ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/239/19 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/819/458/19 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: справи в порядку виконання
судових рішень у кримінальних справах
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3
ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
за участі прокурора: ОСОБА_6
засудженого: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні в кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 09 квітня 2019 року відносно засудженого ОСОБА_7 ,-
ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено подання начальника державної установи «Північна виправна колонія №90» про заміну засудженому ОСОБА_7 невідбутої частини покарання більш м`яким.
Засудженому ОСОБА_7 замінено невідбуту частину покарання за вироком Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 06 вересня 2016 року у вигляді позбавлення волі строком 3 роки 1 місяць 05 днів на обмеження волі, звільнивши останнього з під варти по прибуттю до місця відбування покарання.
Суд першої інстанції, задовольняючи подання, виходив із того, що ОСОБА_7 своїм сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів, що він став на шлях виправлення та має всі належні умови, передбачені ст. 82 КК України, для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою у задоволенні подання начальника ДУ «Північна виправна колонія (№90)» про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким стосовно ОСОБА_7 відмовити.
Вказує, що під час вирішення питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, судом повинно бути враховано не тільки фактичний строк відбутого покарання та поведінка засудженого під час його відбування, як це передбачено положеннями ст. 82 КК України, а і дані про попередні судимості, тяжкість та ступінь суспільної небезпеки вчиненого засудженим злочину.
Зазначає, що фактично поза увагою суду залишилося, що ОСОБА_7 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних, у тому числі тяжких, злочинів проти власності.
Він вже звільнявся судом від відбування покарання з відстрочкою виконання вироку та з іспитовим строком, однак не виправдав надану йому державою довіру і не зробив для себе належних висновків, а знову вчинив нові умисні злочини, що на думку прокурора, свідчить про схильність засудженого до вчинення злочинів.
Вказує, що ухвалою Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 14 березня 2017 року засудженому ОСОБА_7 зараховано в строку відбування покарання, строк попереднього ув`язнення з 25.02.2016 по 06.12.2016 року в розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, що на думку апелянта, вказує про формальність підстави застосування відносно засудженого положень п.2 ч.4 ст. 82 КК України.
Відсутність у ОСОБА_7 стягнень, дотримання засудженим норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, відповідно до ст. 107 КВК України є обов`язком засудженого.
Зазначає, що в матеріалах кримінального провадження відсутня інформація про те, що засуджений приймає участь у реалізації програм виховного впливу, підвищує наявний загальноосвітній рівень та вдосконалює наявні професійно технічні навички та приймає участь у самодіяльних організаціях засуджених у громадському житті.
Засуджений будь-яких дій спрямованих на відшкодування витрат не здійснював, що на думку прокурора, свідчить про небажання відшкодовувати заподіяну шкоду.
Вважає, що процес виправлення ОСОБА_7 не досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах відбування більш м`якого виду основного покарання.
Під час апеляційного розгляду прокурор підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.
Засуджений заперечив проти задоволення апеляційних вимог прокурора.
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.
Відповідно положень ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді позбавлення волі і які стали на шлях виправлення, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.

Висновок про можливість заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

З матеріалів кримінального провадження слідує, що ОСОБА_7 засуджений вироком Каховського міськрайонного суд Херсонської області від 06 вересня 2016 року за ч.2 ст. 121 КК України і на теперішній час відбуває покарання у виді 7 років позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання 25.02.2016 року, кінець строку 14.05.2022 року.
На день подачі подання про заміну невідбутої частини строку покарання більш м`яким, засуджений відбув 1/2 частину строку призначеного покарання фактично у зв`язку із зарахуванням у строк відбуття покарання строку попереднього ув`язнення відповідно до ч.5 ст. 72 КК України із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
За період відбування покарання у державній установі «Північна виправна колонія №90» протягом 2017-2018 років до засудженого 4 рази застосовувалися заходи заохочення у вигляді подяки за дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці.
Із характеристики слідує, що установою виконання покарання ОСОБА_7 характеризується позитивно, на заходи виховного впливу реагує належним чином, з представниками адміністрації установи дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин, порядок відбування покарання не порушував, працевлаштований,визнає вину у вчиненому злочині, розкаюється.
Поряд з цим, зі змісту подання вбачається, що у колективі ОСОБА_7 спілкується переважно із засудженими негативної спрямованості (а.п. 2).
Матеріали провадження підтверджують, що засуджений був працевлаштований з квітня по листопад 2017 року, потім з червня 2018 року по жовтень 2018 року, що вказує про несистематичний характер трудової діяльності ОСОБА_7 , тобто не може свідчити про сумлінне ставлення засудженого до праці , а лише доводить , що він працевлаштований. Заохочень за сумлінне ставлення до праці засуджений не має.
Вбачається, що ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння умисних злочинів, в тому числі особливо тяжких. Звільнявся з випробуванням від відбування покарання, однак це не призвело до позитивних змін в його особистості і не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві.
Проаналізувавши дані про поведінку засудженого за весь час відбування покарання, а також дані, що характеризують особу засудженого в цілому, колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для заміни засудженому невідбутої частини покарання більш м`яким.
Відбуття певної частини покарання, відсутність дисциплінарних стягнень у засудженого, його працевлаштування самі по собі не можуть бути визнані достатньою підставою для застосування заохочувальної норми, визначеної ст. 82 КК України.
Відповідно до ч. 6 КВК України- виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
За змістом кримінального закону становлення особи на шлях виправлення - це прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і добросовісне ставлення до праці, які свідчать про сумлінне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватись й в умовах відбування більш м`якого покарання.
Становлення особи на шлях виправлення характеризується зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці. Такий висновок повинен бути застосований на всебічному врахуванні даних про поведінку засудженого і ставлення його до праці за весь період перебування в установі виконання покарань.
В матеріалах провадження відсутні відомості, які б свідчили про те, що засуджений, перебуваючи в установі виконання покарання, мав сумлінну поведінку, брав участь у соціально-виховній роботі чи проходив професійно-технічне навчання. Не міститься відомостей також і щодо вжиття засудженим дій спрямованих на відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Несистематичний характер виконуваної роботи, незначна кількість заохочень за весь час відбування покарання в своїй сукупності не можуть бути достатньою підставою для застосування заохочувальної норми, пов`язаної із заміною невідбутої частини покарання більш м`яким.
На переконання колегії суддів, процес виправлення засудженого , який відбуває покарання за скоєння тяжкого злочину проти життя іншої особи, не досяг тієї стадії, на якій відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним, на чому слушно наголошує прокурор.
На підставі викладеного, ухвала Херсонського міського суду Херсонської області від 09 квітня 2019 року, якою засудженому ОСОБА_7 замінено невідбуту частину покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі підлягає скасуванню на підставі п.4 ч.1 ст. 409 КПК України, а подання начальника державної установи «Північна виправна колонія №90» про заміну засудженому ОСОБА_7 невідбутої частини строку покарання більш м`яким необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404,405, 407, 409, 419, 376 ч.2 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 09 квітня 2019 року, якою задоволено подання начальника державної установи «Північна виправна колонія №90» про заміну засудженому ОСОБА_7 невідбутої частини покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні подання начальника державної установи «Північна виправна колонія №90» про заміну засудженому ОСОБА_7 невідбутої частини покарання більш м`яким відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:( три підписи)
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

копія вірна,
суддя ОСОБА_2