Справа № 206/4163/19
Провадження (1-кп/199/469/19)
УХВАЛА

01.08.2019 року м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів: - ОСОБА_2

- ОСОБА_3

при секретарі - ОСОБА_4 ,

за участю сторін:

прокурора - ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

потерпілого - ОСОБА_7

потерпілої - ОСОБА_8

обвинуваченого - ОСОБА_9 ,

розглянув у підготовчому судовому засіданні в залі суду у м.Дніпро кримінальне провадження №0000480, внесеного до ЄРДР 05.05.2019 року, відносно ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И В:

30.07.2019 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська з Дніпровського апеляційного суду після визначення підсудності надійшов направлений порядку п.3 ч.2 ст.283 КПК України обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000480 від 05.05.2019 року відносно ОСОБА_9 за ст.ст.15 ч.2, 115 ч.2 п.1) КК України. На досудовому розслідуванні до обвинуваченого було обрано запобіжний захід - тримання під вартою, строком дії до 05.08.2019 року.

В підготовчому судовому засіданні всі учасники судового провадження вважали можливим призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта відносно ОСОБА_9 у відкритому судовому засіданні, викликати в судове засідання учасників процесу.

Прокурор ОСОБА_5 заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 на 60 днів, оскільки наявні ризики, передбачені п.п. 1), 3), 4), 5) ч. 1 ст. 177 КПК України. Своє клопотання прокурор обґрунтовує тим, що, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке може бути призначено обвинуваченому, у разі визнання останнього винуватим у кримінальному правопорушенні, враховуючи особливу тяжкість злочину, перебуваючи під загрозою застосування тяжкого покарання, є підстави вважати, що ОСОБА_9 може переховуватися від суду. Ця обставина, у свою чергу, може зашкодити вирішенню завдань кримінального судочинства. Крім того, знаходячись під загрозою застосування тяжкого покарання, ОСОБА_9 , володіючи відомостями щодо свідків сторони обвинувачення, може вплинути на них. Також прокурор вважає, що, беручи до уваги підвищену суспільну небезпеку інкримінованого ОСОБА_9 кримінального правопорушення, є ризик перешкоджання останнім здійсненню кримінального провадження, продовження злочинної діяльності.

Потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтримали клопотання прокурора та просили його задовольнити.

Захисник ОСОБА_6 заперечував проти клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, вважаючи дане клопотання необґрунтованим, просив суд змінити обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжний захід на домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_9 підтримав думку свого захисника ОСОБА_6 ..

Зокрема, своє клопотання захисник обґрунтував тим, що ризики, зазначені прокурором у клопотанні, не знайшли свого підтвердження, а ОСОБА_9 повинен бути звільнений з-під варти. Сторона захисту заявляє, що ОСОБА_9 не буде ухилятися від суду та не буде перешкоджати розгляду кримінального провадження.

Прокурор і потерпілі були проти клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому на домашній арешт.

Суд, вислухавши думки учасників судового провадження, дослідивши зміст обвинувального акта відносно ОСОБА_9 , вважає, що підстав для закриття провадження, передбачених п.п. 4-8 ч. 1 або ч. 2 ст. 284 КПК України, не має; підстав для повернення обвинувального акта відповідно до вимог п. 3) ч. 3 ст. 314 КПК України не має; кримінальне провадження підсудне Амур-Нижньодніпровсь-кому районному суду міста Дніпропетровська згідно визначення підсудності апеляційним судом; обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Вирішуючи клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 на 60 днів, а також клопотання сторони захисту про зміну обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу на домашній арешт, суд вважає можливим задовольнити клопотання прокурора, а в задоволенні клопотання захисника і обвинуваченого суд вважає необхідним відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, відповідно до змісту обвинувального акта, ОСОБА_9 обвинувачується за ст.ст.15 ч.2,115 ч.2 п.1) КК України, якою передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі. Даний злочин у відповідності до ст. 12 КК України є особливо тяжким.

Враховуючи обсяг пред`явленого ОСОБА_9 обвинувачення, є достатні підстави вважати, що, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_9 , у разі визнання останнього винуватим у кримінальному правопорушенні, останній, перебуваючи під загрозою застосування тяжкого покарання, може переховуватися від суду, тобто наявний ризик, передбачений п. 1) ч. 1 ст. 177 КПК України, а відповідно до рішення Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування». Ця обставина, у свою чергу, може зашкодити вирішенню завдань кримінального судочинства.

За таких обставин суд вважає, що оскільки на цей час ОСОБА_9 продовжує обвинувачуватися у вчиненні особливо тяжкого умисного злочину, враховуючи те, що на цей час продовжує існувати ризик, передбачений п. 1) ч. 1 ст. 177 КПК України, на який вказує прокурор, продовження застосування обвинуваченому тримання під вартою в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та узгоджується з вимогами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і практикою ЄСПЛ, зокрема, правовим позиціям, викладеним в п. 79 Рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011, а також в рішеннях ЄСПЛ у справах «Летельє проти Франції», «Лабіта проти Італії».

Для відмови в звільненні особи з-під варти також слід враховувати і ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ у справі «Вемгофф проти Німеччини» від 27.06.1968), оскільки він, володіючи відомостями щодо осіб потерпілих, свідків, які ще не допитані, може вплинути на них з метою схилення до зміни показів та відмови від показів взагалі, що вказує на наявність ризиків, передбачених п.п. 3), 4) ч. 1 ст. 177 КПК України. Ці ж обставини вказують на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів обвинуваченому.

При продовженні строку дії запобіжного заходу суд також враховує і ту обставину, що протягом перебування ОСОБА_9 в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)» будь-яких відомостей щодо протипоказань перебування в умовах ізоляції відносно останнього не надходило.

Досліджуючи клопотання сторони захисту щодо зміни обвинуваченому запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт, суд, враховуючи задовільний стан здоров`я обвинуваченого, відомості про його соціальні зв`язки, репутацію обвинуваченого, його майновий та сімейний стан, вважає, що вказані відомості про особу обвинуваченого в сукупності із обсягом пред`явленого йому обвинувачення та встановленими ризиками, передбаченими п.п. 1), 3), 4) ч. 1 ст. 177 КПК України, дають достатні підстави вважати, що альтернативні запобіжні заходи на цей час не здатні запобігти вказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, у зв`язку з чим клопотання сторони захисту про зміну ОСОБА_9 запобіжного заходу задоволенню не підлягає.

Згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, не визначався, оскільки ОСОБА_9 обвинувачується за ст.ст.15 ч.2,115 ч.2 п.1) КК України.

Керуючись ст.ст. 176-179, 183, 193, 194, 199, 314-316, 331, 369, 371, 372 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

1. Призначити судовий розгляд у відкритому судовому засіданні на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000480 відносно ОСОБА_9 за ст.ст.15 ч.2,115 ч.2 п.1) КК України, на 07 серпня 2019 року о 11 год. 30 хв. в залі суду за адресою: 49083 м.Дніпро, вул.Новоселівська,9, в яке викликати:

прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №1;__________________________

обвинуваченого: ОСОБА_9 (ДУВП №4);___________________________________

захисника: ОСОБА_6 ;_____________________________________________________

потерпілих: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ;____________________________________

2. В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_9 і захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому на домашній арешт - відмовити.

3. Задовольнити клопотання прокурора і відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - продовжити на 60 днів, тобто до 29 вересня 2019 року.

4. Копію ухвали вручити учасникам судового провадження та направити її для виконання в частині продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_9 начальнику Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)».

5. Ухвала набирає чинності негайно та окремому оскарженню не підлягає.

6. В той же час, відповідно до ст. 91 Закону України «Про Конституційний Суд України», зважаючи на Рішення Конституційного Суду України у справі № 3-208/2018 (2402/18) від 13.06.2019 за конституційною скаргою ОСОБА_10 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ч. 2 ст. 392 КПК України, учасники судового провадження на ухвалу суду в частині продовження строку тримання під вартою обвинуваченому можуть подати апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська протягом семи днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - з моменту вручення їй копії ухвали.

Судді:_______Є. ОСОБА_11 ;________Ф.М.Сенчишин;_______І.В.Щербина-Почтовик