ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/818/2367/19 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Посягання на територіальну цілісність і недоторканність України
УХВАЛА
Іменем України

15 серпня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисника - ОСОБА_8 ,

обвинуваченої - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадженням за апеляційною скаргою обвинуваченої на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 18.06.2019р. відносно ОСОБА_9 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Вищевказаною ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання обвинуваченої ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу і задоволено клопотання прокурора про продовження обвинуваченій ОСОБА_9 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 16.08.2019 р.
Суд першої інстанції врахував наявність ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість переховуватись обвинуваченої від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, та оцінюючи сукупність обставин, передбачених ст.178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_9 у разі визнання її винуватою у скоєні кримінальних правопорушень, у вчиненні яких вона обвинувачується; відсутність міцних соціальних зв`язків, постійного місяця роботи, суд, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, приходить до висновку, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, крім тримання під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченої, тому продовжує строк обраного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 16.08.2019р.
В апеляційній скарзі обвинувачена просить скасувати ухвалу.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги обвинувачена вказує на те, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням КПК України а також зазначила, що судом першої інстанції не були враховані доводи клопотання від 18.06.2019 р. про зміну запобіжного заходу на інший, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме тривалий час знаходження під вартою, практику Європейського суду з прав людини, а також відсутність ризиків, які б могли слугувати підставою для тримання під вартою.

Вислухавши доповідь судді, думку сторони захисту, які вважали рішення суду не правомірним і просили задовольнити апеляційну скаргу, а також думку прокурора, який вважав рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим, а апеляційну скаргу безпідставною, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів прийшла до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження (т.1 а.с.14-16) прокурор у кримінальному провадження подав клопотання про продовження строку тримання під вартою, в той час, як обвинувачена заявила клопотання про зміну запобіжного заходу на інший, не пов`язаний з триманням під вартою (т.1 а.с.17-18), а її захисник просив задовольнити клопотання обвинуваченої і змінити запобіжний захід (т.1 а.с.21-23).
Зі змісту ч.1 ст.183 КПК України випливає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим цього Кодексу.
Як випливає з положень ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
При цьому, п.1 ч.4 ст.183 КПК України наділяє суд правом при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст.177, 178 цього Кодексу, не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Отже, з наведених норм колегія суддів робить висновок, що суд першої інстанції розглядав клопотання прокурора у межах своїх повноважень з урахуванням чинного законодавства.
Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні у складі терористичної організації особливо тяжких злочинів, за які може бути призначене покарання у вигляді позбавлення волі до 15 років і продовжив строк раніше обраного запобіжного заходу до 16.08.2019р.
Посилання обвинуваченого на незаконність проведення обшуку, як підстави для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, за переконанням колегії суддів виходить за межі повноваження апеляційного суду на цій стадії і може бути предметом розгляду лише при вирішенні пред`явленого обвинувачення по суті.
З наведених вище підстав, колегія суддів позбавлена можливості вирішення питання про наявність чи відсутність тортур на які посилається ОСОБА_9 , а також визнати докази, які досліджуються у кримінальному провадженні за її обвинуваченням, - недопустимими.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини («Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України»), згідно якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу, приймаючи до уваги, що висновки суду підтверджуються дослідженими у суду доказами, колегія суддів, приходить до переконання про відсутність підстав для скасування чи зміни судового рішення суду першої інстанції.
Крім того, на час розгляду зазначеної апеляційної скарги строк запобіжного заходу стосовно ОСОБА_9 продовжено іншим рішенням суду першої інстанції.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалуКиївського районного суду м. Харкова від 18.06.2019р. відносно ОСОБА_9 без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.
Головуючий

Судді