УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 листопада 2019 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Лівобережного відділення поліції Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання, раніше судимого, -

В С Т А Н О В И В:
Слідчий слідчого відділення Лівобережного відділення поліції Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенант поліції ОСОБА_6 , 13.11.2019 року звернувся до суду з клопотанням, яке погоджено з прокурором ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 . Клопотання мотивоване тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , маючи не зняту і не погашену судимість за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 263, ч. 2 ст. 307 КК України, за вироком Староміського районного суду м. Вінниці від 04.10.2011, попередньо вчинивши кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України (обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні даного злочину 16.02.2017 передано до Вінницького районного суду Вінницької області), 06.02.2019 о 06:48 год., перебуваючи в дворі будинку АДРЕСА_2 , а саме поруч з першим та другим під`їздами вказаного будинку, помітив урни для сміття, які накривалися металевими корзинами для сміття з попільницями. В цей момент у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на крадіжку вказаних металевих корзин для сміття з попільницями.

Реалізуючи свій злочинний умисел, підбурюваний жагою до легкої наживи та протиправного збагачення, діючи умисно, повторно, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу, ОСОБА_4 вчинив крадіжку двох металевих корзин для сміття з попільницями, вартість яких станом на 06.02.2019 згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 2947/19-21 від 25.04.2019 могла складати 808 гривень та які належать об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку «Юмір».
Після цього ОСОБА_4 з викраденими металевими корзинами для сміттяз місця вчинення злочину зник, розпорядившись вказаним майном на власний розсуд, тим самим спричинивши ОСББ «Юмір» матеріальної шкоди на загальну суму 808 гривень.
Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Вина підозрюваного ОСОБА_4 підтверджується зібраними доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 01.03.2019; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 03.03.2019; протоколами допитів свідків ОСОБА_8 від 03.03.2019 та ОСОБА_9 від 04.03.2019, від 23.09.2019; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.04.2019; протоколом огляду предмета від 03.06.2019; висновком судово-товарознавчої експертизи від 25.04.2019 та іншими матеріалами кримінального провадження.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
ОСОБА_4 небезпідставно підозрюється у вчиненні умисного злочину середньої тяжкості, за який відповідно до ч. 2 ст. 185 КК України передбачається покарання до п`яти років позбавлення волі. Вказане кримінальне правопорушення він скоїв повторно, знаючи, що має не зняту і не погашену судимість за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 263, ч. 2 ст. 307 КК України за вироком Староміського районного суду від 04.10.2011, а також після вчинення ним іншого корисливого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань та спрямовано з обвинувальними актами до Вінницького районного суду Вінницької області. Тобто, підозрюваний ОСОБА_4 на шлях виправлення не став та в той час, коли відносно нього розглядається кримінальне провадження у Вінницькому районному суді, повторно вчинив новий умисний корисливий злочин.

Крім того, підозрюваний неодружений, безробітний, без місця простійного проживання, веде антигромадський спосіб життя, що свідчить про відсутність соціально-стримуючих факторів. Зважаючи на те, що в останнього відсутнє постійне джерело доходу,є ризик того, що він може продовжити свою злочинну діяльність з метою незаконного збагачення та вчинити інше кримінальне правопорушення. Тобто, існує ризик, передбачений п.5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Крім того, існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_4 буде ухилятися від суду, а в подальшому і від відбування покарання, усвідомлюючи той факт, що йому можливо доведеться в подальшому відбувати покарання в місцях позбавлення волі. Зазначу, що у кримінальному провадженні №0000063, яке перебуває в провадженні Вінницького районного суду, досі не прийнято рішення, зокрема у зв`язку з тим, що обвинувачений ОСОБА_4 не з`являється на судові засідання.

Також, перебуваючи на свободі ОСОБА_4 матиме можливість незаконно впливати на потерпілого та свідків.

Тобто, метою і підставами застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, попередження вчинення ним іншого кримінального правопорушення.

Викладене в сукупності свідчить про наявність достатніх підстав вважати, що у матеріалах кримінального провадження № 0000495 відносно ОСОБА_4 існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

При цьому враховується, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не може запобігти зазначеним ризикам, а саме: особисте зобов`язання є недостатньо суворим запобіжним заходом, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та міру можливого покарання, особу підозрюваного, його репутацію та соціальні зв`язки;особиста порука є недостатньо суворим запобіжним заходом, оскільки в ОСОБА_4 відсутні поручителі, які заслуговують на довіру та зможуть доставити останнього до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу;домашній арешт є недостатньо суворим запобіжним заходом, оскільки ОСОБА_4 зможе переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також враховуючи складність контролю за виконанням підозрюваним покладених на нього обов`язків під час такого запобіжного заходу, так як ОСОБА_4 за місцем реєстрації не проживає, постійного місця проживання не має.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України. У відповідності до ч. 5 ст. 182 розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної у вчиненні злочину середньої тяжкості, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Враховуючи особу підозрюваного, обставини кримінального правопорушення, наявні ризики, вважається за необхідне просити суд визначити ОСОБА_4 розмір застави 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 38 720 гривень (тридцять вісім тисяч сімсот двадцять гривень), а тому слідчий просить клопотання задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні просила обрати підозрюваному ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням максимального розміру застави.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник в судовому засіданні заперечували з приводу обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просили обрати запобіжний захід, який не пов`язаний з позбавленням волі, а саме особисте зобов`язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.

Суд, дослідивши вказане клопотання, матеріали кримінального провадження № 0000495, заслухавши думку прокурора, підозрюваного та його захисника, дійшов висновку, що клопотання підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 194 ч. 1 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться наданні сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.

Згідно ст. 177 ч. 1 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст.177 ч. 2 КПК Українипідставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Відомості про вчинене кримінальне правопорушення внесені 02.03.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000495 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
30.09.2019 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Також, суд звертає увагу на те, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування (рішенні у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984).
На думку суду, відомості та докази, що містяться в доданих до клопотання слідчого матеріалах, у їх сукупності дають підстави вважати, що підозра про ймовірну причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, за викладених у клопотанні обставин, є обґрунтованою.
Санкція ст. 185 ч. 2 КК України передбачає покарання у виді арешту на строк від трьох до шести місяців або обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.
У відповідності з п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 3 роки.

Із клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що ОСОБА_4 є особою, яка раніше судима та підозрюється у вчиненні злочину за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 5 років, а тому відноситься до кола осіб до яких може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На теперішній час органом досудового розслідування ОСОБА_4 оголошено про підозру у вчиненні злочину за яке законом передбачена максимальна міра покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 5 років, суд також враховує особу підозрюваного, який не має постійного місця проживання, веде бродячий спосіб життя, не одружений, осіб на утриманні не має, не працює, тобто не має постійного джерела доходу, що в свою чергу свідчить про відсутність соціально-стримуючих факторів, раніше судимий, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та підозрюється у вчиненні нового злочину, крім того, злочин в якому підозрюється вчинив із корисливих мотивів. Також, суд звертає увагу на те, що 28.10.2019 ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області надано дозвіл на затримання підозрюваного з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Крім того, 29.10.2019 постановою слідчого СВ Лівобережного відділення поліції Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_6 оголошено в розшук ОСОБА_4 . Також, відносно останнього наявне кримінальне провадження №0000063, яке на даний час перебуває в провадженні Вінницького районного суду Вінницької області за аналогічний злочин. На підставі викладеного, суд підчас розгляду клопотання дійшов обґрунтованого висновку, що підозрюваний перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду та вчиняти інші злочини, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

При вирішенні питання щодо задоволення клопотання слідчий суддя враховує, що прокурором доведено, що встановлені під час розгляду клопотання обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, тому переконується в доцільності задоволення клопотання та застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні Летельє проти Франції від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. У справі «Мироненко і Мартенко проти України» від 10.12.2009 року ЄСПЛ зазначив, що компетентний суд повинен перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої здійснено затримання й подальшого тримання під вартою.
Крім того, слідчим суддею врахована практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених названим Кодексом, тому слідчий суддя вважає, що, з метою надання права на альтернативний вид запобіжного заходу, ОСОБА_4 необхідно визначити заставу.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Мангурас проти Іспанії», ухваленому Великою Палатою від 28 вересня 2010 року за № 12050/04, сума застави за звільнення з-під варти заявника не була надмірною. У рішенні, у справі «Мангурас проти Іспанії», Європейський суд з прав людини постановив, що не було порушено ч. 3 ст. 5 (право на свободу та особисту недоторканість) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за наступних підстав: «Відповідно до ч. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи. Органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Більш того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується».

Вимоги сторони захисту щодо застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів задоволенню не підлягає, оскільки запобіжні заходи застосовуються в межах строку досудового розслідування. В даному випадку строк досудового розслідування по кримінальному провадженні № 0000495 закінчується 11.12.2019, оскільки ОСОБА_4 була пред`явлена підозра 30.09.2019, крім того, з 29.10.2019 по 13.11.2019 вищевказане провадження було зупинено про, що свідчить постанови слідчого ОСОБА_6 . Отже, двомісячний термін з дня повідомлення про підозру закінчується 11.12.2019, а тому даний запобіжний захід може бути обраний лише на 30 діб.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 182, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197, 309, 395, 400 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:
Клопотання слідчого задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 30 діб.

Визначити строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 з 11 листопада 2019 року, тобто з моменту затримання до 17 год. 00 хв. 11 грудня 2019 року в межах строку досудового розслідування.

Строк дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити до 11 грудня 2019 року.

Одночасно визначити заставу в розмірі 5 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 10 035 (десять тисяч тридцять п`ять) гривень, які можуть бути внесені як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленим Кабінетом Міністрів України.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 у разі внесення застави наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора та суду за встановленою періодичністю та не відлучатись з населеного пункту, де він зареєстрований або проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Термін дії обов`язків покладених судом, у разі внесення застави визначити на час дії ухвали суду.

У разі внесенні застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

У разі невиконання ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

В іншій частині - відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Подача апеляційної скарги на дану ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя