УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 листопада 2019 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Вінницького РВП ВВП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Стрижавка, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Вінницького районного відділення поліції Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням погодженим з прокурором ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 . Клопотання мотивовано тим, що досудовим розслідуванням установлено, що 02.08.2019 близько 14 год. 00 хв. ОСОБА_7 прийшов до свого знайомого ОСОБА_4 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з метою вживання спиртних напоїв, а саме горілки, яку ОСОБА_7 приніс із собою.

В подальшому, під час застілля у вищевказаному помешканні близько 21:00 год. 02.08.2019 між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 на підставі ревнощів до співмешканки останнього ОСОБА_8 виник словесний конфлікт. Під час цього конфлікту, знаходячись у кухні зазначеного будинку, ОСОБА_4 маючи умисел на заподіяння смерті ОСОБА_7 шляхом нанесення йому тілесних ушкоджень в ділянки розташування життєво важливих органів, діючи з протиправним умислом, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки своїх дій у виді заподіяння шкоди як здоров`ю, так життю ОСОБА_7 , та бажаючи їх настання, наніс останньому удар кулаком правої руки в область обличчя в ділянці нижньої щелепи з переходом на шию, від чого ОСОБА_7 упав на підлогу та втратив свідомість. Через деякий час ОСОБА_4 за допомогою невстановленої на даний час особи виніс ОСОБА_7 з приміщення будинку на подвір`я, де залишив його лежати без свідомості.

Внаслідок таких дій ОСОБА_4 ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у виді травми шиї з ушкодженням рефлекторних зон та травматичного шоку, від яких (згідно з лікарським свідоцтвом про смерть № 604 від 05.08.2019) 03.08.2019 настала його смерть.

Крім того, 03.08.2019 близько 07.40 год. ОСОБА_4 виявив на подвір`ї домоволодіння АДРЕСА_1 тіло (труп) ОСОБА_7 , якого вночі перед цим ОСОБА_4 залишив там лежати без свідомості. Оглянувши тіло ОСОБА_7 , який не подавав ознак життя, ОСОБА_4 зрозумів, що ОСОБА_7 помер та приховав його зірваними рослинами.

Далі близько 09.00 год. до вищевказаного домоволодіння прийшов ОСОБА_9 , який, побачивши місце події та в ході розмови з ОСОБА_4 зрозумів, що ОСОБА_7 помер. У цей час у ОСОБА_4 та ОСОБА_9 виник спільний злочинний умисел на вчинення наруги над тілом ОСОБА_7 та заволодіння з метою протиправного збагачення предметами, наявними на цьому тілі, про що ОСОБА_4 та ОСОБА_9 усно домовились між собою, вступивши таким чином у попередню змову.

Реалізовуючи вищевказані спільний злочинний умисел та попередню змову, ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , діючи спільно та опираючись на дії один одного, нехтуючи нормами суспільної моралі в частині шанобливого ставлення до померлих, не вживши заходів до поховання тіла ОСОБА_7 згідно встановлених традицій суспільства, всупереч вимогам ст.ст. 6, 26 Закону України «Про поховання та похоронну справу», порушуючи право людини на поховання її тіла і належне ставлення до тіла після смерті, зневажаючи тим самим пам`ять про померлу людину, разом узяли труп ОСОБА_7 за кінцівки та перенесли його до сараю, розташованого за вищевказаною адресою, домовившись в подальшому дочекатися темноти та перенести тіло ОСОБА_7 далі.

При цьому ОСОБА_4 , реалізовуючи спільний з ОСОБА_9 умисел, маючи на меті незаконне збагачення, рукою дістав з кишені джинсових штанів ОСОБА_7 належний останньому мобільний телефон невстановленої марки та поклав його до кишень свого одягу. Після цього ОСОБА_4 та ОСОБА_9 залишили будівлю сараю.

В подальшому, з настанням темної пори доби в ніч з 03.08.2019 на 04.08.2019 (точніший час слідством не встановлено), ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , продовжуючи реалізацію свого спільного злочинного умислу та попередньої змови, разом повернулись до вищевказаного сараю із заздалегідь приготовленою господарською тачкою та килимом, спільно загорнули тіло ОСОБА_7 у вказаний килим, після чого завантажили його на зазначену тачку та відвезли його до берега річки Південний Буг поблизу вулиці Шевченка в смт. Стрижавка. Після цього ОСОБА_4 та ОСОБА_9 спільно викинули тіло ОСОБА_7 з тачки на кладку. Далі ОСОБА_9 почав тримати це тіло руками, а ОСОБА_4 у цей час за допомогою заздалегідь принесеного із собою кухонного ножа розрізав черевну порожнину ОСОБА_7 . Після цього шляхом прикладання фізичних зусиль ОСОБА_4 та ОСОБА_9 викинули тіло ОСОБА_7 в річку та втопили його там.

Відомості про вказане кримінальне правопорушення 04.08.2019 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000698 та розпочато досудове розслідування. Вказане кримінальне правопорушення кваліфіковано за ч. 1 ст. 115, ч. 3 ст. 297, Кримінального кодексу України.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю смт. Стрижавка, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , громадянину України, раніше не судимому, якого засуджено вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 07.03.2019 за ч. 1 ст. 296 КК України до обмеження волі на строк 3 роки 6 місяців (вирок законної сил не набрав).
05.08.2019 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 3 ст. 297 КК України.

Підозрюваному ОСОБА_10 07.08.2019 слідчим суддею Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_11 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 04.10.2019.

Керівником Вінницької місцевої прокуратури ОСОБА_12 30.09.2019 року продовжено строк досудового розслідування до трьох місяців, а саме до 05.11.2019 року, у зв`язку із чим запобіжний захід у виді тримання під вартою, застосований підозрюваному ОСОБА_4 , відповідно до ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 02.11.2019 року продовжено в межах строку досудового розслідування до 05.11.2019 року.

Допитаний в якості підозрюваного ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі.

Однак,зазначене кримінальне провадження завершити у визначений термін неможливо, так як необхідно завершити проведення ще ряду процесуальних дій, а саме: завершити проведення комплексної судово-медичної експертизи, судово-медичної (цитоллогічної) експертизи групової належності крові наявної на вилучених під час ОМП від 04.08.2019 року речах та предметах; судово-медичної (імунологічну) експертизи групової належності крові наявної на вилучених під час ОМП від 04.08.2019 року речах та предметах.
Проведення вищевказаних процесуальних та слідчих дій має важливе значення для повного, об`єктивного та неупередженого досудового розслідування даного кримінального провадження, отримання належних та допустимих доказів, а також прийняття законного та обґрунтованого рішення, з урахуванням особливою складністю провадження.

Також, необхідно відкрити матеріали кримінального провадження та ознайомити з ними потерпілу та підозрюваних, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

Підставою для обрання вказаного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стали наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 особливо тяжкого злочину та ризиків визначених пп.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України.
Зокрема, існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, який полягає втому, що ОСОБА_4 , який згідно ч. 5 ст. 12 КК Українивчинив особливо тяжкий злочин, а санкція ч. 1 ст. 115 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, буде ухилятись від явки до суду та слідства, усвідомлюючи той факт, що йому доведеться в подальшому відбувати покарання в місцях позбавлення волі.
Крім того існують ризики, визначені п. 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України. Той факт, що ОСОБА_4 вчинив злочин із застосуванням насильства, дає підстави вважати, що підозрюваний матиме можливість незаконно впливати на свідків, залякувати їх з метою створення сприятливих для себе умов.

Застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти вищевказаним ризикам, оскільки: особисте зобов`язання є недостатньо суворим запобіжним заходом, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та міру можливого покарання, особи підозрюваного, його репутації та соціальні зв`язки; особиста порука не може бути достатньою, оскільки в ОСОБА_4 відсутні поручителі, які заслуговують на довіру та зможуть доставити останнього до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу; домашній арешт не може бути достатнім враховуючи той факт, що ОСОБА_4 вчинив злочин із застосуванням насильства, а підозрюваний матиме можливість незаконно впливати на свідків, залякувати їх з метою створення сприятливих для себе умов, зможе переховуватися від органів досудового розслідування суду.

Отже, всі вищевказані обставини, у своїх сукупності свідчать про те, що застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_4 в рамках даного кримінального провадження є недоцільним та малоефективним, оскільки вони не можуть запобігти наявним ризикам. В зв`язку із цим, існує необхідність застосування до ОСОБА_4 найбільш суворого забіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_4 підозрюється у вчинені особливо тяжкого умисного злочину за який передбачене покарання до 15 років позбавлення волі не має стійких соціальних зв`язків, які б могли йому завадити переховуватися від слідства і суду, а також беручи до уваги наявність ризиків зазначених в попередній ухвалі слідчого судді про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, виникла необхідність у продовжені строку вказаного запобіжного заходу до кінця строку досудового розслідування, а тому слідчий просить клопотання задовольнити.

Прокурор клопотання підтримала та просила продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , оскільки заявлені ризики не зменшилися, а виконати слідчі дії у встановлений строк не є можливим.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник не заперечували щодо продовження підозрюваному строку тримання під вартою.
Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.

Слідчий суддя, дослідивши вказане клопотання, матеріали кримінальної провадження № 0000698, заслухавши думку прокурора, підозрюваного та його захисника, дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

05.08.2019 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 3 ст. 297 КК України.

На час розгляду даного клопотання підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 3 ст. 297 КК України обґрунтована.

30.09.2019 року постановою керівника Вінницької місцевої прокуратури ОСОБА_12 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000698 від 04.08.2019, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 3 ст. 297 та ч. 1 ст. 396 КК України.

02.10.2019 року ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 в межах строку досудового розслідування до 05.11.2019 о 01 год. 00 хв.

01.11.2019 року ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області продовжено строк досудового розслідування по кримінальному провадженні № 0000698 внесене до ЄРДР 04.08.2019, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 3 ст. 297, ч. 1 ст. 396 КК України, до 6 місяців, тобто до 05 лютого 2020 року.

Строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 закінчується 05.11.2019 о 01 год. 00 хв.

На даний час завершити досудове розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про продовження строку тримання під вартою не представляється можливим, оскільки необхідно всебічно, повно та неупереджено дослідити обставини вчинення ОСОБА_4 дій, які інкримінуються йому як злочинні, надати їм належну правову оцінку, а також провести інші слідчі та процесуальні дії, а саме: завершити проведення комплексної судово-медичної експертизи, судово-медичної (цитоллогічної) експертизи групової належності крові наявної на вилучених під час ОМП від 04.08.2019 року речах та предметах; судово-медичної (імунологічну) експертизи групової належності крові наявної на вилучених під час ОМП від 04.08.2019 року речах та предметах, а також відкрити матеріали кримінального провадження та ознайомити з ними підозрюваних, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.
Зі змісту положень ч. 3, 4 ст. 199 КПК України вбачається, що клопотання про продовженнястроку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Вирішуючи питання доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, не допускається автоматичне продовження строків тримання під вартою (справи «Тейс проти Румунії», «Чанєв проти України»).

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя виходить з того, що «обґрунтована підозра» означає наявність фактів чи інформації, які могли б переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин (справа «Нечипорук і Йонкало проти України»).

Разом з тим зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи і мають бути наведені інші підстави для продовження тримання під вартою, також недостатнім є посилання лише на тяжкість вчиненого злочину та покарання (справи «Елоева проти України», «Свершов проти Україні», «Харченко проти України»).

На підставі викладеного, слідчий суддя при вирішенні питання про наявність підстав для задоволення клопотання враховує у своїй сукупності доведеність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, за одне із яких законом передбачено максимальна міра покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років, враховуючи особливу зухвалість кримінального правопорушення по якому оголошено підозру, а також особу підозрюваного ОСОБА_4 , який раніше судимий, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та підозрюється у вчиненні нового злочину. Крім того, злочин по якому ОСОБА_4 пред`явлено підозру відноситься до кримінальних правопорушень, які мають надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлений тяжкими наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому, оскільки зазначений злочин направлений проти життя та здоров`я особи, тобто є одним із найбільш тяжких злочинів проти особи, суспільна небезпека якого полягає в тому, що при його вчиненні відбувається посягання на життя людини, яке є найвищою соціальною цінністю і найважливішим особистим благом. Отже, суд підчас розгляду клопотання дійшов обґрунтованого висновку, що підозрюваний перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, що унеможливлює обрання її більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Крім того, в судовому порядку відносно нього було обрано запобіжний захід у виді взяття під варту.

Суд звертає увагу на те, що на час розгляду клопотання вищевказані ризики не зменшилися. Відомостей, які б вказували про неможливість перебування ОСОБА_4 в місцях затримання, зокрема, за станом здоров`я під час розгляду клопотання надано не було, а тому слідчий суддя вважає, що заявлені ризики виправдовують тримання особи під вартою, що також доведено прокурором при розгляді даного клопотання.

Крім того, слідчим суддею врахована практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

З огляду на викладене слідчий суддя вважає за доцільне клопотання задовольнити та продовжити строк тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою.

На підставі наведеного, керуючись ст. 176, 177, 197, 199, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на 60 (шістдесят) діб до 30 грудня 2019 року в межах строку досудового розслідування.

Ухвала про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 діє до 30 грудня 2019 року.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя