ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження №11-сс/818/1256/19 Головуючий 1-ї інстанції - ОСОБА_1
Справа № 643/9970/19 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: у порядку КПК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 02 липня 2019 року, -

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 02 липня 2019 року відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_8 , на постанову слідчого Московського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 від 22.06.2017 про закриття кримінального провадження № 0001563 від 07.03.2017 за ч. 1 ст. 382 КК України.
Не погодившись з вказаною ухвалою слідчого судді, адвокат ОСОБА_7 , звернувся в інтересах ОСОБА_8 з апеляційною скаргою. В апеляційній скарзі адвокат просить скасувати ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 02 липня 2019року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його скаргу на вказану постанову слідчого.

В обґрунтування апеляційної скарги адвокат ОСОБА_7 посилався на незаконність та необґрунтованість ухвали та неповне дослідження усіх обставин справи. Вказав, що суд не прийняв наведені ним у скарзі факти свідомого та умисного невиконання ОСОБА_10 рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09.10.2013 р. по справі №645/1000/13-ц, коли у боржника була можливість та були грошові кошти, щоб погасити заборгованість перед потерпілим ОСОБА_8 . Досудове розслідування тривало чуть більше 3 місяців, що свідчить про поверхневий розгляд справи. Вважає, що на даний час в діях ОСОБА_10 вбачаються ознаки вчинення кримінального правопорушення за ознаками ч. 1 ст. 382 КК України і це свідчить про незаконність постанови.
Вислухав доповідь судді, пояснення адвоката ОСОБА_6 про підтримку апеляційної скарги, перевірив матеріали судового провадження судова колегія приходить до наступного.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 283 КПК України визначені форми закінчення досудового розслідування: закриття кримінального провадження; звернення до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності чи з обвинувальним актом, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

В той же час КПК України визначає можливість прийняття такого рішення лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності та при умові, що жодній особі не повідомлялося про підозру.

Розглядаючи скаргу на постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя повинен на підставі пояснень заявника, слідчого (прокурора) та матеріалів кримінального провадження встановити, чи вжив слідчий всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження як обставин зазначених в заяві про скоєння кримінального правопорушення так і обставин встановлених ним в кримінальному провадженні, і чи наявні передбачені ст. 284 КПК України підстави для його закриття.

Відповідно до ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, дати їм належну оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ст. 110 КПК України постанова про закриття кримінального провадження має бути вмотивована, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладена суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав та законних інтересів учасників процесу.

Дані вимоги закону слідчим поліції у кримінальному провадженні були дотримані.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчим відділом Московського ВП ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001563 від 07.03.2017 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, за заявою ОСОБА_8 , щодо умисного невиконання рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09.10.2013, яке набрало законної сили. № 8725 від 07.03.2017 р.
В ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження допитаний в якості свідка ОСОБА_10 , який не заперечував, що йому відомо про наявність рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09.10.2013, проте про існування виконавчого провадження з виконання даного рішення дізнався лише під час слідства, ні ОСОБА_8 , ні державний виконавець йому про це не повідомляли. До кримінального провадження долучені матеріали виконавчого провадження з виконання виконавчого листа, виданого на підставі рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09.10.2013, які містять, крім іншого, заяви ОСОБА_10 за 2011 рік про продаж автомобіля «Лексус, за 2014 рік про надання строку на добровільне виконання рішення суду.
Постановою слідчого Московського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 від 22.06.2017 кримінальне провадження № 0001563 від 07.03.2017 за ознаками ч. 1 ст. 382 КК України закрите на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із відсутністю у діях ОСОБА_10 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України.
В обґрунтування постанови слідчим зазначено, що на теперішній час виконавче провадження з виконання рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09.10.2013 триває, об`єктивних даних, які б свідчили про умисне невиконання ОСОБА_10 судового рішення не отримано.

З об`єктивної сторони, згідно положень ч. 1 ст. 382 КК України, невиконання судового рішення може характеризуватися: 1) невиконанням службовою особою вироку, рішення, ухвали чи постанови суду, що набрали законної сили;

2) перешкоджанням службовою особою виконанню вироку, рішення, ухвали чи постанови суду, що набрали законної сили (ч. 1 ст. 382); 3) невиконанням службовою особою рішення Європейського суду з прав людини (ч. З ст. 382).

Невиконання судового рішення полягає у невжитті службовою особою, до якої звернуто виконання вироку, рішення, ухвали або постанови суду, що набрали законної сили, передбачених законом заходів щодо їх виконання. Невиконання може виражатися у прямій відмові виконати судове рішення або в ухиленні від його виконання. Відмова означає явне, відкрите, висловлене усно або письмово небажання службової особи виконати судове рішення (наприклад, керівник підприємства відверто ігнорує рішення суду про заміну споживачеві придбаного ним неякісного товару на аналогічний товар належної якості). Ухилення - та сама відмова, яка має завуальований характер: службова особа відкрито не заявляє про відмову виконати судове рішення, але діє таким чином, що фактично унеможливлює його виконання.

Перешкоджання виконанню судового рішення передбачає протидію службової особи, наділеної законом певними повноваженнями щодо реалізації вимог, які у ньому містяться, з метою недопущення його реалізації. Така протидія може виражатися у прямій забороні своїм підлеглим виконувати вимоги державних виконавців державної виконавчої служби, погрозі застосувати до певних осіб, у тому числі і службових, насильства, спробі підкупити чи обманути їх з метою недопущення виконання судового рішення.

Суб`єктивна сторона злочину характеризується прямим умислом.
В ході здійснення досудового розслідування не встановлено достатніх фактичних та об`єктивних даних, що можуть свідчити про вчинення ОСОБА_10 умисного невиконання судового рішення. Допитаний в якості свідка ОСОБА_10 не заперечував, що йому відомо про наявність рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09.10.2013, однак про існування виконавчого провадження з виконання даного рішення він дізнався лише під час слідства, ні ОСОБА_8 , ні державний виконавець йому про це не повідомляли. Якщо б йому було відомо про виконавче провадження з примусового виконання судового рішення, він би доклав усіх зусиль для його виконання.

Стосовно продажу квартири АДРЕСА_1 , яка мала місце до відкриття кримінального провадження, ОСОБА_10 пояснив, що кредитні зобов`язання погасив достроково за рахунок передоплати суми, яку йому сплатили майбутні покупці, а вже потім продав квартиру. Автомобіль «Лексус» передав по довіреності на ім`я знайомих ОСОБА_11 , при цьому коштів за нього не отримував. Враховуючи, що автомобіль був кредитним, а кошти за нього наприкінці сплачував ОСОБА_8 , саме тому автомобіль й був переданий знайомим ОСОБА_11

1/2 частина квартири АДРЕСА_2 мала б перейти за заповітом бабусі його матері, яка хотіла, щоб після її смерті вона залишилась його брату ОСОБА_12 . Саме тому, після смерті матері в січні 2014 року він відмовився від своєї частки, яка складала 1/4, на користь брата.

На час проведення досудового розслідування у Московському відділу державної виконавчої служби наявне виконавче провадження №2/645/909/13 відносно боржника ОСОБА_10 , яке на час судового розслідування не закрите та у виконавчому провадження вчиняються дії направлені на примусове виконання рішення Фрунзенського районного суд. Відповідно наданих копій провадження 12.04.2017 складено акт державного виконавця. На час досудового розслідування об`єктивних даних, які б свідчили про умисне невиконання ОСОБА_10 судового рішення не отримано.

Таким чином, слідчий прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_10 не вбачається складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України.
При розгляді скарги на постанову слідчого про закриття кримінального провадження слідчий суддя дійшов обґрунтованої думки, що висновки, встановлені в постанові про закриття кримінального провадження, відповідають фактично встановленим обставинам і їм дана правильна оцінка. Під час здійснення досудового розслідування не встановлено складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України в діяннях ОСОБА_10 .

Доводи апеляційної скарги щодо непроведення слідчим всіх слідчих дій, спрямованих на встановлення істини, незаконність та необґрунтованість ухвали та неповне дослідження усіх обставин справи є необґрунтованими і не підтверджені матеріалами справи. На правильність висновків та повноту досудового розслідування вказана обставина не впливає і не є підставою для скасування постанови слідчого, який здійснюючи свої повноваження, є самостійним у своїй процесуальній діяльності та на власний розсуд визначає об`єм дій, спрямованих на перевірку наведених заявником обставин, достатній та необхідний, на переконання слідчого чи прокурора для прийняття мотивованого рішення. Вказані доводи апеляційної скарги свідчать лише про незгоду апелянта з прийнятим по суті рішенням слідчого у даному кримінальному провадженні.

Слідчий суддя не є стороною обвинувачення чи захисту, не може давати вказівок або зобов`язати слідчого тим чи іншим чином оцінити зібрані під час досудового розслідування докази, наслідком чого має стати висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу кримінального правопорушення. При вирішенні питань щодо належності, допустимості, достовірності та достатності доказів для прийняття відповідного процесуального рішення під час досудового розслідування слідчий є цілком самостійним, що узгоджується з положеннями ч. 5 ст. 40, ст. 94 КПК України, за виключенням отримання доручень та вказівок прокурора, а також вказівок керівника органу досудового розслідування, що передбачено п. 3 ч. 2 ст. 39 та ч. 4 ст. 40 КПК України.

Викладені в апеляційній скарзі обставини були досліджені як слідчим, так і слідчим суддею. Слідчий суддя перевірив доводи, які були викладені в скарзі, вивчив кримінальне провадження, проаналізував та дав оцінку як повноті перевірки, так і наявності підстав для закриття кримінального провадження і прийняв мотивовану, обґрунтовану та законну ухвалу, підстав для скасування якої, за доводами апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді обґрунтованою і підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги не вбачає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 93, 94, 214, 284, 307, 309, 376, 404, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 02 липня 2019 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до частини 4 статті 424 КПК України.

Головуючий

Судді