Провадження № 11-кп/4820/370/19
Справа № 681/111/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.185, ч.1 ст.304 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:
судді - доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
законного представника ОСОБА_9 ,
обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000510 від 11 жовтня 2018 року за спільною апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_10 та захисника ОСОБА_7 , захисника обвинуваченого ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_8 на вирок Полонського районного суду від 27 березня 2019 року, -

в с т а н о в и л а:
Вироком Полонського районного суду від 27 березня 2019 року

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, освіта середня, непрацюючого, не одруженого, раніше судимого:
- 19.02.2019 року Баранівським районним судом Житомирської області за ч.2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75,76 КК звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, -
визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.1 ст.304 КК України та призначено покарання:
-за ч.2 ст.185 КК України - 2 роки позбавлення волі;
-за ч.1 ст. 304 КК України 3 роки позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_10 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Лопатичі, Олевського району Житомирської області, проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, освіта 9 класів, не одруженого, раніше судимого:
- 19.02.2019 року Баранівським районним судом Житомирської області за ч.2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75, 104,76 КК звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, -
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців.
Вирок Баранівського районного суду Житомирської області від 19.02.2019 року постановлено виконувати самостійно.
Запобіжний захід до вступу вироку у законну силу обом обвинуваченим обрано у виді тримання під вартою, взято їх під варту в залі судового засідання, та з цього часу постановлено обчислювати початок строку відбування покарання.
Доля речових доказів вирішена у відповідності до вимог ст.100 КПК України.
За вироком суду, у вересні 2018 року ОСОБА_10 , займаючись діяльністю по закупівлі, перевезенню та продажу домашньої худоби, використовуючи при цьому автомобіль марки «Мерседес-Бенц» моделі «208-D» реєстраційний номер НОМЕР_1 , залучив неповнолітнього ОСОБА_11 за відповідну плату допомагати йому у здійсненні такої діяльності.
На початку жовтня 2018 року ОСОБА_10 маючи при собі 40 тисяч грн., які він позичив для закупівлі худоби, перебуваючи у м. Хмельницькому, запропонував ОСОБА_11 , про неповнолітній вік якого він знав, пограти на ігрових автоматах, для чого надав останньому частину грошей. Вказані кошти обвинувачені програли.
Після цього, ОСОБА_10 став переконувати ОСОБА_11 в тому, що для повернення програних грошей необхідно викрасти домашню худобу, при цьому запевняючи про безкарність діяння, та в такий спосіб умисно викликав у ОСОБА_11 бажання взяти участь у крадіжці.
Так, 11.10.2018 року приблизно о 15.30 годині обидва обвинувачені, попередньо домовившись між собою, на вищевказаному автомобілі, яким управляв ОСОБА_10 та за пропозицією останнього приїхали до м. Полонне з метою викрадення корів. Слідуючи по вул. Беркути виїхали на поле кадастровий номер 682368000:05:001:0018, на якому випасались корови без нагляду пастухів або ж власників.
Впевнившись у відсутності сторонніх осіб ОСОБА_10 та ОСОБА_11 відіпнули від припона та завели до спеціально обладнаного кузова автомобіля три корови, а саме: породи «українська чорно-ряба молочна» вагою 330 кг., віком 3 роки, вартістю 14000 грн., яка належить для ОСОБА_12 ; породи «українська біло-бура молочна» вагою 450 кг., віком 4 роки 6 місяців, вартістю 20000 грн., яка належить для ОСОБА_13 ; породи «українська коричнева молочна» вагою 500 кг., віком 7 років, вартістю 20000 грн., яка належить для ОСОБА_14 , та в такий спосіб таємно викрали вказані корови, які після цього завезли їх автомобілем на приймальний пункт великої рогатої худоби в с. Корделівка, Калинівського району, Вінницької області, де їх продали.
В поданій спільній апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_10 та захисник ОСОБА_7 просять вирок скасувати, ухвалити новий, яким виправдати ОСОБА_10 за ч.1 ст.304 КК України, визнати винним за ч.2 ст.185 КК України та за сукупністю вироків призначити покарання у виді 1 року 3 місяців позбавлення волі, дійти висновку наявності підстав застосувати ст.75 КК України. При цьому вказують, що крадіжки корів обвинуваченими за умислом об`єднували у собі 7 епізодів, але органи досудового розслідування поділили дані провадження, тим самим порушивши підсудність та неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність. Крім того зазначають, що суд допустив у вироку неприпустимий висновок, що не відповідає обставинам кримінального провадження через неповне встановлення обставин достовірної обізнаності ОСОБА_10 у реальному віці ОСОБА_11 , оскільки останній не показував будь яких документів. Посилається і на те, що судом не було враховано думку потерпілих, які в судових дебатах просили ОСОБА_10 суворо не карати та прийти до висновку про повну об`єктивну можливість виправлення ОСОБА_10 без ізоляції від суспільства з іспитовим строком.
Захисник ОСОБА_8 в поданій апеляційній скарзі просить вирок змінити, призначивши ОСОБА_11 покарання не пов`язане з позбавленням волі. При цьому вказує, що при призначенні покарання суд припустився помилки і в порушення вимог закону не врахував в повній мірі пом`якшуючі обставини як зізнання у вчиненні злочину, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину у неповнолітньому віці. Посилається і на те, що суд безпідставно не погодився з висновком органу пробації про доцільність застосувати покарання не пов`язане з позбавленням волі, а сам висновок суду з цього приводу залишився необґрунтованим.
Інші учасники кримінального провадження вирок суду не оскаржили.
Заслухавши суддю доповідача, пояснення обвинувачених та їх захисників на підтримання доводів апеляційної скарги, думку прокурора про законність і обґрунтованість вироку суду, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони задоволенню не підлягають в силу наступних підстав.

Вина обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вчинених злочинах при викладених у вироку обставинах доведена зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами.
Так, в судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , кожен зокрема, вину у вчиненому злочині, передбаченому ч.2 ст.185 КК України визнали повністю, щиро розкаялися та показали, що ними дійсно за вказаних обставин, місці та спосіб було викрадено 3 корови.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_10 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.304 КК України не визнав та показав, що він не втягував неповнолітнього ОСОБА_11 до вчинення крадіжок, а навпаки викрадення корів відбувалось за ініціативою останнього, і йому не було відомо, що ОСОБА_11 не досяг повноліття.

Потерпілі ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 пояснили, що 11.10.2018 року належні для них корови випасались на полі, без догляду пастухів, а під вечір вони виявили, що корови пропали, при цьому ОСОБА_12 виявив на іншій своїй корові, яку не викрали, чужу мотузку. Про даний факт вони повідомили в Полонське відділення поліції, а 16.01.2019 року ОСОБА_10 кожному із них сплатив по 10 тисяч грн., в рахунок відшкодування шкоди, завданої викраденням належних для них корів.

Неповнолітній ОСОБА_11 , показав, що ОСОБА_10 знав про його неповнолітній вік, про що він особисто його повідомляв, коли для нього відмовляли продавці в купівлі цигарок, ОСОБА_10 не дозволяв йому керувати автомобілем із мотивів неповноліття. Крім цього, пояснив, що на початку жовтня 2018 року він та ОСОБА_10 в м. Хмельницькому, за пропозицією останнього стали грати на гроші в ігрових автоматах, при цьому для нього кошти в сумі 4 тисячі 500 грн. надав ОСОБА_10 , а після програшу цих грошей він же запропонував вчинити крадіжку худоби, для того щоб повернути програні гроші, на що змушений був погодитись, та в послідуючому за пропозицією ОСОБА_10 , вони приїхали в м. Полонне, де викрали 3 корови.
Згідно пояснень матері неповнолітнього ОСОБА_11 ОСОБА_15 , вона також повідомляла ОСОБА_10 про те, що її син є неповнолітнім.
Об`єктивно вина обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 підтверджується даними протоколів прийняття заяв про вчинене кримінальне правопорушення від 11.10.2018 року (а.с.93-95), які вказують на те, що ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 цього ж дня подали до Полонського відділення поліції заяви, в яких повідомили про викрадення у кожного із них корови; даними протоколу огляду місця події від 11.10.2018 року (а.с.96) в ході проведення такої слідчої дії було оглянуто місце де випасались викрадені корови, а потерпілий ОСОБА_12 видав працівникам поліції ремінь-мотузку, належну обвинуваченим, яку він виявив на своїй корові, котра не була викрадена; даними довідки № 3 від 15.01.2019 року виданої правлінням СВК «Лабунський» (а.с.113) про вартість дійних корів та іншими матеріалами кримінального провадження.
Всім зібраним доказам у їх сукупності суд дав належну оцінку, вірно кваліфікувавши дії ОСОБА_10 за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб та за ч.1 ст.304 КК України, як втягнення неповнолітнього у злочинну діяльність; ОСОБА_11 за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб.
Покарання обвинуваченим призначено у відповідності до вимог ст.65 КК України з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винних, обставин, що обтяжують покарання. Обставин, які пом`якшують покарання судом не встановлено, не знаходить таких і суд апеляційної інстанції.
Так, при призначенні покарання судом враховано ступінь тяжкості кримінальних діянь вчинених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , роль кожного із них, мотиви і причини, що призвели до вчинення кримінальних правопорушень, їх наслідки, дані про особи, наявність захворювання у ОСОБА_10 , сімейний та матеріальний стан, умови життя і виховання неповнолітнього ОСОБА_11 , рівень його розвитку, а також і те, що обвинувачені щиро розкаялися, активно сприяли у розкритті крадіжки, а для ОСОБА_11 вчинення ним злочину у неповнолітньому віці, та для ОСОБА_10 добровільне часткове відшкодування потерпілим заподіяної кримінальним правопорушенням майнової шкоди.
Приймаючи до уваги, що обоє обвинувачених раніше вчинили аналогічний злочин, за який їх засуджено вироком Баранівського районного суду, значну кількість викрадених ними корів, сукупність злочинів у ОСОБА_10 , один із яких є тяжким, а також негативні дані характеристики з останнього місця навчання ОСОБА_11 , не відшкодування останнім для потерпілих шкоди, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що останнім слід призначити покарання у виді реального позбавлення волі.
Колегія суддів приходить до переконання про достатність та індивідуальну визначеність призначеного судом першої інстанції покарання та не знаходить підстав для застосування вимог ст.75 КК України. Призначене обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_11 покарання є необхідним і достатнім для їх виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Доводи апеляційної скарги про необізнаність щодо віку ОСОБА_11 , є необґрунтованими, оскільки спростовуються показаннями неповнолітнього обвинуваченого та його матері і розцінюється судом як намагання уникнути відповідальності за кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 304 КК України.
Безпідставними є доводи апеляційної скарги захисника про те, що 7 епізодів крадіжки корів не об`єднані в одне кримінальне провадження, оскільки такі твердження суперечать положенням ст.ст.217, 334 КПК України.

З врахуванням викладеного, підстав для скасування чи зміни вироку, колегія суддів не знаходить.
Керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:
Вирок Полонського районного суду від 27 березня 2019 року відносно ОСОБА_10 та ОСОБА_11 залишити без змін, а апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_10 , захисника обвинуваченого ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді