ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2359/19 Справа № 204/8680/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10

представника потерпілих ОСОБА_11

розглянувши 27 вересня 2019 року у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро матеріали кримінального провадження № 0000836 від 08.09.2018 року за апеляційними скаргами прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_12 , захисника ОСОБА_13 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 червня 2019 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кринички Криничанського району Дніпропетровської області, громадянина України, освіта вища, працюючого, одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -
В С Т А Н О В И Л А :

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 червня 2019 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у вигляді трьох років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки.
Строк відбуття покарання ОСОБА_7 вирішено відраховувати з моменту фактичного затримання, а саме з 25.06.2019 року, взявши його під варту в залі суду.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави фактичну вартість проведення судової авто технічної експертизи № 5/10.2/801 від 23.10.2018 року в сумі 1 144 гривні 00 копійок; судової авто технічної експертизи № 5/10.2/803 від 12.10.2018 року в сумі 1 144 гривні 00 копійок; судової транспортно-трасологічної експертизи № 5/10.4/800 від 25.10.2018 року в сумі 2 860 гривень 00 копійок; судової авто технічної експертизи № 5/10.1/846 від 25.10.2018 року в сумі 1 144 гривні 00 копійок.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 в рахунок відшкодування моральної шкоди 450 000 гривень.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_14 в рахунок відшкодування моральної шкоди 450 000 гривень.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_15 в рахунок відшкодування моральної шкоди 450 000 гривень.
Арешт накладений на автомобіль «Peugeot 307» реєстраційний номер НОМЕР_1 залишено без змін до набрання вироком чинності.
Арешт накладений на автомобіль «Honda Elysion» реєстраційний номер НОМЕР_2 скасувано.
Долю речових доказів вирішено у відповідності до вимог закону.
Цим вироком, дії обвинуваченого ОСОБА_7 судом кваліфіковано за ознаками ч. 2 ст. 286 КК України, які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілій ОСОБА_9 середньої тяжкості тілесні ушкодження та спричинили смерть потерпілої ОСОБА_16 .
За обставин, встановлених судом та викладених в мотивувальній частині вироку, обвинувачений ОСОБА_7 , 07 вересня 2018 року, приблизно о 23 годині 40 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем «Peugeot 307» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 13.07.2016 року, належить ЗАО «AutoTransServisas» Республіка Литва, але фактично, згідно доручення від 19.10.2017 року, перебуває у постійному користуванні ОСОБА_7 , рухався по вул. Надії Алексєєнко зі сторони пр. Пушкіна у напрямку вул. Володимира Антоновича у Чечелівському районі в м. Дніпро, перевозячи в якості пасажира на передньому пасажирському сидінні ОСОБА_9 .
Під час руху, по проїзній частині вул. Надії Алексєєнко в м. Дніпро, ОСОБА_7 , грубо порушуючи вимоги проїзду нерівнозначного для нього перехрестя, яке регулюється дорожнім знаком 2.1 «Дати дорогу» «Правил дорожнього руху України», здійснюючи рух у темний час доби при увімкненому міському освітлені, за умов необмеженої видимості та оглядовості проїзної частини, будучи неуважним до дорожньої обстановки та її змінам, допустив злочину недбалість, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, 07 вересня 2018 року о 23 годині 41 хвилині, виїхав на нерегульоване перехрестя нерівнозначних доріг вул. Володимира Антоновича із другорядної дороги вул. Надії Алексєєнко в м. Дніпро, не надавши дорогу автомобілю «Honda Elysion» реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_16 , яка рухалась по головній дорозі вул. Володимира Антоновича в м. Дніпро, зліва направо відносно руху ОСОБА_7 та мала пріоритетне право проїзду перехрестя по головній дорозі, перевозячи на передньому пасажирському сидінні ОСОБА_17 , на центральному пасажирському сидінні з правої сторони ОСОБА_18 та на задньому пасажирському сидінні зліва ОСОБА_14 , з правої сторони ОСОБА_15 , в результаті чого на перехресті вул. Володимира Антоновича та вул. Надії Алексєєнко в м. Дніпро, допустив перехресне, поперечне, блокуюче зіткнення лівої бічної частини автомобіля Peugeot 307» реєстраційний номер НОМЕР_1 , з передньою правою частиною автомобіля «Honda Elysion» реєстраційний номер НОМЕР_2 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, пасажиру ОСОБА_9 спричинено тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, та настала смерть водія ОСОБА_16 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 за фактом порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілій ОСОБА_9 , середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження та спричинилось смерть потерпілої ОСОБА_16 , за ч. 2 ст. 286 КК України винним.
Призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 5 років, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування основного покарання з іспитовим строком 2 роки. Покласти на ОСОБА_7 обов`язки передбачені п.п. 1,2, ч. 1 ст. 76 КК України.
В іншій частині вирок залишити без змін.
Не оспорюючи законність вироку суду щодо фактичних обставин кримінального провадження, правову кваліфікацію злочину та доведеності вини ОСОБА_19 , вважає, що зазначений вирок суду не відповідає вимогам Кримінального кодексу України через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі винного.
На думку прокурора суд призначаючи покарання ОСОБА_7 належним чином не мотивував застосування покарання у вигляді тримання під вартою та не врахував обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття обвинуваченого, визнання вини та готовність підлягати кримінальній відповідальності.
Враховуючи викладене, призначене судом ОСОБА_7 покарання з застосуванням покарання у вигляді тримання під вартою прокурор вважає необґрунтованим та несправедливим.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_13 просить скасувати вирок суду першої інстанції змінити та призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_7 з застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України, звільнивши останнього з іспитовим строком.
Вказує, що оскаржуваний вирок є занадто суворим, необґрунтованим, постановленим всупереч законним права та інтересам обвинуваченого ОСОБА_7 .
На думку захисника, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_7 визнав себе винним в інкримінованому йому діянні, розкаявся, частково відшкодував завдані ним збитки, має на утриманні неповнолітню дитину, вагітну дружину, раніше не судимий, співрозмірним покарання за вчинений ОСОБА_7 злочин слід призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить скасувати вирок суду повністю чи частково та ухвалити новий вирок, яким призначити йому покарання за ч. 2 ст. 286 КК України без позбавлення волі із застосуванням вимог ст. 75 КК України. Стягнуті з нього позовні вимоги на користь потерпілих в рахунок відшкодування моральної шкоди зменшити з урахуванням розумності та справедливості.
В обґрунтування вимог, зазначає, що вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого через суворість вироку, оскільки як вказує обвинувачений ОСОБА_7 він повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, активно сприяв досудовому слідству, працює та позитивно характеризується, добровільно намагався відшкодувати потерпілому моральну шкоду.
Окрім того, суд першої інстанції не надав повної оцінки доводам прокурора та не врахував думку самих потерпілих, які не бажали реальної міри покарання та просили призначити покарання без позбавлення волі.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши суддю-доповідача; обвинуваченого та його захисника ОСОБА_8 , які просили задовольнити апеляційні скарги обвинуваченого, захисника ОСОБА_13 та прокурора в повному обсязі; пояснення потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та представника потерпілих ОСОБА_11 , які не заперечували в частині зміни, призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання та застосування до призначеного судом покарання вимог ст.75 КК України та звільнення обвинуваченого від відбування призначеного судом покарання з іспитовим строком, однак заперечували проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого про зменьшення сумм, стягнутих з обвинуваченого на користь потерпілих, в рахунок відшкодування заподіяної потерпілим моральної шкоди, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_12 , з наведених в апеляційній скарзі підстав; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційних скаргах доводи, колегія суддів, з урахуванням положень ст. 404 КПК України, згідно яким суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, приходить до наступного.

Так, висновки суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку суду, кваліфікація його дій за ч. 2 ст.286 КК України, доведеність його вини в апеляційних скаргах не оспорюються, а тому відповідно до ст. ст. 394, 404 КПК України вирок суду у цій частині колегією суддів не переглядається.

Що стосується доводів прокурора, обвинуваченого та захисника ОСОБА_13 про можливість звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, то колегія суддів вважає їх обґрунтованими.

Відповідно до вимог статті 65 КК, суд при призначенні покарання повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання, а згідно з частиною 2 статті 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.
Згідно зі статтею 75 КК України в разі, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, ураховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини кримінального провадження, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.
Колегія суддів, аналізуючи з урахуванням доводів апеляційних скарг висновки суду першої інстанції, викладені у вироку, вважає, що при призначенні покарання обвинуваченому не було достатньою мірою враховано наявність декількох обставин, які належить вважати такими, що пом`якшують його покарання - повного визнання вини, щирого каяття, часткового відшкодування заподіяної шкоди.

Не було достатньою мірою враховане і те, що обвинувачений є раніше не судимою особою, працює, має на утриманні малолітню дитину, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, вчинене ним кримінальне правопорушення відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, але характеризується необережною виною.

Колегією суддів також враховується ставлення обвинуваченого до вчиненого, намагання відшкодувати заподіяну потерпілим шкоду, про що свідчить часткове відшкодування заподіяної потерпілим шкоди , у розмірі по 40 000 гривень кожному з потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 та в подальшому зобов`язується здійснювати виплати на відшкодування завданої шкоди.

При апеляційному розгляді потерпілі ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та представник потерпілих ОСОБА_11 не заперечували проти задоволення апеляційних скарг прокурора, обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_13 , в частині призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання не пов`язаного з позбавленням волі.

На думку колегії суддів, вищезазначені обставини та відомості про особу ОСОБА_7 , ставлення його до вчиненого, конкретні обставини вчиненого, думку потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та представника потерпілих ОСОБА_11 , які не заперечували проти обрання обвинуваченому покарання з застосуванням вимог ст.75 КК України , у сукупності дають достатні підстави для висновку про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування ним покарання, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за необхідне прийняти рішення про звільнення ОСОБА_7 в порядку ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком, який, з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та відомостей про особу обвинуваченого, підлягає встановленню тривалістю 3 роки, та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Колегія суддів вважає необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню доводи прокурора в апеляційній скарзі про те, що обвинуваченому ОСОБА_7 необхідно призначити за ч.2 ст.286 КК України більш суворе покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_7 покарання у виді трьох років позбавлення волі, урахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 та навів відповідні мотиви у вироку суду.
При цьому суд врахував пом`якшуючі обставини, а саме: повне визнання своєї провини, щире каяття, наявність на утриманні малолітньої дитини, а також те, що ОСОБА_7 вперше притягується до кримінальної відповідальності, частково відшкодував заподіяну потерпілим шкоду.
Колегія суддів вважає, що наведені у вироку обставини надали суду першої інстанції підстави для висновку про можливість обрання ОСОБА_7 мінімального покарання , визначеного санкцією ч.2 ст.286 КК України у виді трьох років позбавлення волі і такий розмір покарання відповідає вимогам ст.ст.50,65 КК України.
Крім того, колегія суддів відзначає про те, що прокурор в апеляційні скарзі порушував питання про призначення обвинуваченому покарання у виді п`яти років позбавлення волі, але доводів щодо такої позиції не навів, пославшись в апеляційній скарзі тільки на ті обставини , що були відомі суду першої інстанції та були враховані судом при обрання виду та міри покарання ОСОБА_7 .
Колегією суддів також враховується, що прокурор в апеляційній скарзі просить звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі, з встановленням іспитового строку на підставі ст.75 КК України у виді двох років.
З наведених підстав, колегія суддів не вбачає невідповідності призначеного обвинуваченому основного покарання у виді трьох років позбавлення волі, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Щодо доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 про зміну вироку в частині стягнення моральної шкоди, то колегія суддів, вважає їх необґрунтованими.
Відповідно до змісту вимог ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом.
Згідно ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 03 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди з відповідними змінами розмір відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Так, як вбачається з оскаржуваного вироку, суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , керуючись вимогами ст. 128 КПК України, врахував обґрунтованість вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину, а також врахував, що шкоду в добровільному порядку за вчинення злочину потерпілим обвинувачений в повному обсязі не відшкодував.
Крім того, суд першої інстанції виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості стягнув з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь кожного з потерпілих моральну шкоду у розмірі по 450 000 грн., оскільки саме ця сума адекватно відображає ступінь моральних та душевних страждань потерпілих, які настали внаслідок вчиненого злочину.
Підстав для зменьшення вказаного розміру моральної шкоди, колегія суддів не вбачає, оскільки доказів на спростування висновків місцевого суду в частині вирішення цивільного позову в апеляційній скарзі обвинуваченим не наведено, матеріалами кримінального провадження не підтверджується та в ході судового засідання апеляційної інстанції не надано.
Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні, обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_13 слід задовольнити частково, а вирок суду підлягає зміні в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання.
Керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_12 , захисника ОСОБА_13 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 червня 2019 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, змінити в частині призначеного покарання.
Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання з іспитовим строком 3 роки.
Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
В іншій частині вирок залишити без змін.
Звільнити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з-під варти в залі суду, негайно.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4