Справа №463/4528/19
Провадження №1-кс/463/2275/19
У Х В А Л А

04 червня 2019 року Личаківський районний суд м. Львова

Cлідчий суддя ОСОБА_1 , вивчивши матеріали скарги адвоката ОСОБА_2 , яка подана в інтересах потерпілого ОСОБА_3 на постанови слідчого СВ Личаківського ВП ГУНП у Львівській області про закриття кримінальних проваджень,

в с т а н о в и в :

Скаржник звернувся до слідчого судді із скаргою, в якій просить скасувати постанову слідчого СВ Личаківського ВП ГУНП у Львівській області від 13.03.2019р. про закриття кримінального провадження № 0003159 від 21.11.2018р., а також постанову слідчого СВ Личаківського ВП ГУНП у Львівській області від 14.03.2019р. про закриття кримінального провадження № 0003172 від 22.11.2018р.

Вивчивши матеріали скарги, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до положень ст.304 КПК України, після надходження скарги, слідчий суддя повинен перевірити наявність підстав для повернення скарги або відмови у відкритті провадження, тобто: чи повноважна особа подала скаргу, чи дотримані нею правила підсудності та строки при звернення до суду і чи підлягає рішення, дія та бездіяльність слідчого оскарженню.

За змістом п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено, рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Виходячи з буквального тлумачення цієї норми, нею не передбачено можливості оскаржувати в межах одного судового провадження кількох постанов про закриття самостійних кримінальних проваджень.

Натомість, у поданій скарзі скаржник одночасно оскаржує дві постанови про закриття кримінальних проваджень, в якій наводить єдині мотиви незаконності таких постанов, що позбавляє слідчого суддю можливості провести належний розгляд скарги, тоді як адвокат не обмежений в можливості подати дві окремі скарги на кожну з постанов слідчого.

Європейський суд з прав людини, зокрема у справі «Пелевін проти України», зазначає, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення у справі «Ашінгдан проти Сполученого Королівства»).

Враховуючи наведене вище, з врахуванням положень ч. 6 ст. 9 КПК України, відповідно до загальних засад кримінального провадження, визначених ч. 1 ст. 7 КПК України, з метою забезпечення права скаржника на доступ до правосуддя в межах чинного законодавства, приходжу до переконання, що слід залишити матеріали скарги без руху та запропонувати скаржнику в трьохденний строк з дня вручення копії ухвали усунути зазначені в ухвалі слідчого судді недоліки, шляхом зазначення, яка постанова в межах даного судового провадження ним оскаржується.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 9 ч. 6, 25, 304 КПК України,

у х в а л и в:
Матеріали скарги адвоката ОСОБА_2 , яка подана в інтересах потерпілого ОСОБА_3 на постанови слідчого СВ Личаківського ВП ГУНП у Львівській області про закриття кримінальних проваджень залишити без руху та запропонувати скаржнику в трьохденний строк з дня вручення копії ухвали усунути недоліки скарги. У випадку неусунення недоліків скарга буде повернута.

Слідчий суддя: ОСОБА_1