Справа № 394/1025/18
Провадження № 1-кп/390/152/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" липня 2019 р. Колегія суддів Кіровоградського районного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ? ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ? ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_11 ,

обвинуваченого ОСОБА_12 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_13 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Кропивницький обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000200 від 06.05.2018, стосовно:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Києві, українець, громадянин України, з професійно-технічною освітою, не одружений, працює техніком в державному земельному кадастрі України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Тальне Черкаської області, українець, громадянин України, з базовою вищою освітою, офіційно не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимий,

ОСОБА_10 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в смт. Чернівці Чернівецького району Вінницької області, українець, громадянин України, з вищою освітою, працює тілоохоронцем в ТОВ «Приватна охоронна компанія «Гефест», не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_5 , раніше не судимий,

ОСОБА_12 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Васильків Київської області, українець, громадянин України, з вищою освітою, працює завгоспом у ресторані «Армгрек», перебуває у цивільному шлюбі та має на утриманні малолітню дитину 2017 року народження, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 , проживає за адресою: АДРЕСА_7 , раніше не судимий,

які обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених п.6, п.12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
В провадженні Кіровоградського районного суду Кіровоградської області перебувають матеріали кримінального провадженя стосовно ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , які обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених п.6, п.12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор подав клопотання про повернення обвинувального акту прокурору. В обґрунтування клопотання зазначає, що в ході досудового розслідування з об`єктивних причин стороною обвинувачення стороні захисту не відкрито відповідно до ст.290 КПК України ухвали апеляційного суду Кіровоградської області, що стали правовою підставою для проведення НСРД стосовно обвинувачених. Дана обставина підтверджується листом Кропивницького апеляційного суду №20/18 від 20.11.2018, відповідно до якого не має можливості розсекретити відповідні ухвали апеляційного суду Кіровоградської області через ліквідацію останнього та до отримання відповідних роз`яснень. Через обмеженість строків досудового розслідування та невизначеність часового проміжку через минування якого можливо було б отримати ухвали апеляційного суду без грифу «Таємно» прокурором затверджено обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні, який скеровано до суду. В подальшому 03.01.2019 отримано вказані ухвали апеляційного суду Кіровоградської області. Відповідно до постанови ВП ВС від 16.01.2019 року по справі №751/7557/15-к (№ в ЄДРСР 79298340) за наявності відповідного клопотання процесуальні документи, які стали підставою для проведення НСРД (ухвали, постанови, клопотання) і яких не було відкрито стороні захисту в порядку, передбаченому ст. 290 КПК, оскільки їх тоді не було у розпорядженні сторони обвинувачення (процесуальні документи не було розсекречено на момент відкриття стороною обвинувачення матеріалів кримінального провадження), можуть бути відкриті іншій стороні, але суд не має допустити відомості, що містяться в цих матеріалах кримінального провадження, як докази. З урахуванням викладеного, а також наявної судової практики не відкриття матеріалів стороні кримінального провадження слід розцінювати як порушення вимог ст.291 КПК України. Крім того, на виконання п.5 ч.2 ст.291 КПК України у сторони обвинувачення виникла необхідність у внесенні змін до викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Також подав письмові клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_12 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів, які обґрунтовані наявністю ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Щодо запобіжного заходу відносно обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_10 зазначив, що враховуючи думку представника потерпілого ОСОБА_6 не заперечує щодо зміни останнім запобіжного заходу на домашній арешт.

Представник потерпілого ОСОБА_6 не заперечував щодо задоволення клопотання прокурора про повернення обвинувального акту. Зазначив, що обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_10 відшкодували потерпілому по 100000 грн. моральної шкоди, кожний, та зобов`язались в подальшому відшкодувати матеріальну шкоду. А тому він не заперечує щодо зміни останнім запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт. Підтримав клопотання прокурора про продовження обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_12 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки останніми шкода не відшкодована, ризики не змінилися.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_8 не заперечували щодо повернення обвинувального акту прокурору. Просили суд змінити ОСОБА_7 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт. Зазначили, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , відшкодував потерпілому моральну шкоду у розмірі 100000грн., не має наміру приховуватися від суду та слідства. При вирішенні питання щодо зміни запобіжного заходу просили врахувати думку представника потерпілого та прокурора, які не заперечували щодо зміни запобіжного заходу.

Обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник адвокат ОСОБА_8 не заперечували щодо повернення обвинувального акту прокурору. Однак заперечували щодо продовження строку тримання під вартою та просили змінити запобіжний захід на домашній арешт, посилаючись на те, що ризики не конкретні та належним чином не обґрунтовані, ОСОБА_9 має постійне місце проживання, не має наміру ухилятись від суду та слідства.

Обвинувачений ОСОБА_10 та його захисник адвокат ОСОБА_11 не заперечували щодо повернення обвинувального акту прокурору. Просили суд змінити ОСОБА_10 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт. Зазначили, що ОСОБА_10 має постійне місце проживання, що розташоване за адресою: АДРЕСА_4 , міцні соціальні зв`язки, до затримання мав постійне місце роботи, виключно позитивно характеризувався за місцем навчання та роботи, відшкодував потерпілому моральну шкоду у розмірі 100000 грн., не має наміру приховуватися від суду та слідства. При вирішенні питання щодо зміни запобіжного заходу просили врахувати думку представника потерпілого та прокурора, які не заперечували щодо зміни запобіжного заходу.

Обвинувачений ОСОБА_12 та його захисник адвокат ОСОБА_13 не заперечували щодо повернення обвинувального акту прокурору. Заперечували щодо продовження строку тримання під вартою та просили змінити запобіжний захід на домашній арешт, посилаючись на те, що ризики не конкретні та належним чином не обґрунтовані, обвинувачений має намір відшкодовувати завдану потерпілому шкоду в добровільному порядку.

Заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт з додатками, суд вважає, що клопотання прокурора про повернення обвинувального акту обґрунтоване та підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Стаття 291 КПК України визначає вимоги до змісту та форми обвинувального акту.

Частиною 2 ст. 291 КПК України визначений певний перелік відомостей, які мають бути зазначені в обвинувальному акті, зокрема, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення особі, підозрюваній у вчиненні злочину.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 291 КПК України та правової позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 24.11.2016 у справі № 5-328-кс 16 обвинувальний акт має містити обов`язкові три складові: фактичні обставини кримінального правопорушення; правову кваліфікації; формулювання обвинувачення.

Відповідно до положень п. (а) ч. 3 ст. 6 Конвенції кожен, кого обвинуваченого у вчиненні злочину, має право бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення проти нього.

Про право обвинуваченого на отримання докладної інформації щодо суті та причин обвинувачення, висунутого проти нього, наголошується у рішеннях ЄСПЛ у справах «Маттоціа проти Італії» від 07 березня та 04 липня 2000 року та «Ващенко проти України» від 26 червня 2008 року, в яких зазначено: «Обвинувачення для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (п. 51)».

У рішенні від 25 липня 2000 року, ухваленому у справі «Маттоціа проти Італії», детальніше прописано: «Обвинувачений у скоєнні злочину має бути негайно і детально поінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь детальності інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

Враховуючи позицію прокурора, викладену в клопотанні про повернення обвинувального акту, а саме те, що у сторони обвинувачення виникла необхідність у внесенні змін до викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні вищевказаним вказаним вимогам не відповідає.

Щодо невідкриття матеріалів - ухвали апеляційного суду Кіровоградської області, що стали правовою підставою для проведення НСРД стосовно обвинувачених, стороні захисту, колегія суддів зазначає наступне.

Так, стаття 290 КПК України, визначає процесуальний порядок відкриття матеріалів кримінального провадження, яке здійснюється з урахуванням наступних умов, а саме прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні, у тому числі будь-які докази, які самі по собі або в сукупності з іншими доказами можуть бути використані для доведення невинуватості або меншого ступеня винуватості обвинуваченого, або сприяти пом`якшенню покарання; прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ та можливість скопіювати або відобразити відповідним чином будь-які речові докази або їх частини, документи або копії з них, приміщення або місця, якщо вони знаходяться у володінні або під контролем держави і прокурор має намір використати відомості, що містяться в них, як докази у суді;

Так, на необхідності надання доступу стороні захисту до матеріалів, які стосуються НСРД, як гарантії справедливого судового розгляду, йдеться у рішенні Європейського суду «Едвардс і Льюіс проти Сполученого Королівства» від 27 жовтня 2004 року, в якому зазначено, що, відповідно до вимоги справедливості, передбаченої статтею 6 Конвенції, прокуратура мала ознайомити захист з усіма доказами у справі як на користь, так і проти обвинуваченого, і те, що у вказаній справі цього не було зроблено, призвело до недоліків судового розгляду.

Також, відповідно до принципу рівності сторін, сторона обвинувачення не вправі приховувати, не надавати обвинуваченому матеріали, що перебувають у неї або доступні їй, які можуть допомогти обвинуваченому звільнитися від кримінальної відповідальності чи отримати менш суворий вирок. Це право (і, відповідно, обов`язок держави) було підтверджено у справі «Джасперс проти Сполученого Королівства» від 16 лютого 2000 року. Таке правило стосується й матеріалів, які можуть викликати сумнів щодо доказів, наданих обвинувачем.

У справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року Європейський суд з прав людини зазначив, що принципово визначати, чи можуть певні види доказів, наприклад, докази, здобуті в незаконний спосіб, бути допустимими, і чи справді заявник був винним, не є завданням Суду. Він повинен вирішити питання про те, чи було справедливим провадження у справі загалом, включаючи спосіб, у який були здобуті докази (див. рішення у справі «Аллан проти Сполученого Королівства»). Водночас Європейський суд зауважив, що у цьому контексті необхідно, зокрема, враховувати й питання про те, чи було надано заявникові можливість спростувати достовірність доказів і заперечити проти їх використання. Якість доказів також береться до уваги, а також те, чи породжують обставини, за яких вони були здобуті, будь-які сумніви щодо їхньої надійності й точності (див. рішення у справі «Ялох проти Німеччини»), (п.п. 273-274).

Згідно з ч. 1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Як встановлено у ст. 290 КПК України, сторони кримінального провадження зобов`язані здійснювати відкриття одна одній додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду. Якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.

У постановах Верховного Суду України від 16 березня 2017 року № 5-364кс16 та від 12 жовтня 2017 року № 5-237кс17 сформульовано правовий висновок щодо застосування норми права, передбаченої ч. 12 ст. 290 КПК України, що полягає в наступному.

Невідкриття матеріалів сторонами в порядку цієї статті є окремою підставою для визнання таких матеріалів недопустимими як докази. Водночас відкриттю, окрім протоколів, у яких зафіксовано хід та результати проведення певних дій, в обов`язковому порядку підлягають і матеріали, які є правовою підставою проведення таких дій (ухвали, постанови, клопотання), що забезпечить можливість перевірки стороною захисту та судом допустимості результатів таких дій як доказів.

При цьому зазначено, що чинний КПК України не містить заборони для сторін кримінального провадження представляти в суді матеріали, не відкриті одна одній. Заборона адресована суду, який, згідно з ч. 12 ст. 290 КПК України, не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази. Надання стороною обвинувачення у суді матеріалів, до яких не було надано доступ стороні захисту, і долучення їх як доказів на стадіях судового розгляду порушує право обвинуваченого на захист, оскільки змушує його захищатися від так званих нових доказів без надання достатніх можливостей і часу для їх спростування.

Отже, факт ознайомлення з матеріалами справи під час судового розгляду не є достатнім для відстоювання стороною захисту своєї позиції у кримінальному процесуальному змаганні. За таких умов, коли стороні обвинувачення відомі всі докази, а сторона захисту не володіє інформацією про них порушується баланс інтересів у кримінальному процесі.

Частина 12 ст. 290 КПК України фактично передбачає кримінальну процесуальну санкцію стосовно сторін кримінального провадження, яка реалізується в разі невиконання сторонами обов`язку щодо відкриття матеріалів. Вона полягає в тому, що в майбутньому суд не має права допустити відомості як докази у невідкритих матеріалах.

Таким чином, судом встановлено, що даний обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, що унеможливлює призначення кримінального провадження до судового розгляду.

З урахуванням наведеного вище, оскільки встановлена невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України та враховуючи, що зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, таким як презумпція невинуватості та забезпечення права на захист, суд дійшов висновку про повернення обвинувального акту відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , які обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених п.6, п.12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України прокурору для усунення недоліків.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_12 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, колегія суддів, з урахуванням положень діючого законодавства та практики ЄСПЛ, вважає необхідним дані клопотання задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Згідно з ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого (обвинувачених). При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст.176 цього Кодексу.

Відповідно до статті 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим, вік та стан здоров`я, міцність його соціальних зв`язків, репутацію, майновий стан, наявність судимостей.

Обвинувачений ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, наслідком одного з яких є смерть людини, офіційно не працює, не має постійного джерела доходу, що свідчить про підвищений ступінь небезпеки його діянь, дані обставини дають суду підстави вважати, що перебуваючи на волі обвинувачений може вчинити нові злочини та ухилитися від суду з метою уникнення покарання, а застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не забезпечить його належної процесуальної поведінки та попередження ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч. 1 ст.177 КПК України. Крім того, відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України суд не вбачає підстав для визначення розміру застави, оскільки ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні злочину, який спричинив загибель людини.

Обвинувачений ОСОБА_12 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, наслідком одного з яких є смерть людини, що свідчить про підвищений ступінь небезпеки його діянь, дані обставини дають суду підстави вважати, що перебуваючи на волі обвинувачений може вчинити нові злочини та зникнути від суду з метою уникнення покарання, а застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не забезпечить його належної процесуальної поведінки та попередження ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України. Крім того, відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України суд не вбачає підстав для визначення розміру застави, оскільки ОСОБА_12 обвинувачується у вчиненні злочину, який спричинив загибель людини.

Суд вважає, що на даній стадії судового провадження, встановлені судом ризики на цей час продовжують існувати, є реальними, що виправдовує тримання обвинувачених під вартою і застосування саме такого запобіжного заходу у цьому випадку буде виправданим з точки зору наявності відповідного суспільного інтересу, а отже не суперечитиме вимогам ст.5 Конвенції та практиці ЄСПЛ.

Твердження сторони захисту обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_12 адвокатів ОСОБА_8 і ОСОБА_13 окремо, що не існує ризику того, що обвинувачені будуть переховуватися від суду, оскільки мають постійне місце проживання, суд не може розцінювати як підставу зміни запобіжного заходу на більш м`який, так як вищезазначені доводи з урахуванням серйозності обвинувачення та обставин скоєння злочину, та суворості покарання, яке може бути призначено обвинуваченим у разі доведеності їх вини, не свідчать про наявність перешкод або інших стримуючих факторів щодо можливості ухилитися від суду.

Суд не ігнорує ті аргументи, які наводяться обвинуваченими і їх захисниками, кожного окремо на їх користь, проте в даному конкретному випадку приходить до переконання, що ці аргументи не переважують вимог суспільного інтересу, який полягає у встановленні істини у справі, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинувачених і виконання процесуальних рішень по справі.

Щодо клопотань сторони захисту обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_10 адвокатів ОСОБА_8 і ОСОБА_11 окремо, про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, колегія суддів, враховуючи позицію прокурора, який не заперечував щодо задоволення клопотання захисників про зміну запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , представника потерпілого ОСОБА_6 , який не заперечував щодо зміни запобіжного заходу останнім та заначив, що вони частково відшкодували шкоду потерпілому, відсутність клопотань про продовження обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, приходить до висновку, що дані клопотання обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Згідно з ч.3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого (обвинувачених). При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Стороною захисту на підтвердження заявлених клопотань надано докази того, що обвинувачений ОСОБА_7 має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання характеризується посередньо, обвинувачений ОСОБА_10 має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 , до затримання мав постійне місце роботи, виключно позитивно характеризувався за місцем навчання та роботи.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_10 на інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, - домашній арешт, шляхом заборони обвинуваченим залишати своє житло цілодобово, та вважає недоцільним застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Застосовуючи такий вид міри запобіжного заходу, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України щодо можливості обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_10 перешкоджати кримінальному провадженню.

Крім цього, застосовуючи до обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_10 запобіжний захід у виді домашнього арешту, суд вважає за необхідне покласти на обвинувачених додаткові обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України, та зобов`язати обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_10 не залишати цілодобово постійне місце проживання, без дозволу слідчого, прокурора або суду; прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою; здати прокурору на зберігання паспорт громадянина України та паспорт для виїзду з України; утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілим та іншими обвинуваченими по даному кримінальному провадженню; носити електронний засіб контролю.

На підставі ст.ст. 176, 177, 181, 183, 184, 194, 196, 290, 291, 314-316, 376, 392 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Задовольнити клопотання прокурора.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000200 від 06.05.2018, стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , які обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених п.6, п.12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України, повернути прокурору прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_5 .

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто з 16 год. 30 хв. 29 липня 2019 року до 16 год. 30 хв. 26 вересня 2019 року.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто з 16 год. 30 хв. 29 липня 2019 року до 16 год. 30 хв. 26 вересня 2019 року.

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_11 про зміну запобіжного заходу задовольнити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, а саме: на термін 2 місяці, тобто до 16 год. 30 хв. 26 вересня 2019 року, заборонивши йому цілодобово залишати місце постійного проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , без дозволу слідчого, прокурора або суду.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_10 :

- не залишати цілодобово постійне місце проживання, а саме: АДРЕСА_4 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою;

- здати прокурору на зберігання паспорт громадянина України та паспорт для виїзду з України;

- утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілим та іншими обвинуваченими по даному кримінальному провадженню;

- носити електронний засіб контролю.

Надати можливість працівникам Могилів-Подільського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, з метою контролю за поведінкою обвинуваченого ОСОБА_10 , безперешкодно перевіряти його за місцем проживання, вимагати усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.

Звільнити ОСОБА_10 негайно з-під варти в залі суду.

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу задовольнити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, а саме: на термін 2 місяці, тобто до 16 год. 30 хв. 26 вересня 2019 року, заборонивши йому цілодобово залишати місце постійного проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду.

На підставі ч.5 ст. 194 КПК України зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_7 :

- не залишати цілодобово постійне місце проживання, а саме: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою;

- здати прокурору на зберігання паспорт громадянина України та паспорт для виїзду з України;

- утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілими та іншими обвинуваченими по даному кримінальному провадженню;

- носити електронний засіб контролю.

Надати можливість працівникам Києво-Святошинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, з метою контролю за поведінкою обвинуваченого ОСОБА_7 , безперешкодно перевіряти його за місцем проживання, вимагати усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.

Звільнити ОСОБА_7 негайно з-під варти в залі суду.

Копію ухвали вручити представнику потерпілого, обвинуваченим та їх захисникам, прокурору для відома.

Направити копію даної ухвали до ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор», для виконання в частині запобіжного заходу у виді тримання під вартою, Могилів-Подільського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області та Києво-Святошинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, для виконання в частині запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на процесуального прокурора по даному кримінальному провадженню.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Кіровоградський районний суд Кіровоградської області.

Повний текстом ухвали складений 31.07.2019.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

(підпис) (підпис) (підпис)

Згідно з оригіналом

Суддя Кіровоградського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_1