Ухвала
Іменем України
20 травня 2019 року
м. Київ
справа № 171/1886/17
провадження № 51-2424ск19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Дніпровського апеляційного суду від 19 березня 2019 року,
встановив:
Зі змісту касаційної скарги убачається, що засуджений не погоджується з вказаним судовим рішенням.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог пунктів 4, 5 ч. 2 та ч. 5 зазначеної статті.
Згідно зі ст. 427 вказаного Кодексу в касаційній скарзі, серед іншого, зазначаються обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень, та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції. Крім того, до касаційної скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування чи зміни судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).
Тому скаржник, заперечуючи законність постановлених у кримінальному провадженні судових рішень, має конкретно вказати в чому саме полягають допущені, на його думку, істотні порушення норм права, які відповідно до ст. 438 КПК України є підставами для скасування чи зміни судових рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог.
Однак, всупереч вищезазначеному засуджений у своїй касаційній скарзі, вказуючи на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, лише формально посилається на несправедливість призначеного йому покарання через суворість, при цьому не наводить доводів щодо його явної несправедливості з огляду на положення ст. 414 КПК України.
Крім того, як убачається зі змісту касаційної скарги, засуджений не погоджується з рішенням апеляційного суду в частині призначеного йому покарання без застосування ст. 75 КК України, однак на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, як на підставу, передбачену п. 2 ч. 1 ст. 438 КПК України, для скасування оскаржуваного судового рішення не посилається, чим допустив суперечності.
Також вимоги засудженого до касаційного суду про призначення нового розгляду в суді першої інстанції після скасування вироку апеляційного суду не узгоджуються з положеннями ст. 436 КПК України, якою визначено повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.
Окрім зазначеного, в порушення вимог ч. 5 ст. 427 КПК України до касаційної скарги взагалі не додано копії оскаржуваного судового рішення.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 429 КПК України у разі подання касаційної скарги без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, вона залишається без руху.
Враховуючи наведене, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Верховний Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Дніпровського апеляційного суду від 19 березня 2019 року щодо нього залишити без руху і надати йому для усунення вказаних недоліків п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання вимог суду касаційну скаргу йому буде повернуто.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3