№ 236/1580/19
№ 1-кп/243/731/2019
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2019 року м. Слов`янськ
Слов`янський міськрайонний суд Донецької області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Слов`янського міськрайонного суду Донецької області кримінальне провадження № 0000608 від 25.08.2019 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , уродженця м. Дружківка Донецької області, який є інвалідом 3-ї групи, працює кур`єром в ПрАТ «Веско», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

в с т а н о в и в:

25 серпня 2018 року на пляжі, неподалік від кафе «Кокос» м. Лиман Донецької області, приблизно о 15 годині, між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин трапився конфлікт. Під час конфлікту ОСОБА_6 , діючи з прямим умислом, спрямованим на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправність свого діяння, наніс удар кулаком правої руки в обличчя, а саме, в ніс ОСОБА_4 , спричинивши останньому синці повік обох очей, перелом кісток носу, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, як потребуючі для свого лікування строк більше 6, але менш 21 доби.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою провину в здійсненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, не визнав у повному обсязі, та показав, що 25 серпня 2018 року він разом із ОСОБА_8 відпочивав на пляжі, розташованому неподалік від кафе «Кокос» м. Лиман Донецької області. Разом з ними на пляжі перебувала його собака 8-місячна карликова такса, яка гралася з дітьми. Після 12- години дня до пляжу підплив човен, в якому перебували два дорослих та одна дитина хлопчик. Дорослі пішли з пляжу, а дитина залишилася у човні. Через декілька хвилин хлопчик виліз з човна та до нього підбігла вказана собака породи такса. Хлопчик перелякався собаки та став плакати. Він ( ОСОБА_6 ) впевнив хлопчика, що собака грається та не може його вкусити, після чого встав, щоб прибрати собаку. В цей момент на пряж прибіг ОСОБА_4 та вдарив собаку веслом, від чого та відлетіла в куші. Підійшовши до ОСОБА_4 , він ( ОСОБА_6 ) висловив своє обурення з приводу побиття собаки, але ОСОБА_4 почав погрожувати та замахнувся веслом. Поряд з ними стояла ОСОБА_8 та, з метою захисту останньої від можливості отримання удару веслом, він ( ОСОБА_6 ) відштовхнув її до води, та штовхнув у груди ОСОБА_4 , від чого той впав на спину. Після цього до пляжу прийшов син потерпілого та почав «штовхатися» з ним ( ОСОБА_6 ) Через деякий час конфлікт припинився та вони розійшлися до своїх автомобілів. Через деякий час до нього ( ОСОБА_6 ) стали підходити невістка та син потерпілого, яки робили фотознімки та повідомили його про виклик поліції. Не дочекавшись поліції, він разом з ОСОБА_8 поїхали до дому. Заперечував факт завдання ним потерпілому тілесних ушкоджень. Висловив думку, що наявність ушкоджень у потерпілого могла бути обумовлена станом алкогольного сп`яніння, в якому той перебував в день конфлікту. Звернув увагу, що за медичною допомогою потерпілий звернувся лише об 20-00 годині того дня. Вважав, що потерпілий та свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 мають підстави для наклепу на нього через вищевказаний конфлікт, що стався на пляжі.

Не зважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 в пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 125 КК України у повній мірі підтверджується показаннями потерпілого та свідків.

Так, потерпілий ОСОБА_4 у судовому засіданні показав, що 25 серпня 2018 року, близько 14-00 години він разом з сином, невісткою та онуком, якому на той час було 10-років, підплили на човні до пляжу, розташованому неподалік від кафе «Кокос» м. Лиман Донецької області. Онук взяв весла від човна та почав виходити з пляжу, але на нього почала кидатися собака ОСОБА_6 , від чого дитина почала плакати. На неодноразові вимоги прибрати собаку, оскільки та лякає дитину, ОСОБА_6 не реагував. Взявши весло, він ( ОСОБА_4 ) відігнав собаку. В цей момент ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_9 , який також перебував на пляжі, та штовхнув останнього у груди, від чого той впав у воду. Підійшовши до ОСОБА_6 він (потерпілий) висловив претензію щодо вчинку останнього, але той раптово завдав йому прямий удар кулаком правої руки в обличчя, в область носа, від чого він (потерпілий) впав та втратив свідомість. Після цього ОСОБА_6 знову вдарив ОСОБА_9 та конфлікт поступово закінчився. Після цього вони викликали поліцію, його син ОСОБА_9 та невістка ОСОБА_10 повідомили про це ОСОБА_6 , намагалися його сфотографувати біля автомобілю, але той продовжив поводити себе агресивно, кидався, погрожував фізичною розправою, кинув ОСОБА_9 на землю.

Також вказав, що в результаті дій обвинуваченого він зазнав моральних страждань, які викликані фізичним болем, необхідністю проходити лікування, неможливістю працювати протягом одного місяця. Окрім роботи на посаді проректора вищого учбового закладу, він викладає лекції студентам, але фізичні пошкодження, отримані від протиправних дій ОСОБА_6 , заважали йому працювати, оскільки його зовнішній вигляд шкодив його авторитету керівника на викладача. Підтримав заявлений цивільний позов у повному обсязі. Враховуючи поведінку обвинуваченого, який не вибачився за вчинене, заходів до приміщення не вжив, наполягав на призначенні суворого покарання для останнього.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показала, що 25 серпня 2018 року, близько 14-00 години, вона разом з чоловіком - ОСОБА_9 , свекром ОСОБА_4 та 10- річним сином підплили на човні до пляжу, розташованому неподалік від кафе «Кокос» м. Лиман Донецької області. В той час на пляжі перебували люди, у том числі і ОСОБА_6 з ОСОБА_8 ; по пляжу бігала собака породи такса. Вона (свідок) пішла з пляжу, а її син залишився у човні. Через деякий час, приблизно через 10 хвилин, перебуваючи біля автомобілю, вона почула гавкотіння собаки та підвищенні голоси. Прийшовши протягом 1 хвилини до пляжу, вона побачила, що її син плакав; ОСОБА_4 перебуває на землі та у нього з носа йде кров, ОСОБА_6 стояв на відстані 1-2 метри від ОСОБА_4 та між ОСОБА_6 та її чоловіком відбувається сварка. Через деякий час конфлікт поступово закінчився, ОСОБА_8 прибрала собаку. Вона (свідок) з родиною пішли до автомобілю, викликали поліцію. На її спробу повідомити ОСОБА_6 про виклик поліції та намагання сфотографувати ОСОБА_6 біля автомобілю, той продовжив проводити себе агресивно, кидався, погрожував фізичною розправою, кинув ОСОБА_9 на землю.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні показав, що 25 серпня 2018 року, близько 14-00 години, він разом з дружиною - ОСОБА_10 , батьком ОСОБА_4 та 10- річним сином підплили на човні до пляжу, розташованому неподалік від кафе «Кокос» м. Лиман Донецької області. В той час на пляжі перебували люди, у том числі і ОСОБА_6 з ОСОБА_8 ; по пляжу бігала собака породи такса. Коли його син почав виходити з пляжу, на нього кинулася собака, від чого дитина перелякалася та заплакала. На неодноразові прохання його батька прибрати собаку, ОСОБА_6 ні як не відреагував. Після цього його батько взяв весло від човна та відштовхнув собаку. В цей час ОСОБА_6 підійшов до нього (свідка) та двома руками штовхнув його у грудь, від чого він впав. Його батько ОСОБА_4 почав висловлювати ОСОБА_11 претензії з цього приводу та почав підходити до того, але останній раптово завдав батькові один прямий удар кулаком правої руки в обличчя, в область носу. Від отриманого удару батько впав на землю та у нього пішла носом кров. Між ними (свідком) та ОСОБА_6 продовжилася сварка, в ході якої ОСОБА_6 знову його вдарив. Через деякий час конфлікт поступово закінчився, ОСОБА_8 прибрала собаку. Він (свідок) з родиною пішли до автомобілю, викликали поліцію. На спробу його дружини повідомити ОСОБА_6 про виклик поліції та спробу сфотографувати ОСОБА_6 біля автомобілю, той продовжив проводити себе агресивно, кидався, погрожував фізичною розправою, кинув його на землю.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні показала, що перебуває з ОСОБА_6 у цивільному шлюбі. 25 серпня 2018 року, у післяобідній час вона разом з ОСОБА_6 відпочивали на пляжу, розташованому неподалік від кафе «Кокос» м. Лиман Донецької області. Разом з ними на пляжу перебувала собака ОСОБА_6 8-місячна такса. До пляжу підплив човен, в якому були дорослі та хлопчик. Дорослі пішли з пляжу. Коли дитина вилізла з човну, до неї підбігла вказана собака, від чого дитина перелякалася та почала плакати. В цей момент до пряжу прибіг потерпілий та сильно вдарив собаку веслом, собака відлетіла у кущі. ОСОБА_6 пішов за собакою, а вона підійшла до потерпілого, який замахнувся веслом у її бік. З метою захисту її від можливості отримання удару веслом, ОСОБА_6 відштовхнув її до води та вона впала. Піднявшись з води вона побачила, що потерпілий підіймається з землі. Що трапилося між ОСОБА_6 і потерпілим в момент, коли вона впала у воду, вона не бачила. Тілесних ушкоджень у потерпілого вона також не бачила. В цей момент до пляжу прибіг син потерпілого та почав «штовхатися» з ОСОБА_6 . Через деякий час конфлікт поступово закінчився, вона прибрала собаку та разом з ОСОБА_6 пішли до машини. Син та невістка потерпілого повідомили їх про те, що вони викликали поліцію, фотографували та всяко провокували їх. Вказала, що собака була без повідка та намордника, але прибрати собаку в той день ні хто не просив.

Крім зазначеного, вина обвинуваченого ОСОБА_6 також підтверджується дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме:
- витягом з ЄРДР № 0000608 від 25.08.2018 року, з якого вбачається факт внесення до ЄРДР відомостей про те, що 25 серпня 2018 року на пляжі, неподалік від кафе «Кокос» м. Лиман Донецької області між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин трапився конфлікт, в ході якого ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_4 тілесні ушкодження (а.с.101);

- рапортом старшого інспектора чергового Лиманського ВП Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області, згідно якого 25.08.2019 року, о 15:06 годині надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 25.08.2019 року о 15:05 годині на пляжі «Голубі озера» в м. Лиман Донецької області, невідомий вдарив заявника (а.с.105);

- протоколом огляду місця події від 11.03.2019 року та фото таблицею, в якому документально зафіксоване місце скоєння злочину, а саме: пляжі озера поблизу м. Лиман Донецької області, де, на відстані приблизно 1,5 км, знаходиться кафе «Кокос» (а.с.125-128 );

- протоколом проведення слідчого експерименту від 11.03.2019 року та фото таблицею, проведеного за участю потерпілого ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_5 , де ОСОБА_4 розповів обставини та вказав механізм спричинення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_6 25.08.2018 року (а.с.129-136 );

- протоколом слідчого експерименту від 11.03.2019 року та фото таблицею, проведеного за участю свідка ОСОБА_9 , де ОСОБА_9 розповів обставини та показав механізм спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень ОСОБА_4 (а.с.137-142);

- висновком експерта № 24 від 20.03.2019 року, дослідження проводилося на підставі ухвали про призначення судово-медичної експертизи від 20.03.2019 року (а.с.143-145), згідно якого на тілі ОСОБА_4 малися тілесні ушкодження: синці повік обох очей, перелом кісток носу, які могли утворитися від одного удару тупого предмету, яким міг бути кулак руки людини, в строк та за обставин, вказаних постраждалим, і відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, як потребуючи для свого лікування строк більш 6, але менш 21 доби. На момент проведення експертного дослідження слідів від тілесних ушкоджень, отриманих 25.08.2018 року, на тілі не малося. Тілесні ушкодження, виявлені на тілі ОСОБА_4 25.08.2018 року, могли виникнути при обставинах, про які той вказує під час проведення слідчого експерименту з його участю. Тілесні ушкодження, виявлені на тілі ОСОБА_4 25.08.2018 року могли виникнути при обставинах, про які вказує під час проведення слідчого експерименту свідок ОСОБА_9 (а.с.146-147);

- листом Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня №3» від 14.03.2019 року, з якого вбачається, що ОСОБА_4 знаходився на лікуванні у лікаря отоларинголога з 27.08.2018 року по 14.09.2018 року з діагнозом: «Перелом кісток носа» (а.с.178);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.03.2019 року, в ході якого свідок ОСОБА_9 впізнав ОСОБА_6 як особу, яка 25.08.2018 року в м. Лиман на пляжі озера, неподалік кафе «Кокос» спричинила ОСОБА_4 тілесні ушкодження (а.с.148-151);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.03.2019 року, в ході якого потерпілий ОСОБА_4 впізнав ОСОБА_6 як особу, яка 25.08.2018 року в м. Лиман на пляжі озера, розташованого неподалік кафе «Кокос», спричинила йому тілесні ушкодження (а.с.152-155);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.03.2019 року, в ході якого свідок ОСОБА_10 впізнала ОСОБА_6 як особу, яка 25.08.2018 року в м. Лиман на пляжі озера, неподалік кафе «Кокос» відпочивала на пляжі з молодою дівчиною та собакою породи «такса», та цей чоловік конфліктував з її чоловіком та ОСОБА_4 (а.с.156-158);

- протоколом та відеозаписом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_8 від 18.04.2019 року

- протоколом та відеозаписом проведення слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_6 від 18.04.2019 року

Відповідно до ст.ст. 84-85 КПК України, доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставини, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Аналізуючи вищезазначені докази відповідно до ст. 94 КПК України з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, приходить до переконання, що вказані письмові докази є належними, допустимими, достовірними, перебувають між собою у взаємозв`язку, доповнюють один одного, не суперечать між собою.
Суд надає віри показанням потерпілого ОСОБА_4 та свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , оскільки, будучи попередженими про кримінальну відповідальність за дачу суду завідомо неправдивих показань та приведеними до присяги, в судовому засіданні на своїх показаннях настояли; до обвинуваченого упереджено не відносяться та правдиво і об`єктивно відобразили обставини справи, погоджуються між собою та підтверджуються іншими доказами, дослідженими судом.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_6 та свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні та під час проведення слідчої дії, відеозапис якої було досліджено судом в судовому засіданні, не заперечували часу, міста та учасників конфлікту, що відбувся між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 .

Суд критично ставить до показань свідка ОСОБА_8 , наданих останньою у судовому засіданні та під час проведення слідчого експерименту в частині того, що коли вона піднялася з води, то побачила, що потерпілий підіймається з землі, але тілесних ушкоджень у останнього не має. Взана позиція свідка спростовується показаннями потерпілого та інших свідків, письмовими доказами по справ, у тому числі висновком експерта № 24 від 20.03.2019 року.

За аналогічних підстав суд не приймає до уваги доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що він під час конфлікту не завдавав потерпілому тілесних ушкоджень прямим ударом кулака правої руки в область обличчя (носа), а лише штовхнув його на землю.

Суд вважає, що позиція обвинуваченого не свідчить про його невинуватість, а, на думку суду, є спробою останнього уникнути відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

Інші доводи обвинуваченого та його захисника щодо наклепу на обвинуваченого з боку потерпілого та членів родини останнього, а також про те, що тілесні ушкодження потерпілий отримав через стан алкогольного сп`яніння, я кому той перебував в день конфлікту, не заслуговують на увагу, оскільки спростовані у повному обсязі зібраними по справі доказами вини обвинуваченого.

Крім того, суд звертає увагу, що свідок ОСОБА_8 перебуває з обвинуваченими ОСОБА_6 у цивільному шлюбі, що, на думку суду, може впливати на об`єктивність її показань.

Досліджені судом фотографії та відеозапис від 25.08.2018 року, що були долучені до матеріалів справи за клопотанням потерпілого, дозволяє суду дійти до висновку, що ці докази носять лише інформативний характер і не можуть бути прийняті, як докази винуватості обвинуваченого (а.с. 171)

Суд, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених дослідженими в судовому засіданні доказами та показаннями свідків, вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 у здійсненні ним протиправних, навмисних дій, що виразилися у спричиненні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, доведена у судовому засіданні повністю та суд вважає правильною кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 125 КК України.

При призначенні покарання суд виходить зі ступеня тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особи обвинуваченого, який перебуває у цивільному шлюбі, має інвалідність 3 групи, має постійне місце проживання та роботи, за якими характеризується задовільно, на обліку в спеціальним медичних установах не перебуває, раніше не судимий.

Проте, суд звертає увагу на відношення обвинуваченого до вчиненого, який не вибачився перед потерпілим, не вжив жодних заходів, направлених на примирення, поведінку обвинуваченого, що відбулася безпосередньо після вчинення правопорушення, стан здоров`я обвинуваченого (наявність пухлини у голові, що підтверджують медичні документи а.с. 218-233), який, на думку суду, робить можливим призначення обвинуваченому покарання у вигляді громадських робіт або обмеження волі.

Обставини, що обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

При сукупності обставин скоєного правопорушення і особи винного, суд приходить до переконання про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_6 не можливо без його ізоляції від суспільства та вважає необхідним призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) місяців арешту, оскільки саме таке покарання буде справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Призначення більш м`якого покарання, в даному випадку судом вважається недостатнім, необґрунтованим та не достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових злочинів.

На підставі ст.ст.128, 129 КПК України, ст.ст.1166, 1167 ЦК України цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 до обвинуваченого ОСОБА_6 про відшкодування завданої шкоди вчиненням злочину слід задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 в користь ОСОБА_4 485,4 гривні матеріальної шкоди, оскільки вказані витрати підтверджені та доведені документально.

Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає зокрема у: п.1) фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я.

Відповідно до ч. 1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків встановлених частиною другою цієї статті.

При вирішенні позову про відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що він обґрунтований та підлягає задоволенню частково в розмірі 5 000 грн. При цьому суд вважає, що моральна шкода, заподіяна потерпілому полягає у фізичному болю та стражданнях, яких останній зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я. При визначенні розміру моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню, суд враховує те, що моральна шкода заподіяна вчиненням умисного злочину, глибину фізичних та душевних страждань потерпілого, ступінь вини обвинуваченого, ступінь тяжкості, характер та кількість отриманих потерпілим тілесних ушкоджень, вимушеність змін в організації потерпілого свого життя, час, протягом якого той лікувалася, вимоги розумності і справедливості.

Речовий доказ підлягає вирішенню згідно ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили не обирати.

На підставі викладеного, керуючись ст. 368-376 КПК України, суд

ухвалив :

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, і на підставі цього закону призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) місяців арешту.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили не обирати.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту фактичного затримання.

Речові доказі по справі: диск білого кольору форматом СД-Р, з надписом червоного кольору «фото відео 28.08.2018 року», зображення на 10 аркушах, - зберігати в матеріалах справи

Цивільний позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду у розмірі 485 (чотириста вісімдесят п`ять) гривень 420 копійок та моральну шкоду у розмірі 5000(п`ять тисяч) грн.

В задоволенні решти цивільного позову відмовити.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд, протягом тридцяти днів з дня його проголошення всіма учасниками судового розгляду, а засудженим з моменту отримання ним копії вироку.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду ОСОБА_1