Житомирський апеляційний суд
Справа №295/7016/19 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 314 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2019 року колегія суддів палати в кримінальних справах Житомирського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю

секретаря: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 29 травня 2019 року, якою повернуто прокурору обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні №0000228 про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 29 травня 2019 року було повернуто прокурору обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні №0000228 про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України.

Підставами прийняття такого рішення суд вказав у ухвалі те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки в ньому зазначено формулювання обвинувачення, яке є неконкретним

Крім цього, в порушення вимог ст. 91 КПК України зміст обвинувального акту не містить обставин про час, місце, спосіб та інші обставини про попередню змову осіб на вчинення кримінальних правопорушень. Зміст обвинувального акту має протиріччя, зокрема ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що у нього виник умисел направлений на незаконне придбання, зберігання наркотичного засобу, з метою подальшого збуту, в тому числі у місця позбавлення волі. Як випливає зі змісту, в послідуючому реалізуючи свій злочинний умисел придбав та зберігав з метою подальшого збуту, в тому числі в місця позбавлення волі так і для власних потреб.

В обвинувальному акті відсутнє розмежування правової кваліфікації кримінального правопорушення за кожне інкримінуєме кримінальне правопорушення, відсутні кваліфікуючі ознаки, які зазначені у змісті обвинувального акту.

Також, при викладенні встановлених органом досудового розслідування обставин вчинення злочинів, в обвинувальному акті містяться незаконні твердження про участь у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення інших певних осіб, що не є обвинуваченими у даному кримінальному провадженні або щодо яких є вирок суду, - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .

Не погоджуючись із прийнятим рішенням прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , яка брав участь у підготовчому судовому засіданні подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу суду скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Вказує, що вимоги п. 5 ч. 2 ст.291 КПК України були виконані, оскільки в обвинувальному акті наведено перелік встановлених досудовим розслідуванням обставин.

В обвинувальному акті викладено всі обставини вчинення кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, а тому безпідставними є твердження суду першої інстанції про не зазначення в обвинувальному акті обставин вчинення кримінального правопорушення.

Вважає, що зазначені в ухвалі недоліки, не перешкоджають призначенню кримінального провадження до судового розгляду та можуть бути усунуті при розгляді справи по суті, в разі необхідності, на підставі ст. 338 КПК України прокурор має право під час судового розгляду змінити обвинувачення, в якому уточнити кваліфікацію дій ОСОБА_7 та її формулювання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.

Обов`язкові відомості, які повинен містити обвинувальний акт, визначені у п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, в тому числі: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доказаних даних про подію кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету вчинення кримінального правопорушення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та інше.

Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити в собі не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а і точне формулювання у тому числі і об`єктивної сторони кримінального правопорушення, а також кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення.

Згідно вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд з підготовчого засідання має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

На недотримання прокурором зазначених вимог закону і вказує суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні, з чим погоджується колегія суддів.

Так, під час вивчення матеріалів справи, колегією суддів встановлено, що обвинувальний акт не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки формулювання обвинувачення є неконкретним, в ньому відсутнє розмежування правової кваліфікації кримінального правопорушення за кожне інкримінуєме кримінальне правопорушення, відсутні кваліфікуючі ознаки, які зазначені у змісті обвинувального акту.

Окремо колегія суддів відмічає, що в обвинувальному акті містяться незаконні твердження про участь у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення інших осіб, щодо який розгляд справи не здійснюється та які не визнанні винними у вчиненні злочинів у передбаченому законом порядку.

На підставі наведеного, колегія суддів погоджується з висновками суду про те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Доводи апеляційної скарги прокурора колегія суддів вважає, необґрунтованими та такими, що не підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які давали б підстави для скасування або зміни судового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 110, 291, 314 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 29 травня 2019 року, якою повернуто прокурору обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні №0000228 про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України - без змін.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: