УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:755/16589/19

Провадження №: 1-кс/755/7835/19

"18" жовтня 2019 р.

м. Київ

слідча суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 перевіривши виконання вимог ст.ст. 303-304 КПК України за скаргою адвоката ОСОБА_2 , в інтересах ОСОБА_3 , на бездіяльність слідчого в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005732 від 08.07.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України, встановила:

до Дніпровського районного суду м. Києва 17.10.2019 року надійшла дана скарга.

Відповідно до ст. 35 КПК України автоматизованою системою документообігу суду було визначено головуючого - слідчу суддю ОСОБА_1 та передано їй матеріали 17.10.2019 року.

Слідча суддя, вивчивши скаргу, а саме письмові доводи особи, що її подала та інші долучені до неї матеріали, через призму виконання вимог ст.ст. 303-304 КПК України приходить до наступного.

Ч. 1 ст. 303 КПК України передбачений перелік рішень, дій, бездіяльності слідчого або прокурора, які підлягають оскарженню під час досудового розслідування, який є вичерпним.

Разом з тим, згідно КПК України представником особи може бути особа, яка має право бути захисником у кримінальному провадженні.

Повноваження такого представника на участь у кримінальному провадженні підтверджуються документами, передбаченими статтею 50 КПК України, яка регламентує, що повноваження захисника на участь у кримінальному провадженні підтверджуються: 1) свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю; 2) ордером, договором із захисником або дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Касаційний кримінальний суд Верховного Суду у постанові від 06.02.2018 у справі № 752/11464/16-к встановив, що пункт 2 частини першої статті 50 КПК визначає, що повноваження захисника мають вважатися підтвердженими, якщо - на додаток до документу, передбаченого пунктом 1, - захисник надав хоча б один з документів, передбачених пунктом 2 частини першої цієї статті.

Разом з тим, слід відмітити, що особа, яка підписала дану скаргу на підтвердження своїх повноважень надала копію ордеру із вказівкою, зокрема, на те, що правова допомога надається «у всіх правоохоронних органах та судах України без обмеження повноважень».

У той же час, слідча суддя відмічає, що тільки належним чином оформлений ордер на надання правової допомоги є належною та достатньою підставою для представництва інтересів як довірителя, так і підзахисного.

Аналогічні правові висновки були зроблені в постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 21.03.2019 у справі № 760/650/18 від 21.03.2019.

З урахуванням того, що відповідно до пункту 2 Положення про ордер на надання правової допомоги та Порядку ведення реєстру ордерів, затвердженого рішенням Ради адвокатів України № 36 від 17.12.2012, ордер на надання правової допомоги - письмовий документ, що посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги у випадках і порядку, встановлених Законом «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та іншими законами України.

В Україні встановлюється єдина, обов`язкова для всіх адвокатів, типова форма ордера, яку затверджує Рада адвокатів України. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням та повинен містити обов`язкові реквізити, передбачені цим Положенням.

Ордер встановленої форми є обов`язковим для прийняття всіма органами, установами, організаціями на підтвердження правомочності адвоката на вчинення дій, передбачених статтею 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Пунктом 2 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема: представляти і захищати права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб у суді, органах державної влади та органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, громадських об`єднаннях, перед громадянами, посадовими і службовими особами, до повноважень яких належить вирішення відповідних питань в Україні та за її межами.

Пункт 15 Положення про ордер на надання правової допомоги та Порядок ведення реєстру ордерів містять вичерпний перелік реквізитів, які мають бути в ордері на надання правової допомоги.

Згідно з підпунктом 15.4 пункту 15 Положення про ордер на надання правової допомоги та Порядком ведення реєстру ордерів, ордер, зокрема, має містити назву органу, який надає правову адвокатську допомогу, із зазначенням, у випадку необхідності, виду адвокатської діяльності, відповідно до статті 19 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.06.2019 у справі № 9901/847/18 дійшла висновку, що в ордері на надання правової допомоги має бути зазначено не абстрактний орган державної влади, а конкретна назва такого органу, зокрема суду.

З урахуванням зазначеного, вказівка в ордері на те, що правова допомога надається в органах державної влади, чи, як у цьому випадку, поряд з іншим «...у всіх судах України без обмеження повноважень...», у розрізі наведеної позиції ВП ВС, не може свідчити про те, що адвокат повноважний надавати правову допомогу клієнту та представляти його інтереси в будь-яких судах.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 304 КПК України, скарга повертається, якщо вона подана особою, яка не має права її подавати.

За таких обставин, слідча суддя приходить до висновку, що скарга підлягає поверненню на підставі п. 1 ч. 2 ст. 304 КПК України, оскільки вона подана особою, яка не має права її подавати.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 309, 369-372, 376, 395 КПК України, слідча суддя постановила:

скаргу адвоката ОСОБА_2 , в інтересах ОСОБА_3 , на бездіяльність слідчого в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005732 від 08.07.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України, повернути особі, яка її подала.

Повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України.

Копію ухвали про повернення скарги надіслати особі, яка її подала, разом із скаргою та доданими до неї документами.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідча суддя: ОСОБА_4