Справа № 357/2215/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.10.2019 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_5
представника органу пробації ОСОБА_6
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі судового засідання №6 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, судову справу за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Біла Церква Київської області, громадянки України, розлученої, має на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судимої, з вищою медичною освітою, 12 січня 2018 року прийнятої на військову службу за контрактом командувачем військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яка перебуває в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , лейтенанта медичної служби, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 407 КК України з угодою про визнання винуватості,
в с т а н о в и в:
ВІдповідно до ст.ст. 1, 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», Указів Президента України «Про часткову мобілізацію»:

- від 17 березня 2014 року №303/2014, затвердженого Законом України від 17 березня 2014 року № 1126-VII;

- від 6 травня 2014 року № 454/2014, затвердженого Законом України від 6 травня 2014 року № 1240-VII ;

- від 21 липня 2014 року № 607/2014, затвердженого Законом України від 22 липня 2014 року № 1595-VII;

- від 14 січня 2015 року № 15/2015, затвердженого Законом України від 15 січня 2015 року № 113-VIII,

з 18 березня 2014 року в Україні діє особливий період, що охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

12 січня 2018 року Командувачем військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » лейтенанта медичної служби ОСОБА_4 прийнято на військову службу за контрактом терміном на два роки та того ж дня відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №11 її зараховано до списків особового складу частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду лікаря медичного пункту 2 механізованого батальйону цієї ж військової частини, яка дислокується по АДРЕСА_2 .

В подальшому, відповідно до наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 26 липня 2018 року №133 лейтенанта медичної служби ОСОБА_4 призначено на посаду начальника медичного пункту 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Під час проходження військової служби лейтенант медичної служби ОСОБА_4 , як військовослужбовець Збройних Сил України, повинна керуватися вимогами ч.ч. 1, 3, 9 ст. 1, ч.ч. 1-4, 6, 13 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 4, 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби ЗС України та ст. 4 Дисциплінарного статуту ЗС України, які зобов`язують його свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим та не допускати негідних вчинків, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг завдань, доручених їй за посадою.

Згідно із затвердженим командиром військової частини НОМЕР_1 розпорядком дня, лейтенант медичної служби ОСОБА_4 повинна була прибувати на службу до розташування військової частини НОМЕР_1 по АДРЕСА_2 о 8 годині 00 хвилин кожного робочого дня з понеділка по п`ятницю.

Разом з тим, будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, проходячи військову службу на вказаній посаді і достовірно знаючи вимоги керівних документів, що регламентували проходження нею служби, лейтенант медичної служби ОСОБА_4 , бажаючи тимчасово ухилитись від обов`язків військової служби, діючи з прямим умислом, без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників о 8 годині 00 хвилин 13 листопада 2018 року в умовах особливого періоду не з`явилася вчасно без поважних причин на службу до військової частини НОМЕР_1 , що дислокується по АДРЕСА_2 , та до 12 січня 2019 року проводила час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

12 січня 2019 року лейтенант медичної служби ОСОБА_4 з`явилася до військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 та приступила до виконання обов`язків військової служби.

Крім того, будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, проходячи військову службу на вказаній посаді і достовірно знаючи вимоги керівних документів, що регламентували проходження нею служби, лейтенант медичної служби ОСОБА_4 , бажаючи тимчасово ухилитись від обов`язків військової служби, діючи з прямим умислом, без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників о 8 годині 00 хвилин 24 січня 2019 року в умовах особливого періоду повторно не з`явилася вчасно без поважних причин на службу до військової частини НОМЕР_1 , що дислокується по АДРЕСА_2 , та до 26 лютого 2019 року проводила час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

27 лютого 2019 року лейтенант медичної служби ОСОБА_4 з`явилася до військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 та приступила до виконання обов`язків військової служби.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 02 березня 2019 року №165 лейтенанта медичної служби ОСОБА_4 призначено на посаду начальника медичного пункту 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 .

26 березня 2019 року лейтенант медичної служби ОСОБА_4 , діючи в порушення вищевказаних вимог Закону, бажаючи тимчасово ухилитись від несення обов`язків військової служби, без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників, умисно, без поважних причин, в умовах особливого періоду, повторно не з`явилася вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 , що дислокується по АДРЕСА_2 , та до 23 квітня 2019 року проводила час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби..

24 квітня 2019 року лейтенант медичної служби ОСОБА_4 з`явилася до військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 та приступила до виконання обов`язків військової служби.

Між прокурором військової прокуратури Білоцерківського гарнізону ОСОБА_3 і обвинуваченою ОСОБА_4 з участю захисника останньої адвоката ОСОБА_5 16 жовтня 2019 року укладена угода про визнання винуватості. Згідно з угодою ОСОБА_4 беззаперечно визнала себе винуватою у вчиненні злочинів, в обсязі обвинувачення, за кваліфікацією за ч. 4 ст. 407 КК України як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене особою, зазначеною в частині 2 ст. 407 КК України, тобто військовослужбовцем (крім строкової служби).
Сторонами узгоджено, що у разі затвердження угоди, ОСОБА_4 буде призначене покарання за ч.4 ст.407 КК України у виді позбавлення волі строком на чотири роки та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю один рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України:
1) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
2) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
3) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Відповідно до ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Злочин, у вчиненні якого обвинувачена ОСОБА_4 визнала себе винуватою, віднесений до тяжкого злочину.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч. 4 ст.474 КПК України, і укладена сторонами угода - є добровільною, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Крім цього, умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, зокрема, вимогам ст. 52, 63КК України та інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості, та при цьому обвинувачена ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженого покарання.
Суд також визнає зазначені в обвинувальному акті, як пом`якшуючі покарання обставини вчинення злочину, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставини, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Матеріальну та моральну шкоду кримінальним правопорушенням не завдано.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченою ОСОБА_4 .
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 368, 370, 373, 374, 394, 474, 475 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Затвердити угоду від 16 жовтня 2019 року про визнання винуватості, укладену між прокурором військової прокуратури Білоцерківського гарнізону ОСОБА_3 і обвинуваченою ОСОБА_4 з участю захисника останньої адвоката ОСОБА_5 .
Визнати ОСОБА_4 винуватою у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.407 КК України, та призначити їй узгоджене в угоді покарання:
- за ч.4 ст.407 КК України у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік,
Відповідно до п. 1,2 ч. 1 ст. п.2 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки:
1) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
2) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

3) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не застосовувати.
Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Суддя: ОСОБА_1