справа № 208/6682/19
№ провадження 1-кс/208/2883/19
УХВАЛА
Іменем України

09 жовтня 2019 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 слідчого ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого СВ Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 , про накладення арешту на майно в межах кримінального провадження №0001814 від 23.09.2019 р., за ч.1 ст.190 КК України, -

встановив:

24.08.2019 р., близько 17.00 год., невстановлена особа, знаходячись біля будинку 80/1, по пр.Аношкіна, у м.Камянське, шахрайським шляхом заволоділа мобільним телефоном «Samsung Galaхy J2 prime», який належить на праві власності ОСОБА_4 , спричинивши останньому матеріального збитку.

В ході проведення досудового розслідування з метою відшукування викраденого майна, а саме мобільного телефону «Samsung Galaхy J2 prime», imei: НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 , до оперативного підрозділу було направлено доручення у порядку ст. 40 КПК України, спрямоване на встановлення місця знаходження вказаного майна, встановлення свідків та очевидців злочину. У ході виконання доручення було встановлено особу ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який надав для огляду та вилучення вказаний мобільний телефон, який 03.10.2019 року.

Даний предмет має суттєве значення по кримінальному провадженню, як речовий доказ.

23.09.2019 р., відомості про зазначене кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР №0001814, за ч.1 ст.190 КК України.

В обґрунтування заявленого клопотання, слідчий зазначив, що вилучені речі відповідають критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, є речовими доказами з підстав, наведених вище, та мають доказове значення для встановлення фактичних обставин події кримінального правопорушення, кваліфікації кримінального правопорушення та інші обставини вчинення кримінального правопорушення. Метою застосування арешту відносно вище наведеного майна є запобігання можливості його знищення, пошкодження, псування, відчуження, так як вищенаведене майно, яке має ознаки речових доказів, має бути використано при проведенні слідчих дій, а саме огляду, експертних досліджень, процесуальних дій.

У судовому засіданні слідчим підтримано клопотання про арешт майна за всіма складовими, до скасування арешту, що забезпечить його схоронність та можливість провести процесуальні слідчі дії.
Прокурор в судове засідання не прибув, причину не повідомив, про дату, час та місце судового розгляду обізнаний в передбаченому КПК України, порядку.
Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні, погодився із клопотанням слідчого у повному обсязі, проти накладення арешту на належний йому телефон не заперечував.
Слідчий суддя заслухав слідчого, потерпілого, дослідивши матеріали клопотання, матеріали кримінального провадження, приходить до наступного:

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Виходячи зі змісту ст.. 170 КПК України, частиною 2 статті 173 КПК України, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого є обґрунтованим та узгоджується з метою застосування арешту майна, в часті заборони на його розпорядження, з метою збереження речових доказів, унеможливлення їх приховання, пошкодження чи знищення, відчуження, для забезпечення процесуальної обґрунтованості доказової бази кримінального провадження.

Частиною 2 статті 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Надані органом досудового розслідування докази, наявні в матеріалах клопотання, а саме протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 23.09.2019 року, протокол допиту потерпілого від 04.10.2019 року, постанова про визнання речовими доказами від 04.10.2019 року, протокол допиту потерпілого від 03.10.2019 року, протокол огляду предмету мобільного телефону «Samsung Galaхy J2 prime», imei: НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 , заява ОСОБА_6 про видачу зазначеного телефону, наразі утворюють достатню сукупність для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна.
На підставі вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.
Так, у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції», заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року).
Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).
Враховуючи встановлені вище ризики нівелювання доказового значення предмету клопотання, що можуть бути реалізовані шляхом накладання арешту та обґрунтованість посилання слідчого на необхідність проведення слідчих дій з його використанням, слідчий суддя вважає, що наразі клопотання слідчого про арешт телефону є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Керуючись п. 7 ч. 2 ст. 131, ст.ст. 132, 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Клопотання старшого слідчого - задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме на мобільний телефон «Samsung Galaхy J2 prime» imei НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 , який належить потерпілому ОСОБА_4 ..

Виконання ухвали про арешт майна покласти на старшого слідчого СВ Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 ..
Скасування арешту майна проводиться в порядку передбаченому ст.. 174 КПК України.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1