ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 636/3175/19
Провадження № 1-м/636/2/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М УКРАЇНИ
25 жовтня 2019 року Чугуївський міський суд Харківської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора Чугуївської місцевої прокуратури ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чугуєві клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України, -

ВСТАНОВИВ:
31 липня 2019 до суду надійшло клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації відносно ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України, в якому Міністерство юстиції України просить визначити статті, частини статей Кримінального кодексу України, якими передбачена відповідальність за кримінальні правопорушення, у вчиненні яких ОСОБА_4 визнано винним вироком Бєлгородського районного суду Бєлгородської області від 27.09.2018; визначити строк позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженим ОСОБА_4 на підставі вироку Бєлгородського районного суду Бєлгородської області від 27.09.2018; вирішити питання про виконання вироку Бєлгородського районного суду Бєлгородської області від 27.09.2018 в частині стягнення з засудженого ОСОБА_4 цивільних позовів.

Представник Міністерства юстиції України просив суд розглянути клопотання без його участі у судовому засіданні, зазначивши про це у самому клопотанні.

На підставі того, що відповідно до ч. 1 ст. 610 КПК України, участь представника Міністерства юстиції України у судовому засіданні з розгляду клопотання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України не є обов`язковою, суд вважає за можливе проводити судовий розгляд за відсутності представника Міністерства юстиції України.

Прокурор Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області в судовому засіданні проти задоволення клопотання не заперечував.

Врахувавши думку прокурора, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, суд приходить до висновку, що клопотання обґрунтоване та підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Передача засуджених для відбування покарання з однієї держави до іншої регулюється Конвенцією про передачу засуджених осіб 1983 року та ст. 606 КПК України.

Крім того, згідно зі ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року, яка набрала чинності для України з 01 січня 1996 року, передбачено можливість передачі особи, засудженої на території однієї держави, на територію іншої держави, відповідно до положень цієї Конвенції, для відбування призначеного їй покарання (стаття 2) шляхом продовження виконання вироку одразу або на основі судової чи адміністративної постанови згідно із положеннями статті 10 або визнання вироку з використанням судової або адміністративної процедури своєї держави і, таким чином, заміни міри покарання, призначеної в державі винесення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями статті 11 цієї Конвенції.

Судом встановлено, що 04.07.2019 наказом Міністерства юстиції України № 2016/5 прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого вироком російського суду громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до ст. 606 КПК України, ст. 3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, та на підставі запиту Міністерства юстиції Російської Федерації від 05.04.2019 за № 06-43819/19.

ОСОБА_4 засуджено вироком Бєлгородського районного суду Бєлгородської області від 27.09.2018 до покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі за вчинення злочинів, передбачених пунктом «а», ч. 3 ст. 158, пунктами «а», «б», «в» ч. 2 ст. 158 КК Російської Федерації. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Російської федерації процесуальні витрати на правову допомогу в розмірі 29 400,00 рублів, процесуальні витрати на проведення експертиз в розмірі 800,00 рублів, стягнуто в солідарному порядку на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 47 155,00 рублів, на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 10 745,00 рублів (а.с. 6-55).

За вироком суду дії ОСОБА_4 кваліфіковані як крадіжка, вчинена групою осіб за попередньою змовою, із незаконним проникненням у житло та із заподіянням значної шкоди громадянину (п. «а», ч. 3 ст. 158 КК Російської Федерації) та як крадіжка, вчинена групою осіб за попередньою змовою, із незаконним проникненням у приміщення, із заподіянням значної шкоди громадянину (п.п. «а», «б», «в» ч. 2 ст. 158 КК Російської Федерації).

Вказані дії ОСОБА_4 , за які його засуджено в Російській Федерації, також є кримінальним правопорушенням (злочином) згідно із законодавством України.

ОСОБА_4 відбуває покарання у ФКУ «Виправна колонія № 5 УФСВП Росії по Бєлгородській області», кінець строку відбуття покарання - 26.12.2020 (а.с. 65).

Згідно з характеристикою, наданою ФКУ «Виправна колонія № 5 УФСВП Росії по Бєлгородській області», засуджений ОСОБА_4 характеризується негативно (а.с. 71-72).

Останнім відомим місцем проживання ОСОБА_4 в Україні є АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1ст. 7 КК України, громадяни України, які вчинили злочини за межами своєї держави, підлягають кримінальній відповідальності за цим Кодексом. При цьому суд України не вправі ревізувати висновки суду іншої держави щодо встановлених ним фактичних обставин справи.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 610 КПК України, клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, відповідно до ч. 3 ст. 609 КПК України, розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи.

Як встановлено судом в ході судового розгляду, ОСОБА_4 є громадянином України, останнє місце реєстрації якого є с. Гаврилівка, Чугуївського району, Харківської області, що підтверджується як анкетними даними, зазначеними у вироку РФ від 27.09.2018, так і відміткою у паспорті громадянина України та довідкою Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України (а.с. 73-74).

Засуджений ОСОБА_4 має бажання невідбуту міру покарання в подальшому відбувати в Україні, що підтверджується його письмовою заявою (а.с. 66).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 610 КПК України засудженому ОСОБА_4 слід визначити статті (частини статей) Закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальні правопорушення, вчинені засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку Російської Федерації.

Відповідно до ч. 4 ст. 610 КПК України, при визначенні строку покарання у вигляді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім випадків:

- якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України;

- якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті КК України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.

Таким чином, за своїм характером покарання не повинно посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинні вважатися обов`язковими жодні мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачити за вчинення злочину.

Кримінальна відповідальність за вчинені ОСОБА_4 злочини передбачена ч. 3 ст. 185 КК України (крадіжка, поєднана з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище, або що завдала значної шкоди потерпілому) та ч. 2 ст. 185 КК України (крадіжка, за попередньою змовою групою осіб).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вирок Бєлгородського районного суду Бєлгородської області від 27.09.2018 відносно ОСОБА_4 можливо привести у відповідність до законодавства України, враховуючи, що п. «а», ч. 3 ст. 158 ККРФ відповідає ч. 3 ст. 185 КК України, якою передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років; п.п. «а», «б», «в» ч. 2 ст. 158 КК РФ відповідає ч. 2 ст. 185 та ч. 3 ст. 185 КК України, якими передбачено покарання у виді позбавлення волі від трьох до шести років.

Таким чином, суд приходить до висновку, що засудженому ОСОБА_4 за вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України та ч. 2, 3 ст. 185 КК України, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів слід визначити покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_4 слід обчислювати з 27.09.2018. - відповідно до дати, яка встановлена вироком Бєлгородського районного суду Бєлгородської області від 27.09.2018.

Також, відповідно до положень п. с ч. 1 ст. 11 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року, компетентний орган повинен зарахувати у строк покарання весь період, впродовж якого засуджена особа була позбавлена волі. Тому ОСОБА_4 необхідно зарахувати в строк відбування покарання час тримання під вартою в період з 27.06.2017 по 21.11.2018.

Приводячи вищезазначений вирок у відповідність з кримінальним законодавством України, згідно з вимогами ч. 4 ст. 610 КПК України, суд враховує, що призначене ОСОБА_4 покарання за вироком Бєлгородського районного суду Бєлгородської області від 27.09.2018 за своїм видом і тривалістю є сумісним із законодавством України та співвідноситься із заходами примусу, передбаченими КК України за вчинення аналогічних діянь.

Також, відповідно до положень п. «с» ч.1 ст.11 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21.03.1983, компетентний орган повинен зарахувати у строк покарання весь період, впродовж якого засуджена особа була позбавлена волі, в зв`язку з чим зарахувати ОСОБА_4 в строк відбування покарання час тримання його під вартою в період з 27.06.2017 по 21.10.2018, не визначаючи виду кримінально-виконавчої установи, в якій належить відбувати покарання засудженому, оскільки діючим законодавством України не передбачено визначення судом виду такої установи.

Вироком Бєлгородського районного суду Бєлгородської області від 27.09.2018 стягнуто з засудженого ОСОБА_4 на користь Російської федерації витрати на правову допомогу в розмірі 29 400,00 рублів, процесуальні витрати на проведення експертиз в розмірі 800,00 рублів, стягнуто в солідарному порядку на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 47 155,00 рублів, на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 10 745,00 рублів.

Національним банком України офіційний курс гривні щодо російського рубля на час вчинення злочинів 27.05.2017 та 16.06.2017, встановлено за 10 російських рублів 4,6864 грн. та 4,5274 грн. відповідно. У зв`язку з чим, розмір судових витрат становить: 29 400,00 руб. * 4,6069 грн. (середньоарифметичний розмір)/10 = 13544,29 грн. та 800,00 руб. * 4,6069 грн. (середньоарифметичний розмір)/10 = 368,55 грн., розмір матеріальної шкоди становить: 47155,00 руб. * 4,6069 грн. (середньоарифметичний розмір)/10 = 21723,84 грн. і 10745,00 руб. * 4,6069 грн. (середньоарифметичний розмір)/10 = 4950,11 грн.
Таким чином, з ОСОБА_4 на користь Російської федерації підлягають стягненню судові витрати у розмірі 13544,29 грн. та 368,55 грн., а також відшкодувати шкоду потерпілим на користь ОСОБА_5 у солідарному порядку в розмірі 21723,84 грн., на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 4950,11 грн.

Керуючись ст. 369-372, 376, 610 КПК України, ст. 11 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України - задовольнити.

Вирок Бєлгородського районного суду Бєлгородської області від 27.09.2018 відносно ОСОБА_4 - привести у відповідність із законодавством України.

Визначити, що п. «а», ч. 3 ст. 158 КК Російської Федерації, за яким ОСОБА_4 засуджено вироком Бєлгородського районного суду Бєлгородської області від 27.09.2018, відповідає ч. 3 ст. 185 КК України; п.п. «а», «б», «в» ч. 2 ст. 158 КК Російської Федерації, за яким ОСОБА_4 засуджено вироком Бєлгородського районного суду Бєлгородської області від 27.09.2018, відповідає ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України.

Вважати ОСОБА_4 засудженим:

- за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Відповідно до ст. 70 КК України остаточно вважати ОСОБА_4 засудженим до 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 обчислювати з 27.09.2018 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_4 строк його попереднього ув`язнення з 27.06.2017 по 21.11.2018 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Виконати вирок Бєлгородського районного суду Бєлгородської області від 27.09.2018року в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь Російської федерації процесуальні витрати, пов`язані з оплатою праці адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в розмірі 29400,00 рублів, що за курсом Національного банку України станом на момент вчинення злочину становить 13544,29 грн.; в солідарному порядку з ОСОБА_9 процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз в розмірі 800,00 рублів, що за курсом Національного банку України станом на момент вчинення злочину становить 368,55 грн; в солідарному порядку з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_5 47155,00 рублів, що за курсом Національного банку України на момент вчинення злочину становить 21723,84 грн., та на користь ОСОБА_6 10 745,00 рублів, що за курсом Національного банку України станом на момент вчинення злочину становить 4950,11 грн.
Копію ухвали суду направити до Міністерства юстиції України та центрального органу виконавчої влади у сфері виконання покарань в Україні.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Чугуївський міський суд Харківської області протягом 7 днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом семи днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя