ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1002/19 Справа № 210/3410/16-к Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000594 від 06 березня 2016 року, щодо
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Кривому Розі, Дніпропетровської області, громадянина України, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м.Кривому Розі, Дніпропетровської області, громадянина України, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, за апеляційними скаргами прокурора Криворізької місцевої прокуратури №1 ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 грудня 2018 року,
за участю:
секретаря ОСОБА_9 ,
прокурора ОСОБА_10 ,
обвинуваченого - ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_11 (в режимі відеоконференції), -

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 грудня 2018 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , кожного, визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та призначено покарання: ОСОБА_5 - у виді позбавлення волі строком на 4 роки, ОСОБА_6 - у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, поглинуто меньш суворе покарання, призначене вироком Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 вересня 2016 року, більш суворим покаранням, призначеним за цим вироком, та визначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців.
Окрім того, судом вирішено цивільний позов потерпілого, долю речових доказів у кримінальному провадженні.
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 визнано винуватими у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, за таких обставин.
Так, ОСОБА_5 , 06 березня 2016 року, приблизно о 03 годині 30 хвилин, знаходячись разом з ОСОБА_6 біля КЦ «Сучасник» по пр. Гагаріна, 46 у Металургійному (Дзержинському) районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, помітили раніше знайомого ОСОБА_11 , який знаходився в стані алкогольного сп`яніння та мав при собі мобільний телефон та грошові кошти, переслідуючи корисливу мету, направлену на заволодіння чужим майном, прослідували за ОСОБА_11 , який вийшов з приміщення КЦ «Сучасник» та направився у бік будинку АДРЕСА_3 . Після чого ОСОБА_6 , реалізуючи заздалегідь розподілені злочинні ролі, зайшов в арку будинку АДРЕСА_3 та близько 03 години 45 хвилин 06 березня 2016 року, наздогнавши потерпілого ОСОБА_11 у дворі вказаного будинку, прослідував за потерпілим ОСОБА_11 , а ОСОБА_5 , звернувши у правий бік, пішов навперейми потерпілому ОСОБА_11 . Діючи за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, розподіливши ролі в злочинному діянні, при котрому ОСОБА_6 , наздогнавши потерпілого ОСОБА_11 , із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, наніс ОСОБА_11 один удар у ліву скроню, від якого ОСОБА_11 впав спиною на землю, тим самим спричинив потерпілому ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді: синця навколо лівого ока, які згідно висновку експерта №683 від 13 квітня 2016 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що мають незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше 6 днів. Після чого, ОСОБА_6 зірвав з шиї потерпілого ОСОБА_11 та відкрито викрав ланцюжок, виготовлений з металу жовтого кольору, 585 проби, вагою близько 9,8 грам, вартість якого з урахуванням зносу станом на 06 березня 2016 року становила 10571,46 гривня та забрав з кишені його куртки чоловічій гаманець чорного кольору, виготовлений з натуральної шкіри, вартість якого з урахуванням зносу станом на 06 березня 2016 року становила 260,00 гривень, в якому були грошові кошти у сумі 100,00 гривень та банківські картки, які не представляють для потерпілого ОСОБА_11 матеріальної цінності. В цей час підбіг ОСОБА_5 , який відкрито викрав з внутрішньої кишені куртки, одягнутої на потерпілому ОСОБА_11 , мобільний телефон «SamsungGalaxyA5», вартість якого з урахуванням зносу станом на 06 березня 2016 року становила 6340,50 гривень, що був в чохлі - книжці, вартість якого з урахуванням зносу станом на 06 березня 2016 року становила 329,00 гривень, після чого ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зникли, обернувши викрадене майно на свою користь, чим спричинили потерпілому ОСОБА_11 майновий збиток на загальну суму 17600,96 гривень.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок змінити, та зазначити у мотивувальній частині вироку обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_5 добровільне відшкодування завданого збитку.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги прокурор, посилається на те, що в ході судового розгляду ОСОБА_5 добровільно та в повному обсязі відшкодувано потерпілому ОСОБА_11 матеріальні збитки, завдані злочином. Разом з цим, в мотивувальній частині вироку як обставину, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 зазначено лише його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину та не визнано обставиною, що пом`якшує покарання, добровільне відшкодування завданого збитку.
В апеляційній скарзі захисник просить вирок змінити, та звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги захисник посилається, на те, що судом першої інстанції не було враховано істотні обставини провадження, а саме те, що ОСОБА_5 визнав вину та щиро розкаявся, проживає понад 10 років у цивільному шлюбі, має на утриманні сина, який навчається та непрацюючу дружину. Також, суд не звернув увагу на протиріччя між висновками пробації Металургійного районного сектору Центрального міськрайонного відділу м. Кривий Ріг та Саксаганського районного сектору Центрального міськрайонного відділу м. Кривий Ріг, та те, що ОСОБА_5 будучи не під вартою майже 2 роки не вчиняв ніяких злочинів.
Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_5 та його захисника, які підтримали свою скаргу та скаргу обвинувачення, прокурора, який підтримав скаргу сторони обвинувачення, та заперечував проти задоволення скарги захисника, обвинуваченого ОСОБА_6 , який не заперечував проти задоволення скарг у кримінальному провадженні, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду в межах апеляційної скарги.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за обставин, встановлених судом і викладених у вироку, та кваліфікація їх дій учасниками провадження не оскаржується.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які є безумовною підставою для скасування вироку, колегією суддів не встановлено.
В поданих апеляційних скаргах у провадженні порушується питання про необхідність зміни вироку лише щодо обвинуваченого ОСОБА_5 .
За таких обставин, суд апеляційної інстанції переглядає законність та обґрунтованість вироку лише щодо ОСОБА_5 та виключно з підстав, зазначених в апеляційних скаргах.
Вирішуючи питання про правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність та відповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину і особі обвинуваченого ОСОБА_5 , за доводами його захисника, колегія суддів зазначає таке.
Згідно з вимогами ст. 50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів.
Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, призначаючи покарання, суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
На думку колегії суддів, покарання обвинуваченому ОСОБА_5 судом першої інстанції призначено відповідно до вказаних вимог закону України про кримінальну відповідальність.
Так, призначаючи ОСОБА_5 покарання, суд врахував, що обвинувачений свою вину визнав, завдані потерпілому матеріальні збитки відшкодував у повному обсязі, заявлений цивільний позов в частині стягнення моральної шкоди визнав повністю, раніше судимий, працює, не одружений, неповнолітніх дітей та інших непрацездатних осіб на своєму утриманні не має, під наглядом у лікаря психіатра не перебуває, перебуває під наглядом лікаря нарколога, за місцем реєстрації та фактичного проживання характеризується задовільно, за місцем роботи характеризується позитивно.
В якості обставин, що відповідно до вимог ст. 66 КК України, пом`якшують покарання, суд врахував щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочинів, а в якості таких, що в силу ст. 67 КК України його обтяжують - рецидив злочину.
Надавши правову оцінку зазначеним судом відомостям та доказам на їх підтвердження, що містяться в матеріалах кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про те, що призначене ОСОБА_5 покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України і є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
З висновками суду першої інстанції про можливість виправлення обвинуваченого лише в умовах ізоляції від суспільства протягом визначеного судом строку колегія суддів погоджується та також не вбачає підстав для застосування положень ст.ст. 69, 75 КК України.
Ті обставини, що ОСОБА_5 свою вину визнав, активно сприяв розкриттю злочину, відшкодував потерпілому завдані ним збитки, на переконання колегії суддів, не дають підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж визначеного судом.
Враховуючи те, що ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин, будучи раніше судимим, та з огляду на всі обставини в їх сукупності, виправлення його можливе лише в умовах позбавлення волі протягом визначеного судом строку, та покарання, призначене обвинуваченому, за своїм видом та розміром слід вважати справедливим.
Твердження захисту про наявність у ОСОБА_5 на утриманні дружини, з якою він перебуває у фактичних шлюбних відносинах, та дитини, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вони не підтверджуються жодними доказами. Окрім того, ці обставини, з урахуванням тих, що встановлені судом, слугувати підставою для звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням не можуть.
З огляду на викладене, доводи захисника про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості скоєного злочину та особі обвинуваченого через суворість, колегія суддів розцінює як необґрунтовані та такі, що не підлягають задоволенню.
Поряд із цим, колегія суддів вважає безпідставними й доводи прокурора про необхідність врахування в якості обставин, що пом`якшують покарання, відшкодування ОСОБА_5 завданих злочином збитків, оскільки ці обставини фактично взяті до уваги судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому мінімального розміру покарання, передбаченого санкцією ч.2 ст.186 КК України. Окрім того, прокурор заявляє вимоги про зміну вироку з цих підстав, тоді як доводів стосовно того, яким чином це може вплинути на висновки суду не наводить.
Отже, з огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість і належну вмотивованість оскаржуваного вироку, який зміні чи скасуванню з викладених в апеляційних скаргах мотивів не підлягає.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409 КПК України,
колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги прокурора Криворізької місцевої прокуратури №1 ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 грудня 2018 року щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4