У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 184/2059/19
Номер провадження 1-в/184/117/19

03 жовтня 2019 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника ПВЦ-79 ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Покров заяву про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким засудженої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Мужня Рокитненського району Рівненської області, громадянки України, з базовою середньою освітою, розлученої, до засудження працювала приватним підприємцем, до засудження мешкала: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

засуджена: 02.03.2018 року Олевським районним судом Житомирської області за ч.2 ст.286 КК України до 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортним засобом на 2 роки, -

ВСТАНОВИВ:

02 березня 2018 року ОСОБА_5 засуджена вироком Олевського районного суду Житомирської області за ч.2 ст.286 КК України до 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортним засобом на 2 роки.
ОСОБА_5 звернулись до суду з заявою про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст.82 КК України та вказує на те, що вона відбула 1/3 частину призначеного покарання, працювала на швейному підприємстві. На даний час працює на контрагентському об`єкті, приймає участь в художній самодіяльності, знаходиться на групі інвалідності.

В судовому засіданні ОСОБА_5 підтримала заяву та просила замінити не відбуту частину покарання більш м`яким на підставі ст.82 КК України.

В судовому засіданні представник ПВЦ заперечувала проти заяви ОСОБА_5 та просила відмовити в її задоволенні, посилаючись на те, що за час відбування покарання характеризується незадовільно, заохочень не має, має одне стягнення, яке погашено у встановленому законом порядку. У взаємовідносинах з іншими засудженими іноді конфліктна. Не завжди дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Не завжди виконує передбачені законом вимоги персоналу установи.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви ОСОБА_5 , посилаючись на те, що засуджена заохочень в ПВЦ-79 не має, має одне стягнення 15.02.2019р. догана правами начальника відділення за створення конфліктної ситуації, заохочень за сумлінну поведінку та ставлення до праці не має, а тому не довела своє виправлення.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши думку представника ПВЦ та прокурора, прийшов до висновку, що заява не підлягає задоволенню, оскільки як встановлено в судовому засіданні 02 березня 2018 року вироком Олевського районного суду Житомирської області ОСОБА_5 засуджено за ч.2 ст.286 КК України до 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортним засобом на 2 роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, не відбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати не відбутого строку покарання, призначеного вироком.

Відповідно до ч. 3 ст. 82 КК України, заміна не відбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 КК України, заміна не відбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим:

1) не менше третини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин;

2) не менше половини строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, коли особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона була засуджена до позбавлення волі;

3) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і вчинила новий умисний злочин протягом не відбутої частини покарання.

Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну не відбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Станом на 03.10.2019 року не відбутий строк покарання засудженої ОСОБА_5 складає 1 рік 10 місяців 25 днів, тобто вона відбула більше третини з призначеного покарання у виді позбавлення волі призначеного їй покарання.

З пояснень засудженої та представника установи відбування покарання та відповідно до матеріалів особової справи засудженої та наданої характеристики, ОСОБА_5 по прибуттю до Державної установи «Покровський виправний центр (№79)» була працевлаштована до бригади №50 майстерні установи, швачкою. На даний час працевлаштована на контрагентському об`єкті ФГ «Скорук М.А.» робочою. За час відбування покарання характеризується незадовільно, заохочень не має, має одне стягнення, яке погашено у встановленому законом порядку. У взаємовідносинах з іншими засудженими іноді конфліктна. Не завжди дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Намагається утримувати в чистоті та порядку своє спальне місце та при ліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує їх тільки за призначенням. Не завжди виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До робіт з благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Не бере особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі. Виявила бажання приймати участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Фізкультура і спорт», але спортивний зал не відвідує. Бере участь у роботі самодіяльних організацій, проявляє соціально корисну активність в організації їх роботи.

Так, підставою заміни не відбутої частини покарання більш м`яким у вигляді виправних робіт є: фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного йому покарання та доведенням засудженого свого виправлення. Доведення засудженого свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів. Виправлення засудженого має бути підтверджене сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Суд також зазначає, що сумлінна поведінка та ставлення до праці, як і виконання вимог адміністрації установи, є обов`язком кожного засудженого, а основною причиною для застосування ст.82 КК України щодо засудженого є саме доведення його виправлення.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Як вбачається з матеріалів особової справи, ОСОБА_5 фактично відбула більше половини покарання із покарання призначеного, тому, на тверде переконання суду, мета виправлення засудженої за такий строк не досягнута.

Суд звертає увагу на той факт, що засуджена за весь час відбування покарання не має жодного заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці.

При цьому, Верховний Суд України та Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ неодноразово звертали увагу судів на те, що під час вирішення питання про сумлінну поведінку та ставлення до праці в разі вирішення питання про можливість застосування до засудженого ст. 82 КК України, слід відрізняти пристосовування засуджених до вимог адміністрації колонії з метою отримання пільг або уникнення покарання від виправлення засуджених.

Крім того, суд не бере до уваги посилання засудженої щодо її хвороби, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 82 КК України заміна невідбутного покарання більш м`яким може бути застосоване, якщо засуджений став на шлях виправлення, а звільнення від покарання за хворобою відбувається відповідно до ст.84 КК України.

Таким чином, з огляду на викладене, суд приходить до висновку, що засуджена не довела своє виправлення, не досягла такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів, її поведінка не може свідчити про її виправлення, а тому у задоволенні заяви ОСОБА_5 необхідно відмовити.

Керуючись ст. 82 КК України, ст. ст. 371, 372, 376, 392, 537, 539 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні заяви ОСОБА_5 про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст. 82 КК України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_1