ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 листопада 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого суддів за участю: за участю секретаря ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_4 ОСОБА_5 , ОСОБА_6
прокурораОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

потерпілої ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 травня 2019 року, яким

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Степанки Черкаського району Черкаської області, громадянина України, пенсіонера, одруженого, з середньою освітою-, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано виним та засуджено за ч. 1 ст. 122 КК України і призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на один рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням на 1 (один) рік , зобов`язавши у відповідності до ст. 76 КК України періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 про відшкодування шкоди , завданої кримінальним правопорушенням залишено без розгляду та роз`яснено право звернення з позовом в порядку цивільного судочинства,

в с т а н о в и л а :

Згідно вироку суду ОСОБА_11 засуджений за те, що 25 червня 2014 року близько 10 години 00 хвилин знаходячись на межі домоволодінь по АДРЕСА_2 , на грунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, в ході конфлікту з приводу демонтажу металевої огорожі - рабиці між домоволодіннями сімей Кураси та ОСОБА_12 , діючи умисно, протиправно наніс ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 металевим кутом довжиною близько 2-х метрів близько трьох ударів зверху вниз по верхнім кінцівкам, чим заподіяв потерпілому тілесні ушкодження у вигляді садна і крововиливу правої кисті та крововиливу обличчя, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, а також заподіяв тілесні ушкодження у вигляді відриву сухожилля довгої головки двоголового м`язу лівого плеча, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я, згідно висновку судово-медичної експертизи № 1819 від 29.08.2014 року.

Не погоджуючись з вироком суду в своїй апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 важає вирок суду незаконним та необгрунтованим з підстав неповноти судового розгляду та невідповідності висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що доказів, на які посилається сторона обвинувачення недостатньо для доведення наявності в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, пояснення потерпілої та її представника, які просили вирок суду залишити без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так відповідно до ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Провівши за клопотанням сторони обвинуваченого часткове повторне дослідження доказів, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції законне та обґрунтоване, вина ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого злочину за ч.1 ст.122 КК України знайшла своє підтвердження при розгляді матеріалів кримінального провадження.

Колегія суддів вважає, що вирок Соснівського районного суду м.Черкаси від 22 травня 2019 року повністю відповідає вказаним вимогам.

Дії ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України судом кваліфіковано вірно.

Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються наведеними у вироку доказами, які судом першої інстанції досліджені всебічно, повно і об`єктивно.

Як свідчать матеріали кримінальної провадження і дані журналу судового засідання, органом досудового розслідування й судом першої інстанції досліджено всі ті обставини, які мали значення для прийняття рішення у справі, а тому посилання в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого про невідповідність висновків фактичним обставинам справи та недостатність доказів для доведення наявності в діях ОСОБА_14 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України є безпідставними, які не заслуговують на увагу.

Немає підстав вважати, що викладені у вироку висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Ці заперечення обвинувачення були детально розглянуті судом першої інстанції та спростовані наведеними у його вироку доказами, а саме показами потерпілої ОСОБА_10 , яка пояснила, що зранку 25.06.2014 року вони, з дозволу поліції, ставили паркан. При цьому були присутні працівники поліції, чоловік з братом та ще один чоловік. Коли вони почали демонтувати сітку, вибігли ОСОБА_15 та ОСОБА_8 . У останнього був металевий кілок довжиною близько 2 метрів, яким він бив по всьому, що попадало під руку. Вказаним кілком він вдарив і її чоловіка. Всього було нанесено більше трьох ударів по голові, обличчю, лівій руці. Працівники поліції в цей час складали акти, і коли він підійшов до них весь у крові, вони сказали їхати у лікарню і знімати побої. Брат повіз чоловіка в лікарню, де він знаходився до 15.07.2014 року. 02 липня 2014 року йому робили операцію на лівій руці, підшивали сухожилля. Після виписки з лікарні, її чоловік ще довго хворів.

Мотивуючи висновки про винуватість ОСОБА_14 у заподіянні потерпілому ОСОБА_13 умисних тілесних ушкоджень середньої тяжкості підтверджуються показами свідка ОСОБА_16 , який в судовому засіданні пояснив, що 25.06.2014 року він допомагав ОСОБА_13 демонтувати паркан. Його сусід ОСОБА_17 вибіг у двір та почав кричати. Потім вибіг ОСОБА_8 , взяв металевий предмет і почав бити. Коли сітка рябіца впала і потерпілий нахилився до неї, ОСОБА_8 вдарив його декілька раз. У потерпілого пішла кров.

Згідно показів свідка ОСОБА_18 , який в судовому засіданні пояснив, що в червні 2014 року два сусіда ділили землю і він з напарником був залучений для забезпечення порядку. При демонтажу паркану були присутні багато людей. Сусіди сварились між собою. Він бачив в руках у обвинуваченого металевий кут. Почув, як потерпілий закричав, у нього були ознаки тілесних ушкоджень, кров. Після цього він попросив викликати Швидку допомогу, а потім приїхала слідчо-оперативна група.

Крім показань свідків, винуватість обвинуваченого в інкримінованому кримінальному правопорушенні підтверджується іншими доказами дослідженими, а саме:

- даними протоколу слідчого експерименту за участю ОСОБА_13 від 23.07.2014 року та фототаблицею до нього, під час якого він розповів та показав, яким чином ОСОБА_8 наніс йому тілесні ушкодження;

- даними протоколу слідчого експерименту за участю ОСОБА_10 від 23.07.2014 року та фототаблицею до нього, під час якого вона розповіла та показала, яким чином ОСОБА_8 були нанесені тілесні ушкодження її чоловіку ОСОБА_13 ;

- даними протоколу проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_16 від 17.08.2015 року та фототаблицею до нього, під час якого він розповів та показав, яким чином ОСОБА_8 були нанесені тілесні ушкодження ОСОБА_13 ;

- даними висновку експерта № 1819 від 29.08.2014 року, відповідно якого у ОСОБА_13 мали місце ушкодження: відрив сухожилля довгої головки двоголового м`язу лівого плеча; садна та крововилив правої кисті, крововилив обличчя. Вказані ушкодження виникли від дії тупих предметів, по давності виникнення можуть відповідати часу, вказаному в постанові про призначення експертизи та відносяться: відрив сухожилля довгої головки двоголового м`язу лівого плеча - до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я; садна та крововилив правої кисті, крововилив обличчя - до категорії легких тілесних ушкоджень;

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.08.2015 року відповідно якого, свідок ОСОБА_16 впізнав на знімку №3 ( ОСОБА_8 ) чоловіка, який 25.06.2019 року близько 10:00 наніс тілесні ушкодження ОСОБА_13 металевим предметом довжиною близько 2-х метрів на межі домоволодінь за адресою: АДРЕСА_3 та узвіз Парковий, 13.

Оцінюючи зібрані в справі докази, в їх сукупності, колегія суддів вважає, що обвинувачення пред`явлене Королю доведене.

Колегія суддів вважає, що при дослідженні доказів, суд першої інстанції дотримався вимог ст.94 КПК України, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності та прийшов до обгрунтованого висновку, що докази в своїй сукупності поза розумним сумнівом доводять винуватість ОСОБА_14 у заподіянні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, що спричинило тривалий розлад здоров`я потерпілого ОСОБА_13 .

Колегія суддів вважає, що достатньо доказів, які здобуті в законний спосіб та підтверджують, що тілесні ушкодження середньої тяжкості потерпілому ОСОБА_13 нанесені обвинуваченим ОСОБА_8 .

Невизнання вини ОСОБА_14 у вчиненні інкримінованого злочину, колегія суддів розцінює, як спосіб захисту та намагання уникнути кримінальної відповідальності за скоєне.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку оцінивши критично покази свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , які підтвердили факт конфлікту між обвинуваченим та потерпілим ОСОБА_21 , однак заперечували факт нанесення потерпілому тілесних ушкоджень, так як зазначені свідки перебувають в дружніх відносинах з обвинуваченим і на момент вчинення кримінального правопорушення в суді тривав спір між свідками ОСОБА_22 , ОСОБА_19 та потерпілим ОСОБА_13 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою земельною ділянкою, між ними були неприязні відносини, а тому у вказаних свідків є мотиви виправдовувати обвинуваченого.

Таким чином, колегія суддів вважає, що покладені докази в основу обвинувачення визнаного судом доведеним, а саме покази свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_16 , ОСОБА_18 , які є послідовними узгоджуються між собою та іншими доказами, а саме з даними висновку експерта та даних протоколів слідчих експериментів з потерпілим та свідками, підтверджують наявність в діях ОСОБА_14 об`єктивної та суб`єктивної сторони інкримінуємому йому злочину за ч.1 ст.122 КК України.

При призначенні ОСОБА_14 покарання, суд першої інстанції дотримався вимог статей 65, 66, 67 та п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», з урахуванням тяжкості вчиненого злочину (ст. 12 КК України), даних про особу винного, обставин кримінального правопорушення, яке за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для його виправлення та запобігання вчинення нових злочинів та в межах санкції ч.1 ст.122 КК України із застосуванням статей 75,76 КК України звільнив Короля від відбування покарання з випробуванням на 1 (один) рік.

Згідно ст.404 КПК України, судові рішення суду першої інстанції перевіряються апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

У зв`язку з вищенаведеним, колегія суддів не вбачає підстав для скасування або зміни вироку Соснівського районного суду м.Черкаси від 22 травня 2019 року, а тому апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого слід залишити без задоволення.

Колегія суддів вважає, що обвинувачений підлягає звільненню від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст.49, ч.5 ст.74 КК України, так як з дня вчинення злочину (25.06.2014 р.) і до дня набрання вироком законної сили (14.11.2019 р.) пройшло більше п`яти років, при цьому відповідно до ст.12 КК України злочин передбачений ч.1 ст.122 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості.

Також, колегія суддів вважає за необхідне в порядку ст.379 КПК України запропонувати суду першої інстанції виправити описку у вироку в частині ухвалення вироку з 2018 року на 2019 рік.

Керуючись статтями 404,405,407,419 КПК України,

у х в а л и л а :

Вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 травня 2019 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

На підставі ст.49, ч.5 ст.74 КК України, звільнити ОСОБА_8 від покарання призначеного вироком Соснівського районного суду м.Черкаси від 22.05.2019 року у зв`язку із закінченням строків давності.

Запропонувати суду першої інстанції в порядку ст.379 КПК України виправити описку у вироку суду в частині року ухвалення вироку з 2018 року на 2019 рік.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий :

Судді :