ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
___________________________________________________________________
Справа №: 577/4077/18 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №:11-кп/818/2121/19 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: ст.115 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 серпня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 , в режимі відеоконференції, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові дану справу за апеляційними скаргами прокурора та захисника обвинуваченого на вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 28 02 2019 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 28 02 2019 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шевченкове Конотопського району Сумської області, українця, громадянина України, пенсіонера, з середньою спеціальною освітою, який одружений, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу ОСОБА_8 залишено раніше встановлений - тримання під вартою; визначено, що строк відбування покарання рахувати з 30 липня 2018 року, в строк відбування покарання за правилами, передбаченими ст.72 ч.5 КК України, зараховано час попереднього ув`язнення з 30 липня 2018 року до вступу вироку в законну силу, з розрахунку, що один такий день відповідає одному дню позбавлення волі.

Скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Конотопського міськрайонного суду від 01.08.2018 року та ухвалою слідчого судді Конотопського міськрайонного суду від 15.08.2018 року.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст.100 КПК України.

ОСОБА_8 визнаний винним судом та засуджений за те, що:

28 липня 2018 року близько 10:00 год. він знаходився за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , разом із сином ОСОБА_10 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння. В цей час між батьком та сином на ґрунті тривалих неприязних відносин, пов`язаних з частими побутовими конфліктами через відсутність у ОСОБА_10 постійної роботи та заробітку, вживання спритних напоїв, виникла словесна сварка та обопільна бійка. Під час вказаного конфлікту ОСОБА_8 , діючи з прямим умислом з мотивів гострої неприязні до ОСОБА_10 , реалізуючи виниклий умисел, направлений на позбавлення життя ОСОБА_10 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи настання наслідків у виді смерті останнього, взяв на кухні зі столу кухонного ножа та, утримуючи його у правій руці, лезом наніс сину один удар в грудну клітину ззаду в область лівої лопатки, після чого, бажаючи довести свій злочинний умислу до кінця, одразу наніс ОСОБА_10 ще два цілеспрямованих удари лезом ножа в область шиї ліворуч, а саме: по передній поверхні шиї у нижній та в середній з переходом у верхню третину. Внаслідок заподіяних тілесних ушкоджень, які є несумісними з життям людини, ОСОБА_10 помер на місці скоєння злочину. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 167 від 14.09.2018 року ОСОБА_10 були заподіяні рана в проекції 9-го ребра по лопатковій лінії зліва, пошкодження тканини нижньої долі лівої легені по задній поверхні, крововилив по задній поверхні нижньої долі лівої легені, пошкодження плеври в проекції 9-го міжребір`я по лопатковій лінії зліва з крововиливом, які виникли від дії предмету з колючо-ріжучими властивостями незадовго до смерті та в комплексі по небезпечності для життя відносяться до тяжких тілесних ушкоджень; рана по передній поверхні шиї зліва в нижній третині; рана на лівій боковій поверхні шиї в середній з переходом у верхню третину; крововилив м`яких тканин шиї в проекції ран; пошкодження правої загальної сонної артерії з повним її пересіченням та з крововиливом навколо; пошкодження трахеї на рівні 2-го напівкільця; крововилив на задній стінці глотки; пошкодження шийного відділу хребта на межі 3, 4-х шийних хребців, які виникли від дії предмету з колючо-ріжучими властивостями незадовго до смерті та в комплексі по небезпечності для життя відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які перебувають у прямому причинному зв`язку зі смертю ОСОБА_10 . Смерть ОСОБА_10 настала внаслідок проникаючих колото-різаних ран шиї з пошкодженням загальної сонної артерії з розвитком гострого малокрів`я.

Вказані дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ч.1 ст.115 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншої людини.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуваний вирок змінити та призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

В обґрунтування своїх доводів зазначила про те, що суд не врахував, що обвинувачений не перебуває на обліках у лікарів психіатра та нарколога, не притягувався до кримінальної відповідальності, отримує дохід у виді пенсії, має постійне місце проживання, а також те, що обвинувачений щиро розкаявся у вбивстві власного сина, активно сприяв розкриттю злочину.

На думку апелянта, судом першої інстанції безпідставно не було застосовано положення ст.69 КК України, так як перелічені обставини надають законні підстави для призначення обвинуваченому покарання менш суворого, ніж передбаченого санкцією статті.

Крім того, на вказане рішення подав апеляційну скаргу прокурор, в якій просить вирок скасувати у зв`язку з невідповідністю покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України та призначити йому покарання у виді 11 років позбавлення волі.

В обґрунтування своїх вимог апелянт вказав на те, що суд не в повній мірі врахував ступінь тяжкості кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжких насильницьких злочинів та призвів до настання тяжких наслідків смерть потерпілого, а також дані про особу обвинуваченого, який у скоєному не розкаявся та заявив, що бажав смерті сина і не жалкує з приводу вчиненого.

Крім того, судом першої інстанції не врахована думка потерпілої ОСОБА_11 щодо необхідності призначення обвинуваченому суворого покарання.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_9 підтримали доводи апеляційної скарги захисника, просили задовольнити її вимоги у повному обсязі, заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Прокурор та потерпіла ОСОБА_7 просили залишити апеляційну скаргу захисника обвинуваченого без задоволення, а апеляційну скаргу прокурора - задовольнити.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого та його захисника, прокурора, думку потерпілої, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_8 у інкримінованому йому злочині та фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому, відповідно до вимог ст.404 КПК України вирок в цій частині судом апеляційної інстанції не переглядається.

Відповідно до ст.50 КК України метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Виходячи із вказаних вимог закону, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Загальні засади призначення покарання, визначені в ст.65 КК України, наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації це покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Судом першої інстанції зазначених вимог закону дотримано.

Зокрема, суд врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке віднесено до особливо тяжкого злочину і ступінь його суспільної небезпеки, сукупність усіх фактичних обставин, які його характеризують: обстановку і спосіб злочинного діяння, дані, які характеризують особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліках у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 відповідно до ст.66 КК України визнано повне визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину, обвинувачений є особою похилого віку та має незадовільний стан здоров`я.

Обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до ст.67 КК України, визнано вчинення злочину щодо особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах.

Отже, висновок суду, що обвинувачений повинен нести покарання у виді позбавлення волі в межах санкції частини статті, саме реальне покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів є обгрунтованим.

Підстав для застосування ст.69 КК України судом першої інстанціїї не встановлено.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що потерпіла наполягала на призначенні обвинуваченому більш суворого покарання.

Згідно зі ст.69 КК суд вправі застосувати її положення і призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (частини статті), лише за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з обов`язковим урахуванням особи винного.

Разом з тим, на думку колегії суддів, сукупність визнаних судом обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, зокрема, характер та локалізація спричинених тілесних ушкоджень, знаряддя вчинення злочину, спрямованість завданого ним удару у життєво важливий орган потерпілого, поведінка обвинуваченого після того, як потерпілий отримав ушкодження, а саме те, що він не надав допомоги потерпілому, не поцікавився його станом, не повідомив інших осіб для забезпечення надання допомоги потерпілому, не можуть бути поряд з іншими обставинами визнані такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Інші дані про особу обвинуваченого, наведені в апеляційній скарзі його захисника, вже враховані судом першої інстанції при призначенні покарання.

Відтак вимоги апеляційних скарг сторони захисту щодо застосування ст.69 КК України задоволенню не підлягають.

З наведених вище підстав, колегія суддів не може вважати призначене ОСОБА_8 покарання занадто м`яким, а відтак вимоги апеляційної скарги прокурора щодо призначення обвинуваченому більш суворого покарання також підлягають відхиленню.

За таких обставин, апеляційні скарги прокурора та захисника обвинуваченого не підлягають задоволенню.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону під час апеляційного розгляду не встановлено, а відтак вирок суду є законним та обґрунтованим.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 28 02 2019 року щодо ОСОБА_8 , - залишити без змін.

Апеляційні скарги прокурора та захисника обвинуваченого - залишити без задоволення.

Касаційна скарга на дане судове рішення може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

____________ ______________ ____________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3