Справа № 459/2945/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/195/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2019 року у м.Львові.
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:
під головуванням судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 та потерпілої ОСОБА_7 на вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 30 січня 2019 року щодо ОСОБА_8 ,
з участю прокурорів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
потерпілої ОСОБА_7 ,
представника потерпілої ОСОБА_11 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, та призначено йому покарання у виді 7 (семи) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено обчислювати з моменту його затримання 26 червня 2018 року.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 залишено у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.
Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про стягнення матеріальної та моральної шкоди постановлено задовольнити повністю. Стягнуто з ОСОБА_8 у користь ОСОБА_7 41681 (сорок одна тисяча шістсот вісімдесят одна) грн. матеріальної шкоди та 100000 (сто тисяч) грн. моральної шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_8 у користь держави 1859 (тисяча вісімсот п`ятдесят дев`ять) грн. процесуальних витрат на залучення експерта.
Вирішено питання з речовими доказами.
Згідно оскаржуваного вироку ОСОБА_8 26.06.2018 року близько 03:00 год., знаходячись у квартирі АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вступив з ОСОБА_12 в словесну суперечку, яка виникла раптово на ґрунті особистих неприязних відносин між ними. В ході суперечки ОСОБА_8 діючи з умислом на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_12 , став умисно наносити множинні удари руками та ногами у різні частини тіла ОСОБА_12 , завдавши тим самим потерпілому тілесних ушкоджень у вигляді саден на чолі, на правому передпліччі, на другому пальці правої кисті, чотирьох саден в паховій ділянці зліва, на правому коліні, на правому стегні, чотирьох саден на правій бічній поверхні живота, на спині, в проекції верхнього краю правої лопатки, двох на правій сідниці; крововиливів в навколо-орбітальній ділянці справа, в навколо-орбітальній ділянці зліва з переходом на скроневу ділянку зліва, на ліву щоку, на передню та бічну поверхню шиї зліва, на передній бічній поверхні шиї справа з переходом на груди, двадцять вісім на передній та переднє-бічних поверхнях грудей, двадцять три на передній та бічних поверхнях черевної стінки, на правому плечі, на правому передпліччі, на лівому стегні; крововиливів в м`язи передньої та бічних поверхонь шиї з переходом на м`язи грудної стінки, в м`язи спини, на внутрішній поверхні м`яких покровів голови в скроневій ділянці зліва та в скроневій ділянці справа; перелому під`язикової кістки, повного перелому щитоподібного хряща в місці з`єднання пластин; тупої травми грудей, яка проявилась поперечним переломом грудини, прямими переломами 2,3,4,5,6-го ребер зліва по навколо-грудинній лінії, 7, 8,9,10-го ребер по переднє-паховій лінії з ушкодженням пристінкової плеври в місцях переломів 8,9-го ребер, 2,3,4,5,6,7,8,9,10,11,12-го ребер по навколо-хребтовій лінії з ушкодженням пристінкової плеври в місцях переломів 9,10,11-го ребер, непрямими переломами 2,3,4,5,6,7,8,9,10-го ребер справа по навколо-грудинній лінії з ушкодженнями пристінкової плеври в місцях переломів 5,6,7-го ребер; тупої травми живота, яка проявилась розривами печінки, крововиливами в навколониркову жирову клітковину, стінку товстого кишківника, в правий купол діафрагми.
Після нанесення вказаних тілесних ушкоджень, ОСОБА_8 сів на тулуб потерпілого ОСОБА_12 , який лежав в горизонтальному положенні на спині та не чинив ОСОБА_8 жодного супротиву, останній утримуючи в правій руці кухонний ніж, який він взяв на столі у вітальні квартири, заподіяв ним ОСОБА_12 дві різані рани на чолі та п`ять різаних ран на переднє-лівій поверхні грудей, після чого припинив свої протиправні дії. Внаслідок зазначених дій обвинуваченого, ОСОБА_12 отримав тяжкі тілесні ушкодження, що спричинили його смерть.
На цей вирок суду захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_6 та потерпіла ОСОБА_7 подали апеляційні скарги.
Захисник ОСОБА_6 просить вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 30 січня 2019 року щодо ОСОБА_8 , змінити, призначивши йому покарання із застосуванням ст.69 КК України 6 (шість) років позбавлення волі.
На обґрунтування апеляційних вимог захисник покликається на те, що обвинувачений ОСОБА_8 наніс тілесні ушкодження потерпілому внаслідок провокації останнього, а саме нецензурних слів щодо учасників АТО, яким є обвинувачений. Обвинувачений ОСОБА_8 шкодує про вчинене, щиро кається, саме він викликав після події працівників поліції, дав визнавальні покази, сліди злочину не ховав, рани на животі ножем потерпілому не наносив. Пояснив, що після того як побував в АТО де брав участь в реальних бойових і діях з застосуванням зброї в тверезому і п`яному стані не контролює себе. Реабілітації, як учасник АТО не проходив.
Апелянт звертає увагу на те, що оскаржуваному вироку не вказано, що причиною конфлікту стали образливі слова про атошників в адрес ОСОБА_8 , хоча під час розгляду справи по суті, такі факти безпосередньо встановлені у поясненнях свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .
Стверджує, що необхідно брати до уваги мотив та емоційний стан ОСОБА_8 . Так, психоемоційний стан обвинуваченого після перебування в АТО змінився. Він став не контрольованим, психологічної реабілітації не проходив. Поріг терпимості до будь-яких випадків (образливих, протиправних) є нульовим, а образа з боку потерпілого призвела, на думку апелянта, до фізіологічного афекту.
Підкреслює, що пом`якшуючими обставинами, передбаченими ст.66 КК України є з`явлення із зізнанням, щире каяття, вчинення злочину під впливом сильного душевного хвилювання викликане приниженням честі та гідності. Зазначає, що також до пом`якшуючих покарання обставин слід віднести і участь обвинуваченого ОСОБА_8 в АТО. Відтак, на думку адвоката, є всі підстави застосувати ст.69 КК України.
Потерпіла ОСОБА_7 у апеляційній скарзі просить скасувати вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 30 січня 2019 року в частині призначеного покарання ухвалити новий вирок, призначивши ОСОБА_8 покарання у виді 10 (десяти) років позбавлення волі. У решті оскаржуваний вирок залишити без змін.
На підтримку апеляційних вимог покликається на те, що щире каяття, як пом`якшуючу покарання обставину, з боку ОСОБА_8 вона не побачила, перед батьками загиблого останній не вибачився. Щодо активного сприяння розкриттю злочину то, на думку апелянти, у обвинуваченого не було іншого виходу, так як вчинення злочину відбулося у присутності свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 . Зокрема із показів цих свідків вбачається, що ніякої допомоги ОСОБА_12 обвинувачений не надавав і машину швидкої допомоги не викликав. На просьби свідків припинити побиття ОСОБА_12 обвинувачений ОСОБА_8 не реагував, наносити удари не припиняв. Звертає увагу на те, що місцевий суд взяв до уваги тільки одну обтяжуючу обставину - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, проте проігнорував обтяжуючі вину обставини, які передбачені п.5 ч.1 ст.67 КК України (тяжкі наслідки, завдані злочином) та п.10 ч.1 ст. 67 КК України (вчинення злочину з особливою жорстокістю). Ушкодження, які були виявлені при експертизі трупа ОСОБА_12 , згідно експертного висновку, утворилися від дії ріжучого та тупого твердого предмету з загальною кількістю місць викладення сили не менше вісімдесят одного. Не враховано судом також і дані, які характеризують особу ОСОБА_8 тільки з негативної сторони.
Відтак апелянта підкреслює, що призначене ОСОБА_8 покарання не відповідає тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та його особі внаслідок м`якості.
У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції потерпіла, представник потерпілої та прокурори підтримали апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_7 , заперечили апеляцію захисника. Захисник ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_8 підтримали апеляцію сторони захисту, просили її задоволити, апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_7 заперечили.
Колегія суддів, заслухавши доповідача про обставини справи і зміст апеляційної скарги, пояснення прокурора, вивчивши матеріали провадження, встановила наступне.
Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно оцінив одержані у передбаченому КПК України порядку докази у цьому кримінальному провадженні у їх сукупності, прийшов до вірного висновку про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке він засуджений, що повністю та об`єктивно стверджується зібраними та перевіреними в ході судового розгляду доказами. І таке в апеляційних скаргах захисника та потерпілої не оскаржується.
Щодо призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, то слід вказати наступне.
Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Згідно зі ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.
В силу вимог ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
З аналізу норм ст.ст. 69, 75 КК України вбачається, що призначення більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції відповідної норми, або звільнення від відбування покарання з випробуванням можливе лише у тому випадку, якщо встановлені по справі обставини, зокрема, що пом`якшують покарання, та характеризують особу-винного, настільки істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було б явно несправедливим, або ж свідчили про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання суд першої інстанції врахував вимоги кримінального Закону, а саме: тяжкість вчиненого злочину, особу обвинуваченого, що є людиною молодого віку; військовослужбовцем; на обліку у психіатра, нарколога не перебуває; раніше не судимий; за місцем проживання скарг на нього не надходило; за місцем проходження військової служби характеризується негативно; у період з 13.10.2016 р. по 10.12.2016 р., з 19.03.2017 р. по 04.06.2017 р. брав безпосередню участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської області; 26.06.2018 р. особисто зателефонував до поліції з приводу виявленого трупа ОСОБА_12 ; з початку кримінального переслідування сприяв правоохоронним органам та розкаявся у вчиненому (т. 1, а.с. 119, 252-266, 268-270, 272-275); щире каяття у вчиненні злочину, активне сприяння його розкриттю, як обставини, що пом`якшують покарання; вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, як обставину, що обтяжує покарання.
Відтак, колегія суддів вважає, що покарання обвинуваченому, призначено з дотриманням вимог ст.ст.50, 65 КК України, що є достатнім та необхідним для виправлення особи обвинуваченого ОСОБА_8 .
На переконання колегії суддів, психоемоційний стан обвинуваченого ОСОБА_8 внаслідок перебування у зоні АТО, на що неодноразово наголошує захисник ОСОБА_6 , це обставина, яку можна враховути при призначенні покарання, однак така не свідчить про істотне зниження ступені тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та можливість пом`якшення міри покарання, а отже не може бути безумовною підставою для застосування ст.69 КК України.
Згідно із ч.2 ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
При перевірці справи в апеляційному порядку не виявлено невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого ОСОБА_8 , що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, на що покликається потерпіла ОСОБА_7 у своїй апеляційній скарзі. Також підстав для застосування положень ст.69 КК України, на що покликається у апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 відповідно до вимог кримінального процесуального закону колегія судів не знаходить.
З огляду на наведене, призначене судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за своєю суворістю відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, відтак доводи апеляційних скарг є безпідставними та не підлягають до задоволення.
Керуючись ст.ст.376, 405, 407, 419, 426 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 та потерпілої ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 30 січня 2019 року щодо ОСОБА_8 без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку на протязі трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, що перебуває під вартою у той самий строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий :
Судді :