Провадження № 1кп/202/326/2019
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2019 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1
за участю секретарів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3
прокурорів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро кримінальне провадження № 0000573 від 03.04.2019 року за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпро, громадянин України, має середньо-спеціальну освіту, непрацевлаштований, неодружений, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- 28.09.2007 року вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська за ч.1 ст. 185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.263, ст.70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік 2 місяці. 13.09.2008 року звільнений з виправної колонії №3 по відбуттю строку покарання;
- 10.12.2009 року вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська за ч.2 ст. 185, ч.1 ст.263, ч.2 ст.307, ч.2 ст.309, ст.70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років з конфіскацією майна;
- 27.04.2015 року вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська за ч.2 ст. 309 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців. На підставі ст.75 КК України від відбуття покарання звільнено з іспитовим строком 3 роки;
- 07.02.2019 року вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців,
- 23 травня 2019 року вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

03 березня 2019 року, приблизно о 20:20 годині, ОСОБА_8 разом з невстановленою в ході проведення досудового розслідування особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, знаходилися біля КЗО «СЗШ №63» за адресою: м. Дніпро, вул. Янтарна, буд.71-а, де побачили раніше не знайомого ОСОБА_6 . Після цього, впевнившись, що на території школи не знаходяться будь-які інші особи та припустивши, що у ОСОБА_6 при собі може бути цінне майно у ОСОБА_8 раптово виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, для полегшення реалізації якого, він запропонував зазначеній невстановленій особі прослідувати за ОСОБА_6 , вибрати зручний момент та заволодіти приналежним йому майном, обернувши його на свою користь, на що невстановлена особа дала свою добровільну згоду, таким чином вступила з ОСОБА_8 у злочинну змову.
В подальшому, ОСОБА_8 та невстановлена в ході досудового розслідування особа розподілили між собою ролі у вчиненні злочину, та наблизились до ОСОБА_6 ззаду, після чого ОСОБА_8 , відповідно до відведеної йому ролі, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, спричиняючи останньому фізичну біль рукою зажатою у кулак наніс один удар в щелепу з правої сторони. Після чого, ОСОБА_6 повернувся обличчям до ОСОБА_8 , а останній в свою чергу, спричиняючи останньому фізичну біль, наніс зажатою рукою в кулак ще один удар в щелепу з лівої сторони, від чого ОСОБА_6 похитнувся та впав на землю на спину. Після цього, ОСОБА_8 , діючи умисно, відкрито, повторно, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, своєю правою рукою дістав з лівої кишені куртки, одягненої на ОСОБА_6 мобільний телефон марки «Meizu M3s», в корпусі сірого кольору, вартістю 1464,00 грн., в силіконовому чохлі вартістю 120 грн., та із захисним склом вартістю 89,40 грн., а з правої кишені тієї ж куртки ліхтарик марки «Femix PD 32», вартістю 1574,49 грн., що належать ОСОБА_6 . Після цього ОСОБА_8 з викраденим майном з місця вчинення злочину почав тікати. В цей час, невстановлена в ході проведення досудового розслідування особа, діючи умисно, відкрито, за попередньою змовою групою осіб, вчиняючи злочин з корисливих мотивів, підбігла до ОСОБА_6 , який в цей момент знаходився на землі лежачі на спині, шляхом ривку, зірвала з шиї потерпілого срібний ланцюжок 925 проби, вартістю 816,48 грн., що належить ОСОБА_6 . Після чого, зазначена невстановлена особа з викраденим майном з місця вчинення злочину зникла, отримавши при цьому реальну можливість розпоряджатись ним на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_8 разом з невстановленою в ході проведення досудового розслідування особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, своїми злочинними діями спричинили потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 4064 грн. 37 коп.
В судовому засіданні ОСОБА_8 свою вину в пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 186 КК України визнав повністю, суду пояснив, що злочин вчинив у зв`язку із скрутним матеріальним становищем, за обставин, викладених у обвинувальному акті, зокрема обвинувачений пояснив, що випадково зустрів свого знайомого, з яким відбував покарання в місцях позбавлення волі, поскаржився йому на відсутність роботи, грошей і той запропонував йому пограбувати кого-небудь, побачили потерпілого, підбігли до нього, він вдарив декілька разів потерпілого, той впав, обшукали кишені, забрали телефон, ліхтарик, зірвали з шиї ланцюжок, все викрадене здав до ломбарду.
Цивільний позов, заявлений потерпілим, визнав повністю.
Потерпілий ОСОБА_6 суду показав, що 03.03.2019 року на нього на вулиці напали двоє осіб, одним з яких був обвинувачений ОСОБА_8 , який почав його бити, від чого він втратив рівновагу та впав на землю. Після цього ОСОБА_8 витягнув у нього з кишені куртки мобільний телефон та ліхтарик, а інший чоловік зірвав з шиї срібний ланцюжок, після чого вони втекли.
Потерпілим заявлено цивільний позов про стягнення матеріальної шкоди на суму 3247,89 грн., яку він просив стягнути з обвинуваченого, оскільки зазначені в заяві викрадені речі йому повернуто не було, а також моральну шкоду у сумі 1 000 грн., яку просив стягнути з ОСОБА_8 за перенесені страждання через викрадення належного йому майна.
За таких обставин, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щ одо обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, добровільність їх позицій не викликає сумнівів, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
Суд допитав обвинуваченого, потерпілого, дослідив матеріали, що характеризують обвинуваченого, докази щодо вартості викраденого майна та дійшов висновку, що вина ОСОБА_8 доведена повністю і він повинен нести кримінальну відповідальність за відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб.
Дії ОСОБА_8 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 186 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який раніше судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, характеризується задовільно.
Обставиною, яка пом`якшує покарання, суд вважає щире каяття.
Обставиною, що обтяжує покарання, суд вважає рецидив злочинів.
З врахуванням наведених обставин справи, особи обвинуваченого, суд вважає, що необхідним та достатнім покаранням для його виправлення буде покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ч.1 ст.71, ч.4 ст. 70 КК України.
Саме таке покарання, на думку суду буде не тільки карою, а буде сприяти виправленню обвинуваченого.
Позовні вимоги потерпілого ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 3247,89 грн., суд вважає такими, що підлягають задоволенню. з огляду на таке.
Судом встановлено, що вартість належного потерпілому майна, яке викрав та не відшкодував обвинувачений зазначена ним у сумі 3247,89 грн., тому саме ця сума підлягає стягненню.
Відповідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, оскільки судом встановлено, що саме обвинуваченим завдано матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_6 , то вона підлягає стягненню.
Щодо позовних вимог про стягнення відшкодування моральної шкоди, то у відповідності до ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Суд вважає доведеним поза всяким розумними сумнівом факт спричинення моральної шкоди ОСОБА_6 , яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього, через вчинення крадіжки належного йому майна.
З врахуванням перелічених факторів, враховуючи той факт, що викрадені речі не були повернуті або відшкодовані обвинуваченим, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що розміром грошового відшкодування моральної шкоди, необхідним та достатнім за вказаних обставин є саме 1 000 грн.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, з обвинуваченого на користь держави слід стягнути витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи у сумі 300,00 грн.
Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки.
На підставі ч.4 ст. 70 КК України призначеним покарання поглинути покарання, призначене 23 травня 2019 року вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185 КК України, визначивши покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного за цим вироком покарання, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2019 року за ч.2 ст. 185 КК України та остаточно призначити ОСОБА_8 до відбування покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 1 (один) місяць.
Строк покарання обвинуваченому обчислювати з 04.04.2019 року.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.
Речові докази: компакт-диск зберігати при матеріалах кримінального провадження.
Срібний ланцюжок 925 проби, який знаходиться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_6 залишити потерпілому.
Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної шкоди - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 3247 (три тисячі двісті сорок сім) грн. 89 коп.
Позов про стягнення моральної шкоди задовольнити, стягнути з ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_6 1 000 гривень.
А всього стягнути 4247,89 грн.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави судові витрати, пов`язані з проведенням судово-товарознавчої експертизи в розмірі 300,00 грн.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1