Справа № 446/619/18 Головуючий у 1 інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/983/19 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2019 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши кримінальне провадження №446/619/18 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Волинської області, проживає: АДРЕСА_1 ,

за ч. 2 ст. 286 КК України,

з участю секретаря ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
прокурора ОСОБА_9 ,

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 08 серпня 2019 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 08 серпня 2019 року ОСОБА_7 засуджений за ч.2 ст. 286 КК України на чотири роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на два роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки, та покладено обов`язки, передбачені п.1, п.2 ч.1 ст. 76 КК України.
Вирішено питання речових доказів та процесуальних витрат.
Ухвалою Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 08 серпня 2019 року виправлено описку, допущену у другому абзаці резолютивної частини вироку Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 08 серпня 2019 року із зазначенням: «На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбуття основного покарання, призначеного цим вироком, з випробувальним терміном на два роки, якщо він на протязі цього часу не скоїть нового кримінального правопорушення».
ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що він 15 листопада 2017 року близько 17 год. 55 хв., керуючи автомобілем марки «HONDAACCORD», реєстраційний номер НОМЕР_1 , при проїзді 3 км + 900 м автодороги Н-17 «Львів-Радехів-Луцьк», що поблизу с. Ременів Кам`янка-Бузького району Львівської області, рухаючись в сторону м. Луцька, порушив вимоги Р.1 пунктів 1.2, 1.5, 1.10 ( в частині термінів «дорожні умови» та «дорожня обстановка»; Р.2 пунктів 2.1 «г», 2.3 «б», «д»; Р. 12 п. 12.1; Р.13 п. 13.1 Правил дорожнього руху та вимоги дорожньої розмітки 1.1 Розділу 34 «дорожня розмітка» Правил дорожнього руху, які виразилися в тому, що він, керуючи технічно справним автомобілем марки «HONDAACCORD», реєстраційний номер НОМЕР_1 , без чинного договору обов`язкового страхування цивільної відповідальності власника транспортного засобу, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, під час руху не врахував дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, без причин технічного характеру втратив керованість над автомобілем «HONDAACCORD», реєстраційний номер НОМЕР_1 , як наслідок перетнув вузьку суцільну лінію дорожньої розмітки, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем «ВАЗ-2110», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_10 , який рухався у зустрічному напрямку.
Внаслідок порушення ОСОБА_7 правил дорожнього руху пасажир автомобіля «ВАЗ-2110» ОСОБА_11 отримала садна на правій руці, на ногах, більше справа, синці на животі і на правому стегні, закриті переломи кісток нижньої третини лівої гомілки, верхньої третини правої гомілки і правої плечової кістки; тупу травму грудної клітки у вигляді переломів груднини, множинних переломів ребер, з розривами оточуючих м`яких тканин, перелом грудного відділу хребта, розриви грудного відділу аорти, серця і навколосерцевої сорочки; тупу травму живота у вигляді розривів селезінки, печінки, перелому кісток тазу у вигляді розходження в лонномусочленінні, з крововиливами в підшкірно-жировій клітковині і в м`язах на грудях та животі, на петлях кишківника, перелом кісток основи і склепіння черепу, з крововиливом в корі лівої тім`яної частки, підшкірно в скроневих ділянках справа і зліва (відкрита тупа черепно-мозкова травма), а також на легенях, в м`яких тканинах в ділянці виявлених ушкоджень. Виявлені тілесні ушкодження спричинені прижиттєво, в час настання смерті.
Пасажир автомобіля «ВАЗ-2110» ОСОБА_12 отримала закритий міжвертлюговий перелом верхньої третини правої стегнової кістки, синці передньої поверхні обох гомілок, які утворились від контактів гомілок з тупими предметами та кручення правого стегна навколо вісі, могли бути спричиненні 15.11.2017 року від ударів до частин салону автомобіля під час ДТП, відносяться до тілесного ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.
Водій автомобіля «ВАЗ-2110» ОСОБА_10 отримав переломи першого, другого ребер зліва, лівобічний пневмогемоторакс, закритий перелом правої вертлюгової западини тазу, вивих правої стегнової кістки, які утворились від контакту правого стегна, грудної клітки зліва з тупими предметами, могли бути спричиненні 15.11.2017 року від ударів до частин салону автомобіля під час ДТП, відносяться до тілесного ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.
Пасажир автомобіля «ВАЗ-2110» ОСОБА_13 отримав закритий перелом шийки правої плечової кістки, садно лобної ділянки голови, які утворились від контактів лобної ділянки та ділянки правого плечового суглобу з тупими предметами, могли бути спричиненні 15.11.2017 року від ударів до частин салону автомобіля під час ДТП, відносяться до тілесного ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок змінити, пом`якшити порання, виключивши з призначеного покарання додаткове покарання - позбавлення права керування транспортними засобами строком на два роки. В обґрунтування апеляційних вимог покликається на такі доводи: вирок в частині призначення додаткового покарання є не вмотивованим, а визначене покарання надто суворим і таким, що не відповідає принципам достатності покарання та особі, яка притягається до кримінальної відповідальності. Під час досудового розслідування та судового розгляду він визнав вину, сприяв слідству, добровільно відшкодував матеріальні і моральні збитки потерпілим, відшкодував витрати на лікування. З цього приводу потерпілі ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 до початку судового засідання подали відповідні письмові заяви. Сторона обвинувачення у судових дебатах також не просила суд застосовувати відносно нього покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами. До кримінальної відповідальності він раніше не притягувався, одружений, має постійне місце проживання та праці. Працює водієм у ТзОВ «Бенс Експрес», його заробіток - єдине джерело доходу сім`ї, дружина тимчасово не працює, дочка є студенткою, навчається у вищому начальному закладі. Застосування покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами призведе до вкрай скрутного становища його сім`ї. Дане покарання, хоч і не виходить за межі, встановлені санкцією статті ч.2 ст. 286 КК України, але є явно несправедливим через свою суворість.
У ході апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу, просять вирок змінити, пом`якшити покарання, виключивши з призначеного покарання позбавлення права керування транспортними засобами строком на два роки.
Обвинувачений ОСОБА_7 пояснив, що з 1992 року працює водієм й іншої роботи та навичок, крім як керувати транспортним засобом, немає, під час досудового розслідування співпрацював зі слідством, відшкодував матеріальну та моральну шкоду потерпілим, дружина не працює, дочка навчається.
Прокурор ОСОБА_9 апеляційну скаргу заперечив.
Потерпілі ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 подали до апеляційного суду заяви, в яких зазначили про те, що ОСОБА_7 намагався максимально згладити свою провину, відшкодував завдану матеріальну та моральну шкоду, і заперечень проти задоволення апеляційної скарги не мають.
Заслухавши доповідь судді; сторони судового провадження, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити й вирок змінити з таких підстав.
Апеляційний суд переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги на підставі ч.1 ст. 404 КПК України.
Доведеність вини, кваліфікація дій обвинуваченого, призначення основного покарання у виді чотирьох років позбавлення волі із звільненням від відбування основного покарання на підставі ст. 75 КК України в апеляційній скарзі не оспорюються.
Суд першої інстанції допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через суворість, що відповідно до п.4 ч.1, ч.2 ст. 409 КПК України є підставою для зміни судового рішення.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Згідно з вимогами ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд повинен виходити з принципів справедливості, співмірності й індивідуалізації покарання, враховуючи при цьому ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки діяння, дані про особу винного, ставлення винної особи до своїх дій,обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Колегія суддів вважає, що при призначенні ОСОБА_7 покарання судом першої інстанції не в повній мірі враховані вимоги ст.ст. 50, 65, 66 КК України й призначене ОСОБА_7 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, яке хоч і не виходить за межі, встановлені ч.2 ст. 286 КК України, є явно несправедливим через суворість.
Санкцією ч.2 ст. 286 КК України передбачено основне покарання у виді позбавлення волі та надано суду можливість як призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, так і не призначати додаткове покарання.
Відповідно до п. 20, п. 21 постанови Пленум Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, їїставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного. У кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 і ст. 287 КК необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.
Призначаючи додаткове покарання обвинуваченому, суд першої інстанції не навів переконливих мотивів, чому вважає за необхідне позбавити обвинуваченого права керувати транспортним засобом за наявності альтернативи не призначати таке покарання.
Колегія суддів вважає, що при призначенні ОСОБА_7 додаткового покарання судом першої інстанції недостатньо враховані характер та обсяг допущених обвинуваченим порушень правил дорожнього руху, дані про особу обвинуваченого, його ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, обставини, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, інші обставини, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого правопорушення.
Так, з аналізу характеру та обсягу допущених порушень правил дорожнього руху вбачається, що ОСОБА_7 з необережності під час руху не врахував дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, без причин технічного характеру втратив керованість над автомобілем, як наслідок перетнув вузьку суцільну лінію дорожньої розмітки, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем «ВАЗ-2110», який рухався у зустрічному напрямку. При цьому ОСОБА_7 у стані сп`яніння не пребував, перевищення швидкості не допускав.
Згідно з матеріалами справи ОСОБА_7 з 1994 року працює водієм, з 2016 року по даний час працює на посаді водія у ТзОВ «Бенс Експрес». Під час роботи сумлінно виконує свої посадові обов`язки, зарекомендував себе як уважний і працьовитий фахівець, постійно прагне до самовдосконалення. За характером спокійний та врівноважений. Клієнти Компанії неодноразово зверталися до керівництва з позитивними відгуками про ОСОБА_7 . За час роботи ОСОБА_7 не вчиняв правопорушень, не мав дисциплінарних стягнень, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, в тому числі у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
Як пояснила сторона захисту, ОСОБА_7 має 27 років водійського стажу, до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху не притягався, іншої роботи та навичок, крім як водіння транспортним засобом, не має.
Діяльність обвинуваченого, пов`язана з керуванням транспортним засобом, для нього та його сім`ї є єдиним джерелом доходу.
Посткримінальна поведінка обвинуваченого є виключно позитивною. Після вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, відшкодував усім потерпілим завдану матеріальну та моральну шкоду, в зв`язку з чим потерпілі просили призначити обвинуваченому покарання із звільненням від відбування покарання з випробуванням та без призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, не заперечують проти задоволення апеляційної скарги.
Обставини, які обтяжують покарання, відсутні.
Сукупніть зазначених вище обставин свідчить про можливість незастосування щодо обвинуваченого ОСОБА_7 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати траспортними засобами, і призначення ОСОБА_7 покарання у виді чотирьох років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами забезпечить досягнення мети покарання й разом з цим відповідатиме загальним засадам справедливості, гуманізму та індивідуалізації.
З огляду на викладене колегія суддів визнає апеляційну скаргу обвинуваченого обґрунтованою й вважає, щовирок суду в частині призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на два роки слід скасувати й у решті вирок залишити без зміни.

Керуючись ч.2 ст. 376, ст.ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задоволити.
Вирок Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 08 серпня 2019 року щодо ОСОБА_7 в частині призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на два роки скасувати.
У решті вирок залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у склад іВерховного Суду протягом трьох місяців з моменту ї їпроголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3