Справа №-613/213/19 Провадження №-1-кп/613/118/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2019 року м. Богодухів

Богодухівський районний суд Харківської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Богодухові кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харків, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого: 09.07.2001 року Богодухівським районним судом Харківської області за ч.2 ст.140 КК України (ред.1960 року) до 2-х років позбавлення волі, в силу ст.45 КК України від призначеного покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки та штрафом 680 грн.; 12.10.2001 року Богодухівським районним судом Харківської області за ч.2 ст.140 КК України (ред.1960 року) до 3 років позбавлення волі, в силу ст.45 КК України від призначеного покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки; 25.03.2002 року Богодухівським районним судом Харківської області за ч.2 ст.185 КК України, ст.71 КК України до 6 років позбавлення волі, перегляд вироку 03.10.2002 року Апеляційним судом Харківської області, визначення відповідно до ст.71 КК України, частково приєднано покарання за вироком від 12.10.2001 року - 2 роки 1 місяць позбавлення волі і до відбування призначено - 4 роки 1 місяць позбавлення волі; 28.10.2010 року Комінтернівським районним судом м.Харкова за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, 21.06.2013 року звільнений з Темнівської ВК №100 по відбуттю терміну покарання; 20.09.2013 року Зміївським районним судом Харківської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, 19.05.2014 року Богодухівським районним судом за ст.185 ч.2 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст.71 ч.1 КК України частково приєднане невідбуте покарання за вироком Зміївського районного суду Харківської області від 20.09.2013 року за ст.185 ч.3 КК України до кінцевого терміну 3 роки 1 місяць позбавлення волі, 22.10.2014 року Комінтернівським районним судом м. Харкова за ст.185 ч 2, ст.122 ч.1, ст.70 ч. 4 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці, 12.04.2016 року перегляд вироку Апеляційним судом Харківської області зараховано строк позбавлення волі 24.04.2014 по 12.01.2015 року включно, звільненого 05.10.2016 року з Харківської ВК № 43 по відбуттю строку покарання,
який обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 будучи раніше неодноразово судимий, на шлях виправлення та перевиховання не став та знову скоїв кримінальне правопорушення при наступних обставинах:

Так ОСОБА_4 4 лютого 2019 року близько 13-00 год., діючи повторно, маючи умисел на заволодіння чужими грошовими коштами шляхом обману, з метою незаконного самостійного збагачення, перебуваючи на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , усвідомлюючи протиправність своїх подальших дій, попрохав свого знайомого ОСОБА_5 розміняти йому грошові кошти, а саме купюру номіналом 500 гривень, яка насправді не була офіційною грошовою одиницею України гривнею (згідно ст.99 Конституції України), оскільки являлась сувеніром, на купюри меншого номіналу. ОСОБА_5 будучи впевненим, що сувенірна купюра, яку йому надав ОСОБА_4 є офіційною грошовою одиницею України гривнею, погодився на прохання останнього та надав йому свої грошові кошти, тобто офіційні грошові одиниці України гривні, меншим номіналом, а саме: дві купюри номіналом по 200 грн. кожна, та одну купюру номіналом 100 грн., всього на загальну суму 500 гривень, яким в подальшому ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_5 , матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України визнав повністю, у скоєному щиро розкаявся, пояснив, що 4 лютого цього року він, перебуваючи вдома у свого знайомого ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_3 , маючи з собою сувенірну купюру номіналом 500 гривень, попрохав останнього розміняти її, на що той погодився, розмінявши її двома купюрами номіналом по 200 гривень і однією купюрою номіналом 100 гривень. Злочин скоїв, оскільки йому були потрібні кошти на проїзд та побутові потреби. Зазначив, що події відбувалися саме так, як вказано в обвинувальному акті.

Потерпілий у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву згідно змісту якої просив справу слухати за його відсутності, уточнив, що претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не має, не заперечував проти розгляду справи у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, наслідки розгляду справи згідно даної статті йому відомі та зрозумілі. Стосовно міри покарання покладається на думку суду.

Під час судового розгляду судом було визнано недоцільним дослідження усіх доказів у справі стосовно фактичних обставин справи, викладених у обвинувальному акті, оскільки вони ніким не оспорюються, підсудним ОСОБА_4 повністю визнається вина та фактичні обставини справи, а сторони кримінального провадження не заперечували проти розгляду справи в порядку ч.3 ст.349 КПК України. При цьому суд з`ясував, що учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст цих фактичних обставин справи, переконався у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 в заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайстві), вчиненому повторно і кваліфікує його дії за ст.190 ч.2 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним злочину, характеристику його особистості, яка полягає в тому, що він раніше неодноразово судимий за скоєння умисних злочинів (крадіжок та злочину проти життя та здоров`я особи), новий злочин скоїв менше ніж через три роки після звільнення з місць позбавлення волі, тривалий час не працює, не одружений, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, завдану матеріальну шкоду відшкодовано повністю.

Обставинами, які пом`якшують покарання для підсудного, суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, яка обтяжує покарання для підсудного, суд визнає рецидив злочинів.

З урахуванням викладеного вище, суд вважає за необхідне обрати обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ч.2 ст.190 КК України у виді позбавлення волі.

При цьому судом враховано положення п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", де зазначено, що "призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів".

Зважаючи на викладене вище, суд вважає, що визначене покарання буде необхідним і достатнім для виправлення засудженого, попередження нових злочинів, а тому його виправлення не можливе без ізоляції від суспільства та реального відбуття покарання.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Судові витрати по справі відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

Початок строку відбуття покарання обчислювати з моменту приведення вироку у виконання.

Речові докази по справі: паперову купюру, зовні схожу на купюру номіналом 500 грн, з надписом «Сувенір» - залишити при матеріалах кримінального провадження; грошові кошти - дві купюри номіналом по 200 грн., та одну купюру номіналом 100 грн., які знаходяться на зберіганні у ОСОБА_5 залишити власнику.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Богодухівський районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя