Постанова

Іменем України
27 листопада 2019 року

м. Київ
справа № 1-1/02

провадження № 51-2655км19
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 (у режимі відеоконференції),
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкас від 27 лютого 2019 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 18 квітня 2019 року щодо відмови у перегляді вироку Апеляційного суду Черкаської області від 28 січня 2002 року за нововиявленими обставинами.

Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

За вироком Апеляційного суду Черкаської області від 28 січня 2002 року, залишеним без змін Верховним Судом України від 9 липня 2002 року, ОСОБА_7 засуджено за вчинення злочинів, передбачених статтями 69, 190-1, ч. 2 статті 223 Кримінального кодексу України (далі КК у редакції 1960 року), ч. 4 ст. 187 Кримінального кодексу України (далі КК у редакції 2001 року) із застосуванням ст. 42 КК цього Кодексу до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

ОСОБА_7 звернувся до Соснівського районного суду м. Черкас із заявою про перегляд вироку Апеляційного суду Черкаської області від 28 січня 2002 року за нововиявленими обставинами.

Колегією суддів Соснівського районного суду м. Черкас від 27 лютого 2019 року заяву ОСОБА_7 про переглядвироку Апеляційного суду Черкаської області від 28 січня 2002 року за нововиявленими обставинами залишено без задоволення.

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 18 квітня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкас від 27 лютого 2019 року залишено без задоволення.

Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_7 , указуючи на незаконність судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, порушує питання про їх скасування та призначення нового розгляду у суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог, зазначає, що перегляд вироку Апеляційного суду Черкаської області 28 січня 2002 року повинен був здійснюватися судом присяжних оскільки він є особою засудженою до довічного позбавлення волі. Однак Соснівський районний суд м. Черкасцього не дотримався і проігнорував його клопотання, тим самим порушив приписи ч. 3 ст. 31 КПК України та прийняв рішення незаконним складом суду. Суд апеляційної інстанції в свою чергу, проігнорував вказане порушення, чим допустив істотне порушення норм кримінального процесуального закону. Також після відмови у задоволенні клопотання про розгляд справи судом присяжних, колегія суддів місцевого суду безпідставно відмовила у задоволенні клопотання про відвід головуючого судді ОСОБА_8 , і тим самим при прийнятті рішення про відмову у задоволенні вказаного клопотання, головуючий проявив упередженість при розгляді його справи.

На думку засудженого, апеляційний суд також проігнорував його доводи, стосовно того, що судді, які входили до складу колегії суддів апеляційного суду Черкаської області, під час розгляду кримінальної справи щодо нього не мали присяги судді та один із народних засідателів був у віці 72-74 роки.

Крім цього засуджений посилається на те, що при розгляді його заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами судом першої інстанції повинен приймати участь прокурор прокуратури обласного рівня, а не прокурор місцевої прокуратури, оскільки під час розгляду справи відносно нього апеляційним судом, приймав участь прокурор Черкаської обласної прокуратури.

Позиції учасників судового провадження

У суді касаційної інстанції засуджений ОСОБА_7 підтримав доводи касаційної скарги і просив її задовольнити.

Захисник ОСОБА_6 підтримав доводи викладені в касаційній скарзі засудженого ОСОБА_7 і просив її задовольнити

Прокурор заперечив проти задоволення касаційної скарги засудженого, просив ухвали місцевого та апеляційного судів залишити без змін.

Мотиви Суду

Заслухавши доповідь судді, доводи засудженого, його захисника, прокурора та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.

Відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. При цьому він перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правильність правової оцінки обставин.

Порядок здійснення провадження за нововиявленими обставинами врегульовано главою 34 КПК. У ст. 459 цього Кодексу наведено вичерпний перелік нововиявлених обставин, за наявності яких можуть бути переглянуті судові рішення, що набрали законної сили.

Відповідно до положень зазначеної норми права нововиявленими обставинами визнаються: 1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; 2) зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; 4) визнання Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи окремого положення, застосованого судом; 5) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

При цьому в силу приписів ч. 3 ст. 459 КПК обставини, передбачені пунктами 2 і 3 ч. 2 цієї статті, повинні бути встановлені вироком суду, що набрав законної сили, а при неможливості ухвалення вироку підтверджені матеріалами розслідування.

Згідно зі ст. 460 КПК учасники судового провадження мають право подати заяву про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили.

Згідно з пунктами 4, 5 ч. 2 ст. 462 КПК у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначаються: обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду; обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, та зміст вимог особи, яка подає заяву до суду. За правилами ч. 3 ст. 464 вказаного Кодексу, якщо заяву не було належним чином оформлено і в установлений строк особа не усунула допущених недоліків, суд повертає таку заяву.

Як убачається з матеріалів провадження, суд першої інстанції відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_7 про перегляд вироку суду щодо нього за нововиявленими обставинами. Такі висновки мотивував тим, що обставини, на які посилається заявник в своїй заяві та доповненнях, щодо необхідності перегляду вироку Черкаського апеляційного суду від 28 січня 2002 року за нововиявленими обставинами зводяться до незгоди з фактичними обставинами кримінального провадження, встановленими вироком суду, яким його було визнано винуватим та засуджено, і з розміром призначеного йому покарання, а доводи на які посилається засуджений не є нововиявленими.

У зв`язку з цим визначені засудженим ОСОБА_7 нововиявлені обставини визнано судом першої інстанції такими, що не відповідають критеріям нововиявлених обставин у контексті вимог статті 459 КПК.

Щодо доводів засудженого, про безпідставну відмову колегією суддів Соснівського районного суду м.Черкас у задоволенні клопотання про відвід головуючого судді ОСОБА_8 , який на думку засудженого ОСОБА_7 мав упередженість при розгляді його попереднього клопотання, слід зазначити, що в ході судового розгляду засуджений ОСОБА_7 жодним чином не був обмежений у реалізації своїх процесуальних прав та використавши інститут відводу, шляхом подання 30 січня 2019 року заяви про відвід головуючому, яка розглянута із дотриманням вимогстатей 75, 77, 81 КПК. Доводи засудженого щодо недовіри головуючому зводяться до незгоди з процесуальним рішенням за наслідками розгляду його заяви про розгляд справи судом присяжних, що не є підставою для відводу, а тому не може вважатись, що суд прийняв рішення незаконним складом суду.

Доводи засудженого ОСОБА_7 про те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про розгляд його заяви про перегляд вироку Апеляційного суду Черкаської області від 28 січня 2002 рокусудом присяжних не є обґрунтованими, оскільки, предметом судового розгляду в порядку провадження за нововиявленими обставинами виступає не обвинувальний акт, а судове рішення, зокрема вирок суду, що набрав законної сили, яким установлено наявність чи відсутність винуватості особи у вчиненні інкримінованого їй злочину. Після набрання вироком законної сили особа, щодо якої здійснюється кримінальне провадження, вже не має статусу обвинуваченого, натомість залежно від прийнятого судом рішення вважається виправданою або засудженою. Забезпечення додаткових гарантій для такої особи у виді перегляду вироку щодо неї за нововиявленими обставинами судом присяжних процесуальний закон не передбачає.

За таких обставин, відмовивши засудженому ОСОБА_7 у задоволенні його клопотання про здійснення кримінального провадження за нововиявленими обставинами судом присяжних, та, відповідно, провівши судовий розгляд без участі присяжних, місцевий суд не порушив вимог кримінального процесуального закону, оскільки процедура перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами не передбачає права засудженого (виправданого) на суд присяжних.

Вказана позиція узгоджується з правовим висновком, зробленим об`єднаною палатою Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04 листопада 2019 року (справа №496/4533/17).

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи ухвалу в апеляційному порядку, належним чином перевірив доводи апеляції засудженого ОСОБА_7 , надав на них обґрунтовані відповіді, ухвала суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про те, що склад суду, який виносив обвинувальний вирок стосовно ОСОБА_7 від 28 січня 2002 року, був законним, а щодо відсутності в матеріалах особових справ суддів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 тексту Присяги судді, то це пов`язано із змінами в законодавстві щодо суддів, які були призначені на посаду судді до 1991 року.

Крім цього, колегія суддів бере до уваги, що факт відсутності Присяги судді в матеріалах особових справ вказаних суддів, які в передбаченому законом порядку були призначені на посади, не може ставити під сумнів їх правомочність із здійснення правосуддя.

Доводи засудженого про те, що народний засідатель ОСОБА_11 , який входив до складу суду і виносив вирок, не мав права, входити до складу суду, який проводив розгляд справи, оскільки мав вік 72-74 роки, а відповідно до законодавства виконувати обов`язки судді можна лише до 65 років, не є слушними, оскільки як вірно зазначив суд апеляційної інстанції, згідно ст. 55 Закону України "Про судоустрій" від 05 червня 1981 року (втратив чинність 01 червня 2002 року) не були визначені вікові обмеження щодо кандидатів у народні засідателі.

Таким чином, розглянувши кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 , апеляційний суд постановив ухвалу, у якій навів детальні мотиви прийнятого рішення і яка повною мірою відповідає вимогам ст. 419 КПК.

Стосовно доводів засудженого, що при розгляді його заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами судом першої інстанції повинен брати участь прокурор прокуратури обласного рівня, слід зазначити, що кримінальний процесуальний закон не визначає участь прокурора того чи іншого рівня системи органів прокуратури при розгляді проваджень судом.

Інших доводів, ніж ті, які були предметом перевірки апеляційного суду, та були б підставами для зміни чи скасування судових рішень, у касаційній скарзі ОСОБА_7 не наведено.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування оскаржуваних рішень, не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд касаційної інстанції вважає, що залишаючи без задоволення заяву засудженого ОСОБА_7 про перегляд вироку за нововиявленими обставинами, суди першої та апеляційної інстанцій дотрималися вимог кримінального процесуального закону, а тому касаційна скарга засудженого ОСОБА_7 не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 369, 376, 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК, Суд

ухвалив:

Ухвалу Соснівського районного суду м. Черкас від 27 лютого 2019 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 18 квітня 2019 року щодо відмови у перегляді вироку Апеляційного суду Черкаської області від 28 січня 2002 року за нововиявленими обставинами залишити без змін, а касаційну скаргу засудженого ОСОБА_7 без задоволення.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3