УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 638/3073/17

Провадження № 1-кп/638/220/19

21.10.2019 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

При секретарі ОСОБА_2 ,

За участю прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченої - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові кримінальну справу за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, не працючої, з вищою освітою, раніше не судимої, зареєстровану та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 .
у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів передбачених ч. 1 ст. 368 КК України, -
встановив:

28.02.2017 р. до Дзержинського районного суду м. Харкова з Прокуратури Харківської області надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню, зареєстрованому в ЄДР 11.12.2016 р. №0001085 за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення-злочину передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. В подальшому прокурором здійснено перекваліфікацію кримінального правопорушення на ч. 1 ст. 368 КК України.
Зі змісту угоди вбачається, що обвинувачена ОСОБА_7 взяла на себе зобов`язання беззастережно визнати вину по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушеня за ч.1 ст.368 КК України. Сторони узгодили покарання, яким визначили обвинуваченої штраф у розмірі тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн.

Угода містить посилання й на те, що сторони ознайомлені з наслідками укладання та затвердження угоди, що передбачені ст.473 КПК України.

В судовому засіданні прокурор, обвинувачена та його захисник просили суд затвердити угоду про визнання винуватості на умовах викладених в угоді.

Суд, заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши зміст угоди про визнання винуватості, прийшов до висновку про відмову у затвердженні угоди, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 472 КПК України в угоді про визнання винуватості, зокрема, зазначаються формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного, обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення.

Відповідно до положень п. 1,2,5 ч. 7 ст. 474 КПК України суд відмовляє в затвердженні угоди, в тому числі: якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону; умови угоди не відповідають інтересам суспільства, очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань.

Як передбачено ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, що повинен відповідати загальним вимогам до обвинувальних вироків, з урахуванням передбачених ч.3 цієї статті особливостей, із призначенням узгодженої сторонами міри покарання.

Відповідно до ст. 65 КК України суд при призначенні покаранні особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

При цьому, санкцією ч.1 ст. 368 КК України передбачене покарання у виді штрафу від однієї тисячі до тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк від трьох до шести місяців, або позбавленням волі на строк від двох до чотирьох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.
Однак у суду існує обгрунтований сумнів з приводу можливості виконання обвинуваченою взятих на себе за угодою зобов`язань, з огляду на те, що обране покарання, а саме штраф у розмірі 17000 грн. є достатньо значною сумою, з огляду на те, що ОСОБА_7 не працює та не має офіційних джерел доходу.

Суд, заслухавши учасників кримінального провадження та дослідивши матеріали справи, аналізуючи зміст угоди про визнання винуватості, враховуючи тяжкість скоєного злочину, дані про особу обвинуваченої ОСОБА_7 , відсутність обґрунтування в угоді щодо наявності справжнього суспільного інтересу в укладенні угоди з ОСОБА_7 , та відсутність жодного обґрунтування щодо накладення штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. на обвинувачену ОСОБА_7 при скоєнні злочину передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України, при вищезазначених обставинах, а відтак вважати, що умови угоди відповідають суспільним інтересам, у суду відсутні належні правові підстави. Більш того, в угоді вказано, що ОСОБА_7 працює, однак це не підтверджується матеріалами справи та фактичними обставинами. Крім того, суд вважає, що призначення покарання у вигляді мінімального штрафу не відповідає інтересам суспільства.

Тобто визначене в угоді між прокурором та ОСОБА_7 покарання як умова угоди, не відповідає п.3 ч.1 ст.65 КК України, що обмежує суд в ухваленні законного та обґрунтованого вироку за наслідками угоди.

Тому, суд дійшов висновку про відсутність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості та наявність підстав для відмови у затвердженні угоди.

Згідно з ч. 7 ст. 474 КПК України, суд відмовляє у затвердженні угоди з підстав, визначених пунктами 1-6 цієї частини, при цьому, у такому разі досудове розслідування або судове провадження продовжуються у загальному порядку.
Як зазначається у п.18 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 13 від 11.12.2015 року «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні (під час підготовчого судового провадження або під час судового розгляду) суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону і закону про кримінальну відповідальність, врахувавши доводи сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження, може відмовити у затвердженні угоди в разі встановлення підстав, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК, та: повернути кримінальне провадження прокурору, якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, для його продовження у порядку, передбаченому розділом III КПК; або продовжити судовий розгляд у загальному порядку, якщо угоду було укладено під час його здійснення; або призначити судовий розгляд для проведення судового провадження в загальному порядку, якщо до суду надійшов обвинувальний акт, а угоду було укладено під час підготовчого провадження, а також у випадку подання прокурором відповідного клопотання, пов`язаного з відсутністю необхідності продовження досудового розслідування внаслідок його фактичного закінчення. При цьому, зокрема в останньому випадку, слід неухильно дотримуватися вимог закону щодо відкриття сторонами кримінального провадження одне одній додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду.
На підставі викладеного та керуючись ст. 474 КПК України, суд, -

постановив:
У затвердженні угоди про визнання винуватості від 18.07.2019 року, укладеному у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України відмовити, а судове провадження продовжити у загальному порядку.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя