ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2905/19 Справа № 193/324/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 (приймає участь в режимі

відеоконференції),

захисника ОСОБА_7 (приймає участь в режимі

відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_8 (приймає участь в режимі

відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали кримінального провадження № 0000438 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 серпня 2019 року щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України, якому продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 16 жовтня 2019 року,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить ухвалусуду скасувати, та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що прокурором не надано жодного доказу щодо вчинення ним злочину, який йому інкримінується.
Також ані прокурором, ані судом не доведено, що до нього не може бути застосований більш м`який запобіжний захід.
Вказує на те, що під час судового розгляду провадження були допитані усі свідки сторони обвинувачення, при цьому їх покази не доводять його вину.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 серпня 2019 року ОСОБА_8 було продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 16 жовтня 2019 року.
Суд присяжних в обґрунтування свого рішення зазначив, що до закінчення строку дії ухвали суду від 25.06.2019 року про продовження строків тримання під вартою, розглянути по суті дане кримінальне провадження не виявляється можливим з об`єктивних причин. Ризики того, що обвинувачений ОСОБА_8 , перебуваючи на волі, може переховуватись від суду, чи вчинити інше кримінальне правопорушення на даний час не зменшились, оскільки ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України, яке відноситься до категорії особливо тяжких.
Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, яка заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги обвинуваченого і просила ухвалу суду залишити без змін, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги обвинуваченого підлягають частковому задоволенню з таких підстав.
У відповідності до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, тобто, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Частиною 3 статтею 383 КПК України передбачено, що усі питання, пов`язані з судовим розглядом, крім питання, передбаченого частиною третьою статті 331 цього Кодексу, судді і присяжні вирішують спільно.

Згідно із абз. 3 ч. 3 ст. 331 КПК України під час здійснення судового провадження судом присяжних питання, передбачене цією частиною, а саме доцільність продовження тримання під вартою, вирішує головуючий.

Відповідно до матеріалів провадження, суд присяжних 19 серпня 2019 року розглядав питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у складі головуючого судді та присяжних.
Отже, головуючий вирішував зазначене клопотання не у відповідності до абз. 3 ч. 3 ст.331 КПК України.

Вищезазначені вимоги кримінального процесуального закону судом першої інстанції не дотримані, а тому вищезазначена ухвала підлягає скасуванню, а апеляційна скарга обвинуваченого частковому задоволенню.
Що стосується клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , колегія суддів дійшла таких висновків.
Рішенням Конституційного суду України від 13 червня 2019 року за № 4-р/2019 визнано таким, що є неконституційним положення ч. 2 ст. 392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, яка постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Згідно із ч. ч. 2, 3 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до матеріалів провадження, слідчим Софіївського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури в Дніпропетровській областіпроводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000438від 19 вересня 2016 року щодо ОСОБА_8 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п. 2 ч. 2 ст. 115КК України.

Так, ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 31 грудня 2016 року до обвинуваченого ОСОБА_8 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому продовжувався.

Прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції, яке розглядалось 19 серпня 2019 року було заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 з тих підстав, що обставини, які були підставою для обрання запобіжного заходу, не змінилися, та продовжують існувати ризики, а саме: незаконно впливати на потерпілих, свідків, оскільки триває судовий розгляд, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки має судимість, отже, застосування до обвинуваченого жодного із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Розглядаючи вказане клопотання прокурора, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. ст. 199, 331 КПК України, суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.

Колегія суддів вважає, що вирішуючи клопотання про продовження тримання обвинуваченого під вартою, дійсно встановлено наявність ризиків того, що обвинувачений ОСОБА_8 перебуваючи на свободі може чинити тиск на свідків і потерпілу, а також може продовжити вчиняти інші злочини, оскільки ОСОБА_8 раніше судимий, та обвинувачується у вчинені особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 10 до 15 років, або довічним позбавленням волі, також обвинувачений не працює, засобів для існування не має, триває розгляд кримінального провадження.
Таким чином, доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є необґрунтованими, оскільки зазначені ризики колегією суддів встановлені та підтверджуються наданими судом першої інстанції матеріалами, відповідно до яких, заявлені ризики об`єктивно існують і для їх запобігання необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Посилання обвинуваченого, що судом першої інстанції уже допитані усі свідки не заслуговує на увагу, оскільки відповідно до відповіді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, де зазначено, що станом на 04 жовтня 2019 року вищезазначене кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 перебуває на стадії допиту свідків, крім того у клопотанні прокурора вказано про можливий повторний допит свідків, які вже були допитані.
Підстав для застосування судом до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає, з огляду на вищевикладені обставини.
Посилання обвинуваченого на те, що відсутні докази його вини не є предметом апеляційного перегляду в межах постановленої ухвали, яка оскаржується, оскільки встановлення наявності чи відсутності вини відбувається за вироком суду.
За таких обставин, виходячи з вимог п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 необхідно задовольнити частково, ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 серпня 2019 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора та продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 16 жовтня 2019 року включно, а клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про заміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 серпня 2019 року задовольнити частково.
Ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 серпня 2019 року щодо ОСОБА_8 скасувати.
Постановити нову, якою продовжити тримання під вартою ОСОБА_8 до 16 жовтня 2019 року включно.
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про заміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4