції Бєлгородського обласного суду від 23 березня 2018 року, ОСОБА_4 пом`якшено покарання до 10 років позбавлення волі, з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму.

Згідно розпорядження, вирок набрав законної сили 23 березня 2018 року.

Під час відбування покарання на території Російської Федерації, засуджений ОСОБА_4 написав заяву, яка додається до клопотання, в якій просив розглянути питання про передачу його для подальшого відбування покарання в Україну.

14 червня 2019 року наказом Міністерства юстиції України №1819/5 було прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого ОСОБА_4 відповідно до ст. 606 КПК України, ст. 3 Конвенції України про передачу засуджених осіб 1983 року, та на підставі запиту Міністерства юстиції Російської Федерації від 05 лютого 2019 року за № 06-13585/19.

Як вбачається з довідки ФКУ «Виправна колонія № 7 УФСВП Росії по Бєлгородській області», станом на 07 листопада 2018 р. відбута частина покарання складає - 2 роки 6 місяців 17 днів, не відбута частина - 7 років 5 місяців 12 днів.

В матеріалах клопотання також міститься довідка про стан здоров`я засудженого, згідно якого останній перебуває у ФКУ «Виправна колонія № 7 УФСВП Росії по Бєлгородській області», за медичною допомогою не звертався.

Відповідно до характеристики, ОСОБА_4 зарекомендував себе з позитивної сторони, стягнень та заохочень не має.

Також в матеріалах справи є довідка Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України, відповідно до якої ОСОБА_4 , згідно з положенням ст.3 Закону України «Про громадянство України» - є громадянином України та відповідно до копії паспорта громадянина України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, на розгляд суду були надані всі необхідні документи згідно зі ст.6 Конвенції про передачу засуджених від 21.03.1983 р. та ст. 610 ч.2 КПК України.

Відповідно до ст.11 Конвенції, при застосуванні процедури зміни вироку, суд змінює кваліфікацію дій засудженого відповідно до Кримінального кодексу України та визначає покарання.

Відповідно до ч.4 ст.610 КПК України, при визначенні строку покарання у вигляді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім випадків:

- якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України;

- якщо строк покарання призначений вироком суду іноземної держави, є меншим ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті КК України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.

Таким чином, за своїм характером покарання не повинно посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинні вважатися обов`язковими жодні мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачити за вчинення злочину.

Визначаючи строк позбавлення волі, суд приймає до уваги наступне.

На час вчинення злочинів ОСОБА_4 , санкцією ч.3 ст.307 КК України передбачений строк покарання у вигляді позбавлення волі строком від 9 до 12 років, з конфіскацією майна.

Відповідно до ч.3 ст.68 КК України, за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК України.

Враховуючи, що максимальний строк покарання, передбачений санкцією ст.15 ч.3-307 ч.3 КК України, з урахуванням вимог ч.3 ст.68 КК України, є рівним покаранню, призначеному вироком суду Російської Федерації, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.

Крім того, враховуючи, що призначене ОСОБА_4 за вироком Октябрьського суду м.Бєлгород Російської Федерації від 15 грудня 2017 року покарання за ст.228.1 ч.4 п. «а» КК Російської Федерації не перевищує максимального строку покарання, передбаченого санкцією ч.3 ст.307 КК України, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.

Суд не вбачає підстав для призначення ОСОБА_4 додаткового покарання у вигляді конфіскації майна, оскільки таке додаткове покарання вироком іноземної держави не призначалось.

З урахуванням викладеного, суд вважає клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Октябрьського районного суду м.Бєлгород Россійської Федерації від 15 грудня 2017 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ст.30 ч.3-228.1 ч.4 п.«а, г», 228.1 ч.4 п.«а», 64, 69 КК Россійської Федерації у відповідність із законодавством України таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 9 Конвенції про передачу засуджених осіб (Страсбург, 12 березня 1983 року), ст.ст. 369-372, 602, 610 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України - задовольнити.

Привести у відповідність із законодавством України вирок Октябрьського районного суду м.Бєлгород Російської Федерації від 15 грудня 2017 року, яким громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ст.30 ч.3-228.1 ч.4 п.«а, г», 228.1 ч.4 п.«а», 64, 69 КК Россійської Федерації та засуджено до 10 (десяти) років позбавлення волі, з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму.

Визначити положення Кримінального кодексу України, якими передбачено відповідальність за кримінальні правопорушення, у вчиненні яких ОСОБА_4 визнано винним вироком Октябрьського районного суду м.Бєлгород Російської Федерації від 15 грудня 2017 року, а саме:

- ч.3 ст.30, ч.4 п.«а, г» ст.228.1 КК Російської Федерації відповідає ч.3 ст.15, ч.3 ст.307 Кримінального кодексу України;

- ч.4 п.«а» ст.228.1 КК Російської Федерації відповідає ч.3 ст.307 Кримінального кодексу України;

- ст.64 КК Російської Федерації відповідає ст.69 КК України;

- ст.69 КК Російської Федерації відповідає ст.70 Кримінального кодексу України.

Вважати ОСОБА_4 засудженим за ч.3 ст.15, ч.3 ст.307, ч.3 ст.307 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.3 ст.307 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, у виді позбавлення волі строком на 9 (дев`ять) років позбавлення волі, без конфіскації майна;

- за ч.3 ст.15, ч.3 ст.307 КК України у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років, без конфіскації майна.

На підставі ч.2 ст.70 КК України, призначити покарання за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначивши покарання у виді позбавлення волі строком на 10 (десять) років позбавлення волі, без конфіскації майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 відраховувати з 15 грудня 2017 року, зарахувавши в строк покарання термін тримання під вартою: з 20 квітня 2016 року до 14 грудня 2017 року, включно.

Ухвала може бути оскаржена органом, що подав клопотання, особою, щодо якої вирішено питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, та прокурором до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м.Дніпропетровська протягом семи днів.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий: ОСОБА_1