Провадження № 11-кп/4820/695/19
Справа № 675/1192/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія : ухвала Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 листопада 2019 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Хмельницького апеляційного суду

в складі: головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

з участю:прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції під час трансляції з приміщення державної установи «Замкова виправна колонія № 58» та Ізяславського районного суду Хмельницької області кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ізяславського районного суду Хмельницької області від 12 вересня 2019 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про визнання рішень суду неправомірними, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 12 вересня 2019 року відмовлено в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про визнання рішень суду неправомірними.

Своє рішення районний суд мотивував тим, що суд першої інстанції не наділений правом при вирішенні будь-яких питань, визначених ст. 537 КПК України, зокрема вчиняти дії, що піддають сумніву рішення суду, які набрали законної сили.

Непогоджуючись з даним рішенням суду, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, у якій просив ухвалу місцевого суду скасувати та ухвалити нову, якою задовольнити його заяву.

Вважає ухвалу суду незаконною та необґрунтованою.

Вказує, що він відбуває покарання у ДУ «Замкова виправна колонія (№58)», оскільки його було засуджено до довічного позбавлення волі без конфіскації майна з можливістю умовного звільнення на поруки не раніше ніж через 20 років. На даний час відбув 20 років позбавлення волі як визначено у вироку, однак численними рішеннями Ізяславського районного суду Хмельницької області від 2 вересня 2015 року та 11 травня 2017 року відмовлено в умовно-достроковому звільненні. Постановою апеляційного суду Закарпатської області від 26 вересня 2007 року йому призначено покарання у виді довічного позбавлення волі без конфіскації майна саме з можливістю умовного звільнення на поруки не раніше ніж через 20 років, яке неможливо виконати, а тому такі повинні бути визнані неправомірними та переглянуті.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення засудженого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на підтримку поданої апеляційної скарги з посиланням на зазначені у ній доводи, думку прокурора про законність рішення суду першої інстанції, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
При постановлені ухвали судом дотримано вказаних вимог.
Як правильно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_7 засуджений компетентним судом Угорської республіки за ст. 166 КК Угорської республіки до довічного позбавлення волі з умовним звільненням через 20 років. Постановою Апеляційного суду Закарпатської області від 26 вересня 2007 року № 5-18/07 йому призначено покарання за ч. 2 ст. 115 КК України у виді довічного позбавлення волі з можливістю умовного звільнення на поруки не раніше, ніж через 20 років, яка набрала законної сили відповідно до рішення Верховного Суду України від 20 грудня 2007 року № 5-4610к07.

Відповідно до ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

У Постанові Пленуму Верховного Суду від 13 червня 2007 року № 8 «Про незалежність судової влади» наголошується, що судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, у межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження в будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається.

Статтею 3 КПК України визначено, що суд першої інстанції це місцевий загальний суд, який має право ухвалити вирок або постановити ухвалу про закриття кримінального провадження, а також Вищий антикорупційний суд у кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до його підсудності цим Кодексом, а також апеляційний суд у випадку, передбаченому цим Кодексом; суд апеляційної інстанції відповідний апеляційний суд, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться суд першої інстанції, що ухвалив оскаржуване судове рішення, а також Апеляційна палата Вищого антикорупційного суду виключно стосовно судових рішень Вищого антикорупційного суду, ухвалених як судом першої інстанції, а також стосовно судових рішень інших судів першої інстанції, ухвалених до початку роботи Вищого антикорупційного суду в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених цим Кодексом до підсудності Вищого антикорупційного суду.

За вимогами ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Так, ОСОБА_7 звернувся до суду першої інстанції із заявою про визнання рішень апеляційного суду Закарпатської області від 26 вересня 2007 року та Колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 20 грудня 2007 року неправомірними.

Право перевіряти правильність застосування судами першої інстанції норм матеріального та процесуального права віднесене до компетенції судів апеляційної та касаційної інстанцій та не входить до компетенції суду першої інстанції.

Перелік питань, які вирішуються судом під час виконання вироків, визначені у ст. 537 КПК України. Разом з тим, у вказаному переліку відсутні питання, які дозволяють суду першої інстанції переглядати та змінювати зміст вироків, ухвал, постанов, що набрали законної сили.

За таких обставин, колегія суддів вважає ухвалу суду законною, обґрунтованою та вмотивованою, порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування чи зміни судового рішення, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу Ізяславського районного суду Хмельницької області від 12 вересня 2019 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про визнання рішень суду неправомірними залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуюча: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4