ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/2547/19 Номер провадження 11-кп/814/1278/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
заседженої ОСОБА_7
представника колонії ОСОБА_8
розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Полтаві заяву засудженої ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_7 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 23 жовтня 2019 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 23 жовтня 2019 року відмовлено в задоволенні заяви про умовно-дострокове звільнення засудженої

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з середньою освітою, уродженки м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, заміжньої, не працюючої, судимої:
22.10.2018Саксаганським районним судом м. Кривий Ріг Дніпропетровської області за ч.2 ст.185 КК України на 1 рік 7 місяців позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України до призначеного ОСОБА_7 покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 07.05.2018 за ч.2 ст. 185, ч.2 ст.389, ч.1 ст.70, ст.ст. 71,72 КК України до 3 років 06 міс. позбавлення волі, та зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 31.10.2017 по 13.09.2018 з розрахунку один день тримання під вартою за один день позбавлення волі.
Своє рішення місцевий суд мотивував тим, що з врахуванням характеризуючих засуджену ОСОБА_7 даних, не вбачається, що остання досягла ступеню виправлення за якого до неї може бути застосовано умовно дострокове звільнення.

В апеляційній скарзі засуджена ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду, як незаконну та постановити нову ухвалу, якою вирішити питання щодо застосування до неї умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання.

При цьому вказує, що за час відбування покарання позитивно себе зарекомендувала, навчається в установі та працює швачкою, має 1 заохочення, а стягнення застосоване до неї 01.11.2018 у виді догани яке погашене 01.05.2019. Крім того, вказує що дотримується встановлених правил розпорядку та поведінки і вважає, що своєю поведінкою та ставленням до праці довела своє виправлення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача; пояснення засудженої, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити; пояснення представника колонії, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила залишити ухвалу суду без змін; пояснення прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила залишити ухвалу суду без змін; перевіривши матеріали судового провадження та доводи скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

У відповідності до ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання застосовується після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_7 засуджена вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.10.2018 року за ч.2 ст.185 КК України на 1 рік 7 місяців позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України до призначеного ОСОБА_7 покарання частково приєднано невідбута частина покарання за вироком Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 07.05.2018 року. Згідно з вироком строк покарання ОСОБА_7 обчислювати з 28.08.2018 року. Згідно з протоколом затримання ОСОБА_7 затримана 28.08.2018 року.
Початок строку покарання 28 серпня 2018 року. Кінець строку покарання 28 березня 2020 року.
Таким чином, на момент звернення до суду із клопотанням про умовно дострокове звільнення ОСОБА_7 відбула 1/2 призначеного судом покарання та підпадає під дію ст. 81 КК України.
Згідно з довідкою про заохочення та стягнення, за час перебування в установах виконання покарань засуджена ОСОБА_7 має 1 стягнення у виді догани, яке погашено 01.05.2018, та має 1 заохочення у виді подяки за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України та Правилами внутрішнього розпорядку та вимог безпеки праці. Однак заохочення до ОСОБА_7 не було застосовано протягом усього часу відбування покарання, а лише застосовано 19.07.2019, тобто один раз протягом року з моменту прибуття до державної установи «Надержинщинська виправна колонія (№65))» з 28 грудня 2018 року.
Із матеріалів особової справи засудженої також вбачається, що під час тримання в ДУ «Криворізька установа виконання покарань (№3)», характеризувалась негативно, мала одне стягнення та заохочень не мала.
Крім того, як вбачається з матеріалів особової справи засуджена ОСОБА_7 неодноразово судима, звільнялася на підставі Закону України «Про амністію»; до неї неодноразово застосовувався іспитовий строк, проте вона належних висновків не зробила і вчинила новий злочин. Згідно з витягу з протокол № 26 від 04.10.2019 року (с.81) комісією державної установи «Надержинщинська виправна колонія (№65)» постановлено відмовити в подачі матеріалів до суду про умовно-дострокове звільнення засудженої ОСОБА_7 , як такої, що не довела своє виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці. Також згідно з характеристики засудженої від 22.10.2019 вбачається, що рішенням комісії державної установи ««Надержинщинська виправна колонія (№65)» засуджена за час відбування покарання сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довела своє виправлення і не заслуговує на умовно-дострокове звільнення згідно ст. 81 КК України.
З огляду на вказане, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що засуджена ОСОБА_7 за час відбування покарання не довела своє виправлення і не заслуговує на умовно-дострокове звільнення, з врахуванням того, що остання має лише одне заохочення, яке застосовано 19.07.2019, а не за весь час відбування покарання.
Враховуючи викладене вище, колегія суддів, вважає рішення місцевого суду про відмову у задоволенні заяви засудженої ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення є обґрунтованим, оскільки аналіз поведінки засудженої, який відображений в матеріалах справи, заохочення, яке хоча і є у останньої, але на даний час не дає підстав вважати, що засуджена своєю поведінкою та ставленням до праці довела своє виправлення.

Керуючись ч.2 ст.376, статтями 404,407, 539 КПК України колегія суддів
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 23 жовтня 2019 року щодо неї без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_3