Єдиний унікальний номер 448/987/19
Провадження № 1-кс/448/415/19
У Х В А Л А

14.08.2019 року слідчий суддя Мостиського районного суду Львівської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 (захисника підозрюваного ОСОБА_4 ), підозрюваного ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , слідчого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Мостиська заяву захисника підозрюваного ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_7 про відвід слідчого відділу Мостиського ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області, у кримінальному провадженні №0000316 від 07.07.2019 року за підозрою ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України,
в с т а н о в и в:
В провадженні суду знаходиться заяву захисника підозрюваного ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_7 про відвід слідчого відділу Мостиського ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області, у кримінальному провадженні №0000316 від 07.07.2019 року за підозрою ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України.

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримав подану ним в інтересах його підзахисного ОСОБА_4 письмову заяву про відвід, посилався на обставини, що в такій зазначені. В обґрунтування заяви також покликається на те, що його підзахисний ОСОБА_4 наніс тілесні ушкодження працівнику СКП Мостиського ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_8 , котрий працює в тому самому органі, який здійснює досудове розслідування, а тому вважає, що слідчий відділ Мостиського ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області заінтересований в неповному та всебічному дослідженні вищевказаного кримінального правопорушення. Окрім цього, вказує і на те, що слідчий ОСОБА_6 безпідставно відмовив стороні захисту у проведенні слідчих дій, зокрема відмовив в клопотаннях про проведення слідчого експерименту; одночасного допиту підозрюваного з потерпілим, а також допиту свідка. Наведене свідчить про те, що слідчий формально віднісся до даного кримінального провадження.

Підозрюваний ОСОБА_4 , в судовому засіданні заяву захисника про відвід слідчого відділу Мостиського ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській областіпідтримав в повному обсязі

Слідчий СВ Мостиського ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_6 в судовому засіданні зазначив, що не згідний із заявою про відвід слідчого відділу, зокрема і його відвід, у даному кримінальному провадженні, так як він своєчасно проводив по даному кримінальному провадженні необхідні слідчі дії і зібрав достатньо доказів, які свідчать про наявність в діях підозрюваного ОСОБА_4 , ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України. Щодо посилання захисника підозрюваного на те, що ним було відмовлено в задоволенні вищевказаних клопотань, то з даного приводу зазначив те, що відмовив в задоволенні клопотання про проведення одночасного допиту між підозрюваним і потерпілим тому, що підозрюваний на підставі ст.63 Конституції України відмовився від дачі пояснень, а в подальшому сторона захисту не заявила клопотання про допит підозрюваного, у зв`язку з тим, доцільності проведення одночасного допиту підозрюваного та потерпілого, не було. Також відмовив в допиті свідка ОСОБА_9 , так як дана особа не була в переліку свідків по матеріалах справи, і йому не було відомо, що вона може вказати про обставини по даному кримінальному провадженні. Просив у задоволенні заяви про відвід відмовити в повному обсязі.
Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначила, що сторона захисту не була позбавлена можливості оскаржити рішення слідчого про відмову у задоволенні клопотань, однак таким правом не скористалась, а звернулась до суду із заявою про відвід слідчого відділу Мостиського ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області.

Покликалась і на те, що слідчий ОСОБА_6 немає жодної заінтересованості щодо даного кримінального провадження, оскільки ОСОБА_8 в такому являється не підозрюваною особою, а потерпілим, і відповідно до ст.216 КПК України не передбачається спеціальне досудове розслідування. З приводу відмови слідчим ОСОБА_6 в задоволенні клопотань сторони захисту, то зазначила, що підозрюваний відмовився від дачі пояснень на підставі ст.63 Конституції України, а в подальшому сторона захисту не заявила клопотання про допит підозрюваного, у зв`язку з тим, доцільності проведення одночасного допиту підозрюваного та потерпілого, не було. Щодо відмови у проведенні слідчого експерименту, то вказувала на те, що оскільки як вже було зазначено підозрюваним не було надано пояснень, то не могла йти мова про ніякий слідчий експеримент, оскільки «слідчий експеримент» означає перевірка певних доводів чи спростування таких. Просила в задоволенні даної заяви відмовити, оскільки вимоги такої виходять за межі ст.77 КПК України, де вказані підстави для відводу слідчого і недоліки досудового розслідування, на які вказує сторона захисту, не свідчить про упереджене ставлення слідчого до підозрюваного ОСОБА_4 .
Дослідивши надані сторонами документи, враховуючи заяву про відвід, заслухавши думку прокурора, учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до положень ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.1 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Частиною 6 вказаної статті регламентовано, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 КПК України.

Слідчий суддя здійснює у порядку, передбаченому цим Кодексом, судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні шляхом вирішення питань, винесених на його розгляд сторонами та віднесених до його повноважень цим Кодексом.

Ст.77 КПК України встановлює перелік підстав, коли слідчий, прокурор не має права брати участь у кримінальному провадженні і підлягає відводу, зокрема п.3 ч.1 даної статті визнає такий обов`язок, коли існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви у його неупередженості.

Зважаючи на складність і різноманітність справ, життєвих явищ, із ними пов`язаних, законодавець не став встановлювати вичерпний перелік для відводу слідчого, надавши можливість у кожному окремому випадку вирішувати питання про його об`єктивність і неупередженість. Необхідно зазначити, що «іншими обставинами», про які йде мова щодо суб`єктивних підстав відводу, можуть бути різні, зазначені обставини можуть і не бути об`єктивними, які б реально свідчили про упередженість слідчого. Процесуальний закон не наділяє повноваженнями слідчого суддю встановлювати обставини, які б свідчили про упередженість, та оцінювати ці обставини за своїм внутрішнім переконанням, не уповноважений суд і надавати оцінку сумніву заявника, адже закон не вимагає їх перевірки на відповідність даним критеріям. Сам факт наявності цих «інших» обставин, поєднаний із сумнівом, і заява про це є підставою для подачі відповідної заяви про відведення конкретного слідчого чи цілого слідчого відділу поліції від розслідування конкретної справи.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивними критеріями. У кожній окремій справі слід враховувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступень, що свідчать про небезсторонність суду. Згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.

У п.п. 66, 69, 70 рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України» вказано, що згідно з усталеною практикою Суду, наявність безсторонності має визначатись для цілей п.1 ст.6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід визначити чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім.

Слідчий суддя приймає до уваги букву і дух закону, зокрема КПК України, щодо підстав для відводу слідчого відділу Мостиського ВП, в тому числі і слідчого ОСОБА_6 , в провадженні якого перебуває дане кримінальне провадження. Сторони через своє світосприйняття не завжди об`єктивно надають оцінку діям слідчого. Природньо, що один з учасників процесу виражає своє незадоволення з приводу перебування справи в провадженні конкретної особи, тому сторона у заяві зазначає про його упередженість при розслідуванні справи.

За суб`єктивним критерієм, будь-яких доказів такої поведінки слідчого відділу Мостиського ВП, а в тому числі і слідчого ОСОБА_6 , зокрема, що він виявляє упередженість або небезсторонність при розслідуванні даного кримінального провадження не наведено і доказів цього не здобуто. В даній ситуації неможливо говорити про те, що стосунки, що розглядаються, мають таку природу та ступінь, що свідчать про те, що вони не є безсторонніми.

Заявлений відвід не містить достатніх об`єктивних підтверджених даних чи доказів, які б свідчили про наявність обставин, які викликають обґрунтований сумнів у неупередженості вказаних осіб та відповідно про наявність підстав для відводу, що передбачені зазначеною нормою КПК України. Подана заява фактично зводиться до незгоди заявника з процесуальними рішеннями під час розслідування вказаного кримінального провадження та вказані обставини не є відповідно до вимог КПК України підставою для відводу слідчого ОСОБА_6 чи цілого слідчого відділу Мостиського ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області.

Керуючись ст.ст. 77, 80, 309, 376 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви захисника підозрюваного ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_7 про відвід слідчого відділу Мостиського ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області, у кримінальному провадженні №0000316 від 07.07.2019 року, за підозрою ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає і заперечення проти неї може бути подано під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1