У Х В А Л А
І М ЕН Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2019 року Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
слідчого ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно по кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0003103 від 21 жовтня 2018 року за ч.4 ст.358 КК України,-

В С Т А Н О В И В :
22 жовтня 2019 року слідчому судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання слідчого Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_4 , по кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0003103 від 21 жовтня 2018 року за ч.4 ст.358 КК України, про накладення арешту на вилучені 24 червня 2019 року, під час огляду місця події, автомобіль марки «Renault Laguna», д.н.з. НОМЕР_1 номер шасі НОМЕР_2 , на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 та ключі до вище зазначеного автомобіля.
Як вбачається з матеріалів клопотання, 20 жовтня 2019 року до Білоцерківського ВП надійшло повідомлення від працівника патрульної поліції ОСОБА_5 про те, що під час несення служби близько 22 год. 35 хв., перебуваючи неподалік залізничної дороги в с. Томилівка Білоцерківського р-ну, було зупинено автомобіль марки «Renault Laguna» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за порушення ПДР України, а саме: на автомобілі були відсутні номерні знаки. В подальшому під час перевірки свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, в жодній базі ОВС його не було, що викликало підозру у його справжності.
На місці виявлення автомобіля марки «Renault Laguna», д.н.з. НОМЕР_1 проведено його огляд та вилучено, а також вилучено свідоцтво про реєстрацію автомобіля марки «Renault Laguna», д.н.з. НОМЕР_1 , серії НОМЕР_4 та ключі.
Допитанний в якості свідка ОСОБА_6 повідомив, що вище зазначений автомобіль він придбав у літку 2019 року на іноземній реєстрації н.з. НОМЕР_5 . В середині вересня місяця останній знайшов та замовив в мережі інтернет свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на нерозмитнений автомобіль марки «Renault Laguna» разом із номерними знаками.
20 жовтня 2019 року близько 22 год. 40 хв. ОСОБА_6 було зупинено працівниками поліції неподалік залізничної дороги в с. Томилівка, Білоцерківського р-ну та при перевірці свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу працівники поліції повідомили, що воно має ознаки підробки.
21 жовтня 2019 року відомості внесені до ЄРДР за 0003103 за ч.4 ст.358 КК України.
В судовому засіданні слідчий підтримав заявлене клопотання, просить накласти арешт на вказане майно.
Власник майна в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомо, заяв та клопотань до суду не надходило.
Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Так, відповідно до вимог ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом
Відповідно до ст.131 КПК України з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема як арешт майна.
У відповідності до ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони є предметом кримінального правопорушення та одержані внаслідок його вчинення.
У відповідності до ст.168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час огляду та обшуку.
Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Відповідно до ст.98 Кримінального процесуального кодексу України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ч.2 ст.98 КПК України документи є речовими доказами, якщо вони містять на собі ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Дослідивши матеріали клопотання вважаю клопотання таким, що не підлягає задоволенню зважаючи на наступне.
З матеріалів справи вбачається, що у провадженні старшого слідчого Білоцерківського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області перебуває кримінальне провадження №0003103, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 21 жовтня 2019 року, за ознаками кримінального злочину, передбаченого ч.4 ст.358 КК України.
Перелічені вище документи не визнанні слідчим речовими доказами у кримінальному провадженні.
Відповідно до ст.131 КПК України з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема арешт майна.
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Згідно ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.
Стаття 13 Конвенції гарантує наявність у національному праві засобу правового захисту для забезпечення прав і свобод, викладених у Конвенції.
Згідно з цією статтею, національний засіб юридичного захисту має бути таким, що дозволяє компетентному національному органу як розглянути «небезпідставну скаргу», подану на підставі Конвенції так і забезпечити відповідну сатисфакцію. Держави наділені певним полем розсуду щодо способу, в який вони забезпечують виконання своїх зобов`язань за цим положенням. («De Souza Ribeiro v. France» п. 78, заява №22689/07, рішення 13.12.2012 року «Байсаков проти України» п. 70, заява №54131/08, рішення 18.02.2010 року).
Викладену у статті 13 Конвенції вимогу щодо «ефективного засобу правового захисту» належить тлумачити як таку, що має на увазі настільки ефективний засіб захисту, наскільки це можливо з огляду на притаманні конкретному контексту обмеження можливостей для оскарження. ( «Klass and Others v/ Germany», п. 69).
У змісті статті 13 Конвенції не існує будь-яких обмежень для застосування до будь-якого з аспектів «права на судовий розгляд», зафіксованого в пункті 1 статті 6 Конвенції. («Kudla v. Poland» (GC) п.151)
На підставі викладених обставин, слідчий суддя дійшов переконання про відмову у задоволенні клопотання про арешт майна, як такого, що внесено до суду з порушенням вимог КПК України та за недоведеності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах, явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження.
Таким чином, вимоги клопотання не ґрунтуються на законі, тому в задоволенні клопотання слід відмовити повністю.
Керуючись ст.ст. 131, 167-168, 170, 174 КПК України, слідчий суддя, -
П О С Т А Н О В И В :
В задоволені клопотання слідчого Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно по кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0003103 від 21 жовтня 2018 року за ч.4 ст.358 КК України - відмовити.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Слідчий суддя Білоцерківського міскрайонного суду Київської області ОСОБА_1