УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2019 року місто Київ
Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні за № 120 191 001 000 039 94 від 26.04.2019 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.4 ст.358 КК України,

В С Т А Н О В И В :

До Шевченківського районного суду міста Києва надійшло клопотання Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_3 у кримінальному провадженні за № 120 191 001 000 039 94 від 26.04.2019 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.4 ст.358 КК України, про арешт майна, а саме: квартири за адресою: АДРЕСА_1 із забороною відчужувати, розпоряджатися (використовувати), або змінювати вказане майно, яке належить ОСОБА_4 .

Клопотання мотивовано тим, слідчим відділом Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0003994 від 23.01.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що невідомі особи шляхом обману, та підробки документів незаконно заволоділи нерухомим майном, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В ході досудового розслідування встановлено, що зазначена квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на підставі мирової угоди затвердженою ухвалою суду у справі №2-2913/2008 від 29.07.2008 року належала ОСОБА_5 (представником якої за довіреністю №1035 від 13.12.2018 року посвідченою приватний нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 є ОСОБА_7 ) про що, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зроблено відповідний запис№29530217.

ОСОБА_7 , на підставі довіреності з метою проведення державної реєстрації на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , а також іншого майна, яке належить ОСОБА_5 звернулась до Святошинського районного суду м. Києва, у якому 17.12.2018 року отримала копію ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 29 липня 2008 року №2-2913 про визнання мирової угоди укладеної між ОСОБА_8 , що діє від імені ОСОБА_9 на підставі довіреності та ОСОБА_10 , що діє від імені ОСОБА_5 , а також копію мирової угоди від 29 липня 2008 року укладеної між ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 .
В подальшому, 18.12.2018 року ОСОБА_7 з метою проведення державної реєстрації на зазначену квартиру, звернулась до КП «Реєстратор» де надала реєстратору документи, а саме копію ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 29 липня 2008 року №2-2913 про визнання мирової угоди, та мирову угоду від 09 липня 2008 року. Реєстратор КП «Реєстратор» надав витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в якому зазначено, що право власності на квартиру АДРЕСА_2 значилось за ОСОБА_5 , на підставі мирової угоди від 09 липня 2008 року, та ухвали суду від 29 липня 2008 року №2-2913.
З метою організації продажу квартиру АДРЕСА_2 , ОСОБА_7 21.03.2019 року звернулась до сервісного центру «Готово», з метою отримання витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Реєстратором сервісного центру «Готово» було зроблено витяг з якого ОСОБА_7 дізналась, що право власності на квартиру вже не значилось за ОСОБА_5 , а перейшло до ТОВ «Момот», який в свою чергу передав в іпотеку ТОВ «Дум-Райс».
В подальшому, ОСОБА_7 стало відомо, що реєстратор Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» ОСОБА_11 17.12.2018 року на підставі підробленого договору дарування серії та номер 2339 від 29.09.2006 року вніс до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно дані про те, що квартира АДРЕСА_3 належить ОСОБА_12 .
В ході проведення досудового розслідування отримано відповідь за запит з Київського міського бюро технічної інвентаризації, який встановлено, що згідно даних реєстрових книг КП КМР «КМБТІ» договір дарування від 29.09.2006 року на кв. АДРЕСА_2 в КМБТІ не зареєстровано.
Також, отримано відповідь на запит від КП з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс», яким встановлено, що будь-які документи, що стали підставою для внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо права власності квартири АДРЕСА_3 у підприємстві відсутні.
Крім того, реєстратор Комунального підприємства «Реєстраційний центр нерухомості та бізнесу» ОСОБА_13 19.03.2019 року з порушенням вимог спеціального закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», протиправно та безпідставно видалив з системи Реєстру речових прав на нерухоме майно реєстраційний запис №295330217 щодо право власності ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_3 .
Також, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_14 05.04.2019 року на підставі підроблених документів та договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 було зареєстровано право власності на ОСОБА_4 .
Враховуючи вище викладене, вказаними незаконними діями невідомих осіб, ОСОБА_12 , ОСОБА_4 за участю реєстраторів серед яких реєстратор Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» ОСОБА_15 , реєстратор Комунального підприємства «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу» ОСОБА_13 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_14 та за участі ТОВ «Момот» та ТОВ «Дум-Райс», було протиправно позбавлено права власності ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_3 .
Так, згідно інформаційної довідки реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна встановлено, що право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_4 .

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України квартира що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 визнана речовим доказом по кримінальному провадженню.

З метою збереження речового доказу, забезпечення подальшого повного, всебічного та об`єктивного розслідування вказаного кримінального провадження, з`ясування об`єктивної істини по справі, а також проведення інших слідчих та процесуальних дій прокурор просить накласти арешт за зазначений об`єкт нерухомості.

В судове засідання прокурор не з`явився та від прокурора з числа групи прокурорів в даному кримінальному провадженні ОСОБА_16 надійшла заява про розгляд зазначеного клопотання без його участі.

Особа-володілець майна про розгляд клопотання не повідомлялась, оскільки майно тимчасово не вилучалось, а тому суд вважає за можливе, у відповідності до ч.2 ст.172 КПК України, провести розгляд клопотання у її відсутність.

Дослідивши доводи клопотання й додані до нього матеріали, приходжу до висновку про наявність підстав для його часткового задоволення, виходячи із наступного.

Так, слідчим відділом Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0003994 від 23.01.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України, в якому майно, зазначене в клопотанні, вмотивованою постановою слідчого СВ Шевченківського УП ГУ НП в місті Києві ОСОБА_17 від 02.05.2019 року визнано речовим доказом в даному кримінальному провадженні.

Статтею 131 КПК України арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, який в силу ч. 3 ст. 132 КПК України застосовуються у разі доведення стороною обвинувачення трьох складових - обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення певного ступеню тяжкості; підтвердження того, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи; існування даних, що застосування ініційованого заходу забезпечить виконання поставленого завдання.

Досліджуючи існування на момент розгляду клопотання про накладення арешту зазначених складових, слідчий суддя відмічає, що наданими слідчим матеріалами, достатньою мірою підтверджується наявність факту вчинення кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 4 ст.358, ч.4 ст.190 КК України.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема, підлягає можливі конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

У силу ч.2 ст. 170 КПК арешт майна допускається, серед іншого, з метою збереження речових доказів. Як вбачається з матеріалів клопотання, постановою старшого слідчого СВ Шевченківського УП ГУ НП в місті Києві ОСОБА_17 від 02.05.2019 року про визнання речовим доказом вищезазначений об`єкт нерухомого майна визнано речовим доказом.

При цьому, слідчий суддя зазначає про те, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна, з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна виправдовує втручання у права та інтереси власників майна.

Однак, прокурор у своєму клопотанні просить накласти арешт на квартиру із забороною, в тому числі, використовувати, при цьому прокурором не зазначається коло осіб, яким слід встановити таку заборону, оскілки, враховуючи положення частини 12 статті 170 КПК України, заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається. Тобто, з урахуванням, відсутньої конкретизації, в цій частині клопотання слід відмовити.

Слідчий суддя також відмічає, що слідчий просить накласти арешт із забороною відчуження та розпорядження, при цьому стаття 170 КПК України передбачає можливість лише заборони користування або розпорядження, а також звертає увагу, що відчуження є можливим елементом правомочності розпорядження майном як структурною складовою права власності. За таких обставин, в частині заборони відчуження майна слід відмовити.

Приймаючи до уваги наведене, враховуючи правову кваліфікацію кримінальних правопорушень, за фактом яких здійснюється розслідування у даному кримінальному провадженні, слідчий суддя дійшов висновку, що наявні достатні підстави для застосування ініційованого прокурором заходу забезпечення кримінального провадження та накласти арешт на майно, а саме на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 із забороною розпоряджатися вказаним майном, що належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНН: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 .

Керуючись вимогами ст. 131, 132, 167, 168, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :
Клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні за № 120 191 001 000 039 94 від 26.04.2019 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.4 ст.358 КК України - задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, а саме на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 із забороною розпоряджатися вказаним майном, що належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНН: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 .

В задоволенні іншої частини клопотання відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя : ОСОБА_1