справа №619/442/15-к
провадження №1-кп/619/43/19
29 листопада 2019 року Дергачівський районний суд Харківської обл. у складі :
головуючого- судді- ОСОБА_1 ,
за участю секретарів судового засідання- ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурорів- ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
цивільного позивача- ОСОБА_7 ,
представника цивільного позивача- ОСОБА_8 ,
захисників- ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
обвинуваченого- ОСОБА_11 ,
Органами досудового розслідування обвинувачений ОСОБА_11 обвинувачується в тому, що 25 липня 2014 року близько 01 год. 30 хв., керуючи технічно справним автомобілем марки «Опель» р.н. НОМЕР_1 без вантажу, рухався із невеликою швидкістю по проїзній частині автошляху Харків-Щербаківка в напрямку розташування КПП «Гоптівка», з яким слідували в якості пасажирів ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .
В цей же час ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Тойота» р/н НОМЕР_2 без вантажу, рухався в попутному напрямку зі швидкістю 80 км/год.
В ході руху ОСОБА_11 , рухаючись по автошляху Харків-Щербаківка в районі 20 км.+320м. грубо порушив вимоги п.п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України, де зазначено:
-п. 10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;
-п. 10.4 «Перед поворотом направо і наліво, в тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій зобов`язаний завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли відбувається поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, встановленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою.
Водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам, а при виконанні цих маневрів не з крайнього лівого положення на проїзній частині - і попутним транспортним засобам. Водій, що виконує поворот ліворуч, повинен дати дорогу попутним транспортним засобам, які рухаються попереду нього і виконують розворот…».
Порушивши вказані вище вимоги Правил дорожнього руху України, ОСОБА_11 , проявляючи необережність, не переконавшись в безпеці своїх дій, а також в тому, що своїми подальшими діями створить безпеку або перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, зманеврував ліворуч, розвертаючись та виїжджаючи на смугу зустрічного напрямку та допустив зіткнення з вищевказаним автомобілем «Тойота» р/н НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_7 , який рухався в попутному напрямку, внаслідок чого ОСОБА_12 отримав згідно з висновком судово-медичної експертизи №113/14/Д від 05.09.2014 року тілесні ушкодження у вигляді: садна, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, синець, який відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень; тілесні ушкодження у вигляді: забита рана лівої щоки, яка відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які призвели за собою короткочасний розлад здоров`я; перелом лівої скуластої кістки, який відноситься до категорії ушкоджень середнього ступеня тяжкості по критерію тривалості розладу здоров`я.
Дорожньо-транспортна пригода та її наслідки у вигляді перерахованих тілесних ушкоджень, отриманих потерпілим ОСОБА_12 , відповідно до висновків судово-автотехнічної експертизи №946/14 від 11.11.2014 року перебувають у причинному зв`язку з порушеннями вимог п.п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху, яких припустився ОСОБА_11 управляючи транспортним засобом.
Дії обвинуваченого ОСОБА_11 кваліфікувались за ч.1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав і пояснив, що 24.07.2014 року він їхав з м. Харкова до кордону України з Російською Федерацією до КПП «Гоптівка». Разом з ним в якості пасажирів в автомобілі знаходилися ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 Рухаючись по автошляху Харків-Щербаківка в районі 20 км.+320 м., сталося зіткнення з автомобілем Тойота. Винним в ДТП вважає водія ОСОБА_7 , так як останній значно перевищив швидкість руху. Уникнути при маневрі зіткнення він не зміг, так як в процесі маневру і перед його початком ніяких транспортних засобів позаду не було. Маневр повороту він здійснював безпечно, тому його вини в зіткненні немає. Автомобіль Опель, яким керував обвинувачений, розвернуло від удару на 360 градусів, хоча автомобіль був завантаженим. Від даного ДТП постраждав пасажир ОСОБА_12 , у якого було встановлено за медичними даними легкі тілесні ушкодження. Потерпілий до нього будь-яких претензій не має.
27.11.2019 у судовому засіданні прокурор Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_6 відмовився від підтримання державного обвинувачення, виклавши мотиви відмови у постанові від 26.11.2019 про відмову від підтримання обвинувачення.
В постанові зазначає, що в результаті судового розгляду зазначеного кримінального провадження вину ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, довести не довелось можливим.
Зазначає, що направляючи вищезазначене кримінальне провадження до суду, органом досудового розслідування поряд з встановленням всіх необхідних обставин кримінального правопорушення вжито певних заходів до встановлення обставин, за яких було вчинено інкриміноване кримінальне правопорушення.
25.07.2014 слідчим на підставі повідомлення чергового Дергачівського РВ ГУМВС України у Харківській області проведено огляд місця події, за результатами якого складено протокол огляду дорожньо транспортної пригоди та складено додаток у вигляді схеми ДТП.
В ході проведеного огляду встановлено, що дорожньо транспортна пригода мала місце 25.07.2014 близько 01.30 години ночі, місцем зіткнення автомобілів є дільниця автодороги Харків - Щербаківка в районі 20 км.+320м. Дергачівського району Харківської області, також встановлено відомості щодо транспортних засобів учасників дорожньо транспортної пригоди, зафіксовано їх місце розташування на проїзній частині, відомості щодо покриття автошляху та ін.
Допитаний у якості свідка водій автомобіля Тойота ОСОБА_7 пояснив, що 25.07.2014 року він їхав за кермом автомобіля Тойота, де в районі 20 км. автодороги Харків-Щербаківка попереду нього рухався автомобіль Опель, який різко в сторону автозаправної станції здійснив маневр повороту. В результаті сталося зіткнення, так як він не мав можливості зупинитися або уникнути зіткнення. При цьому автомобіль Опель рухався в третій полосі розгону, де почав різко розвертатися. Він вискочив зі свого автомобіля, так як необхідно було перекрити рух, щоб інші машини не наїхали на лежачих на асфальті пасажирів автомобіля Опель. В органи ДАІ про ДТП також повідомив він. Внаслідок ДТП йому було завдано матеріальних збитків, так як його автомобіль отримав значні пошкодження.
Допитаний у якості потерпілого ОСОБА_12 пояснив, що він з 24 на 25 липня 2014 року разом з ОСОБА_11 , батьком - ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , та ОСОБА_15 їхали до Російської Федерації на роботу. ОСОБА_11 перебував за кермом автомобіля Опель. В дорозі потерпілий заснув і прокинувся, коли перебував на асфальті в крові. Батько перебував поруч, а ОСОБА_16 та ОСОБА_15 також лежали поруч на асфальті. Швидка допомога доставила його в лікарню, де йому було надано медичну допомогу, а саме накладені шви на рани обличчя. Перелом він не відчував. На наступний день був виписаний з лікарні. Жодних претензій до обвинуваченого не має.
Допитаний у ході досудового розслідування ОСОБА_13 пояснив, що 25.07.2014 року він разом з сином ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_16 та ОСОБА_15 рухалися в автомобілі Опель до Російської Федерації. За кермом автомобіля знаходився ОСОБА_11 . На автошляху Харків-Щербаківка сталася ДТП, в результаті якої його син отримав тілесні ушкодження. Перед самим зіткненням він почув шум автомобіля позаду - дуже сильний. По цьому шуму було чути, що автомобіль дуже швидко рухався і не намагався знизити швидкість. Син вилетів з авто на асфальт. Селіверстов та ОСОБА_15 також перебували на асфальті. Всі пасажири були розкидані на відрізку дороги приблизно 15 метрів. Прибула швидка на місце ДТП і він разом з сином був доставлений в лікарню. На наступний день сина виписали.
Допитані на стадії досудового розслідування свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 пояснили, 25.07.2014 року разом з ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та ОСОБА_13 рухалися в автомобілі Опель до Російської Федерації. За кермом автомобіля знаходився ОСОБА_11 . На автошляху Харків-Щербаківка сталася ДТП, в результаті якої ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження.
Перед самим зіткненням було чути дуже сильний шум автомобіля позаду. По цьому шуму було чути, що автомобіль дуже швидко рухався і не намагався знизити швидкість.
Після ДТП ОСОБА_16 та ОСОБА_15 перебували на асфальті, разом з ними на асфальті перебував ОСОБА_12 , всі пасажири були розкидані на відрізку дороги приблизно 15 метрів. Прибула швидка на місце ДТП, усім було надано медичну допомогу.
Проведеним оглядом транспортних засобів автомобіля «Опель» та автомобіля «Тойота» від 25 липня 2014 року встановлено та зафіксовано пошкодження вказаних автомобілів.
Проведеною судово-медичною експертизою № 113/14/Д від 19 листопада 2014 року підтверджено, що у ОСОБА_12 мали місце тілесні ушкодження у вигляді: забитої рани лівої щоки, садна м`яких тканин голови, множинні забиті рани, садна верхніх та нижніх кінцівок, які відносяться до категорії легких тілесних пошкоджень, синець, який відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень; перелом лівої скуластої кістки, який відноситься до категорії пошкоджень середнього ступеня тяжкості по критерію тривалості розладу здоров`я.
Проведеною судово- транспортно-трасологічною експертизою № 670/14 від 05 вересня 2014 року встановлено, що в момент контакту автомобілі Тойота та Опель в момент зіткнення розташовувались так, що автомобіль Тойота передньою лівою частиною контактував з лівою задньою боковою частиною автомобіля Опель.
Висновком судової авто-технічної експертизи № 793/14 від 06.09. 2014 на момент ДТП і на момент експертного огляду гальмівна система та рульове керування автомобіля Тойота перебували в працездатному стані, при якому були відсутні будь-які несправності, які могли б впливати на їх вихідні параметри .
Висновком судової автотоварознавчої експертизи № 9657 від 08.09.2014 встановлено, що матеріальна шкода, завдана володільцю автомобіля Тойота при ДТП, що мала місце 25.07.2014, складає 109462 грн. 55 коп.
Проведеною судовою авто-технічною експертизою № 946/14 від 11.11.2014 встановлено, що в даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля Тойота ОСОБА_7 не має невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходилися б у причинному зв`язку з подією, що відбулася.
В даній дорожній обстановці водій автомобіля Опель ОСОБА_11 повинен був діяти згідно з вимогами п.п. 10.1, 10.4 ПДР України, в діях водія автомобіля Опель ОСОБА_11 є невідповідності вимогам п.п. 10.1, 10.4 ПДР України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з подією, що відбулася.
Прокурор зазначає, що за результатами розгляду вказаного обвинувального акту ухвалити обвинувальний вирок стосовно ОСОБА_11 неможливо у зв`язку із суперечностями в одній з необхідних складових складу злочину, а саме в об`єктивній стороні ч. 1 ст. 286 КК України у частині наслідків, а саме щодо відсутності середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_12 .
Допитаний у ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_11 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав і пояснив, що 24.07.2014 року він їхав з м. Харкова до кордону України з Російською Федерацією до КПП «Гоптівка». Разом з ним в якості пасажирів в автомобілі знаходилися ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , , ОСОБА_16 та ОСОБА_15 Рухаючись по автошляху Харків-Щербаківка в районі 20 км.+320м. сталося зіткнення з автомобілем Тойота. Винним в ДТП вважає водія Тойоти, так як останній перевищив швидкість руху. Уникнути при маневрі зіткнення він не зміг, так як в процесі маневру і перед його початком ніяких транспортних засобів позаду не було. Маневр повороту він здійснював безпечно, тому його вини в зіткненні немає. Автомобіль Опель, яким він керував, розвернуло від удару на 360 градусів, хоча автомобіль був завантаженим.
Допитаний у ході судового розгляду потерпілий ОСОБА_12 пояснив, що фактом дорожно транспортної події, що мала місце 25.07.2014 за участі водіїв ОСОБА_11 та ОСОБА_7 він ні до кого не має жодних претензій. Після ДТП його було госпіталізовано та оглянуто лікарями. При проведенні огляду лише два лікаря з п`яти зазначали, що в нього є перелом.
Після огляду, на наступний день після ДТП, ОСОБА_12 виписано з лікарні, тобто він перебував у лікарні декілька годин. Жодного іншого лікування та огляду не проходив. При проведенні судово-медичної експертизи його не оглядали та він взагалі не був присутнім при її проведенні, наявність у нього тілесних ушкоджень середньої тяжкості заперечував, пояснив, що після ДТП мав лише подряпини та садна на спині та обличчі.
Крім того, потерпілим у ході судового розгляду вказаного обвинувального акту до місцевого та Харківського апеляційного суду надано письмові заяви щодо відсутності претензій майнового та морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_11 , а також надано висновок судово медичної експертизи, проведеної за місцем реєстрації останнього.
Дослідженим відповідно з вимогами ст. 358 КПК України письмовим доказом сторони обвинувачення, а саме висновком експерта Дергачівського міського відділення судово-медичної експертизи Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи № 113/14/Д від 19.11.2014 встановлено, що наявні відомості щодо дослідження рентгенівських знімків, відомості про реєстрацію яких у книзі рентгенограм КЗОЗ Міської клінічної лікарні швидкої та невідкладної медичної допомоги відрізняються від тих, які перебували у судово медичного експерта, також встановлено, що під час експертного дослідження та складання висновку потерпілий ОСОБА_12 присутній не був.
На підтвердження висновку судово медичної експертизи № 113/14/Д від 19.11.2014 за клопотанням прокурора у судовому засіданні допитано експерта Дергачівського відділення ХОБСМЕ ОСОБА_17 , який пояснив, що наявний у матеріалах досудового розслідування висновок він підтримує у повному обсязі.
Однак, разом з цим, зазначив, що експертизу він проводив на підставі висновку лікаря рентгенолога, а потерпілого не оглядав, та повідомив, що при наявності сумнівів щодо наявності тілесних ушкоджень у вигляді переломів, потерпілим надається відповідна допомога, а експерти вказують про наявність таких тілесних ушкоджень.
Стороною захисту у ході судового розгляду в порядку вимог ч.ч. 11, 12 ст. 290 КПК України до матеріалів кримінального провадження долучено Висновок фахівця з питань судово-медичної експертизи КЗОЗ Харківське обласне бюро судово-медичної експертизи № 981-2016 від 30.08.2016 відповідно до змісту якого вбачається:
«На підставі судово-медичного висновку спеціаліста та консультативного висновку лікаря рентгенолога приходжу до висновків:
Згідно з консультативним висновком лікаря рентгенолога на рентгенограмах черепа №3835 та №2978 від 25.07.14 переконливих ознак наявності кістково-травматичних змін не встановлено.»
У зв`язку з наявними суперечностями між двома проведеними судово медичними експертизами з питань наявності у потерпілого ОСОБА_12 тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, судом задоволено клопотання сторони обвинувачення та ухвалою Дергачівського районного суду від 12.09.2018 у справі призначено комісійну судово-медичну експертизу, виконання якої доручено Комунальному закладу охорони здоров`я «Харківське обласне бюро судово-медичної експертизи».
В подальшому від судово-медичного експерта ХОБСМЕ надійшло клопотання про надання експертній комісії ряду документів, необхідних для проведення вказаного експертного дослідження, а саме: оригіналу або відповідним чином завіреної копії медичної карти стаціонарного хворого № 175 КЗОЗ «ХМКЛШНМД ім. проф. О.І. Мещанінова» (дата госпіталізації 25.07.2014) на ім`я ОСОБА_12 ; оригіналу або відповідним чином завіреної копії медичної карти амбулаторного хворого за місцем мешкання на ім`я ОСОБА_12 , з відомостями за стан здоров`я останнього, як до подій від 25.07.2014, так і після них; та прохання забезпечити явку потерпілого, для огляду експертною комісією та проведення додаткового рентгенівського обстеження з метою встановлення наслідків отриманих ушкоджень.
Ухвалою суду від 12.02.2019 задоволено клопотання прокурора та відповідно з вимогами ст. 333 КПК України органу досудового розслідування доручено провести слідчі (розшукові) дії, спрямовані на виконання клопотання експерта, оскільки, не було відомо, де знаходиться амбулаторна карта потерпілого, так як останній в судове засідання не з`являється, подав до суду відповідну заяву.
Вказану ухвалу суду було направлено до органів поліції за місцем розташування медичних закладів, реєстрації та проживання потерпілого ОСОБА_12 з метою тимчасового вилучення медичної документації, встановлення місця перебування потерпілого та вручення йому письмового зобов`язання щодо необхідності явки до судово медичного експерта з метою проведення експертизи.
Однак, матеріали судової справи містять відповіді від органів Національної поліції про те, що виконати вказану ухвалу Дергачівського районного суду не надається можливим, оскільки потерпілий ОСОБА_12 за місцем реєстрації на протязі останніх шести місяців не проживає, місце перебування останнього не відоме, засоби зв`язку відсутні, що підтверджується допитами сусідів останнього, витребувати чи тимчасово вилучити медичну документацію на ім`я ОСОБА_12 не можливо, оскільки вказані документи зберігаються не у закладах охорони здоров`я за місцем реєстрації та госпіталізації, а отримані ОСОБА_12 та перебувають у останнього.
У зв`язку з неявкою потерпілого до судово медичного експерта, ненадання необхідної медичної документації останньому, комісійна судово-медична експертиза не проводилась.
У матеріалах судової справи наявні два різних висновки судово медичних експертиз, відомості про наявність тілесних ушкоджень у ОСОБА_12 суперечать між собою.
На підставі викладеного прохає закрити провадження у справі.
У судовому засіданні цивільний позивачОСОБА_7 , представник цивільного позивача ОСОБА_8 заперечували проти закриття кримінального провадження, інші учасники кримінального провадження не заперечували. При цьому суд не роз`яснював потерпілому його право підтримувати обвинувачення у суді, оскільки він не був присутній в судовому засідання 27.11.2019, після його допиту в судовому засіданні прохав розглядати справу у його відсутність, проти чого учасники провадження не заперечували. Потерпілий пояснював, що буде знаходитись за межами України, що підтвердили органи поліції на виконання вищезазначеної ухвали суду. Потерпілий неодноразово пояснював, що жодних претензій до учасників ДТП не має.
Заслухавши прокурора, учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку про наступне.
Згідно ст. 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.
Як чітко зазначено в ст. 62 Конституції України, яка є Основним Законом України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненому злочині.
Обвинувачення не може грунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на її користь.
Як слідує зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів « 2,4,7 та 11 до Конвенції» від 17 липня 1997 року, № 475/97-ВР, яка є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним та безстороннім судом , який встановить обгрунтованість будь-якого висунутого проти нього обвинувачення.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-1У національні суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Так, Європейський суд з прав людини у п. 58 рішення «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04, рішення від 10 лютого 2010) зазначив, що згідно з усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони грунтуються.
Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження, серед іншого, є щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, щоб жоден невинуватий не був обвинувачений чи засуджений.
Запорукою виконання завдань кримінального провадження є , зокрема, правильне вирішення питань, пов`язаних з доказуванням.
Так, відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні, серед іншого, підлягають доказуванню:
-подія кримінального правопорушення;
-винуватість обвинуваченого, форма вини, мотив, мета вчинення злочину;
-вид і розмір шкоди, завданої злочином, розмір процесуальних витрат;
-обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання;
-питання, пов`язані зі спеціальною конфіскацією.
Обов`язок доказування на підставі ст. 92 КПК України покладається на слідчого, прокурора, та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
Відповідно до ч.1 ст.340 КПК України, якщо в результаті судового розгляду прокурор дійде переконання, що пред`явлене особі обвинувачення не підтверджується, він після виконання вимог статті 341 цього Кодексу повинен відмовитися від підтримання державного обвинувачення і викласти мотиви відмови у своїй постанові, яка долучається до матеріалів кримінального провадження. Копія постанови надається обвинуваченому, його захиснику, потерпілому, його представнику та законним представникам, а також представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.
Згідно постанови від 26.11.2019 прокурор Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_6 відмовився від підтримання вищевказаного обвинувачення.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у разі, якщо прокурор відмовився від підтримання державного обвинувачення, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.
Суд вважає можливим закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_11 за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.1 КК України.
Керуючись ст.ст. 284, 372, 392, 393 КПК України, суд, -
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Дергачівський районний суд.

Ухвала, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1