Номер провадження: 11-кп/813/71/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції під час трансляції з ДУ «Голопристанківська виправна колонія № 7» апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 01.02.2016 року, в кримінальному провадженні №0005880 від 19.09.2015 року, -
встановив:
оскаржуваним вироком:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Туапсе РФ, одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 09.06.2015 року за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі зі звільненням від відбування призначеного покарання з випробувальним терміном 1 рік 6 місяців,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком 2 (два) роки, на підставі ст. 71 КК України остаточно призначено покарання за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 09.06.2015 року за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, строком на 2 (два) роки 1 (один) день.
Строк відбування покарання визначений з моменту затримання ОСОБА_7 .
Запобіжний захід не обирався.
Вироком суду вирішено питання про долю речових доказів у кримінальному провадженні.

Згідно з вироком районного суду, обвинувачений ОСОБА_7 , який будучи раніше судимим за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, визнаний винним в тому, що він, 18.09.2015 року, приблизно о 20:00 годин, знаходячись в приміщені гіпермаркету «FOZZI» ТОВ «Експансія» за адресою: м. Одеса, вул. Середня, 83-а, шляхом вільного доступу, намагався таємно викрасти майно закладу, а саме: сир «Rokiskio Гранд 37%», вагою 694 г., вартістю 168 гривень 89 копійок, проте не довів злочин до кінця, так як був затриманий працівниками магазину.
На зазначений вирок суду, обвинуваченим ОСОБА_7 була подана апеляційна скарга, в якій він, не оспорюючи доведеність своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, правильності кваліфікації своїх дій, просив вирок суду першої інстанції змінити в частині покарання позбавлення волі на два роки, в зв`язку з невідповідністю призначеного покарання, яке за своїм розміром є явно несправедливим через суворість, призначити йому за скоєний злочин, передбачений ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, покарання, яке є співрозмірним його діянням та його особі у якості обвинуваченого у вигляді штрафу або виправних робіт. Обвинувачений ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі зазначив, що провину свою визнав, щиро розкаявся, сир був повернутий працівникам магазину, а суд, призначаючи йому покарання, неналежним чином врахував тяжкість вчиненого злочину, яким не була спричинена матеріальна та моральна шкода, а також те, що в нього на утриманні є сім`я, мінімальна соціальна пенсія, що унеможливлює нормальне фізичне існування та лікування людини, відсутність скарг за місцем мешкання та відношення до вчиненого, а також наявність обставин, які пом`якшують покарання щире каяття. Також, обвинувачений вказує, що має хворобу та з цього приводу проходив лікування, а про існування вироку дізнався лише через два роки після його постановлення, однак на протязі цих двох років та десяти місяців він не переховувався, мешкав за місцем реєстрації, у 2016 році працював та ніяких правопорушень не здійснював.

Заслухавши суддю-доповідача; обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав доводи апеляційної скарги та, не оспорюючи доведеності своєї вини, правильності кваліфікації своїх дій, просив пом`якшити йому покарання; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила вирок суду першої інстанції залишити без змін; вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги; провівши судові дебати та надавши останнє слово обвинуваченому; апеляційний суд приходить до висновку про таке.
Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними в ній доказами, які судом досліджувались в порядку ч.3 ст.349 КПК України. Ці обставини ніким не оспорюються, а тому вони не є предметом апеляційного розгляду, відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України.
Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Згідно з положеннями ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до ст. ст. 50 і 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно відповідати характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винуватого.
Перевіряючи вирок районного суду на відповідність його вимогам закону, апеляційний суд прийшов до висновку про його законність та обґрунтованість.

Порушень вимог КПК України, які б слугували підставами для скасування вироку, апеляційним судом не встановлено.

При призначенні покарання суд першої інстанції врахував обставини, які у відповідності до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 щире каяття, а тому твердження обвинуваченого в апеляційній скарзі щодо неврахування районним судом його щирого каяття, як обставини, яка пом`якшує покарання є безпідставними та неспроможними.

Суд також вірно врахував відсутність обставин, які, відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого.

З урахуванням вищенаведеного, а також приймаючи до уваги характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину,особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, при цьому судимості не зняті та не погашені, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та під час іспитового строку знову скоїв злочин, суд першої інстанції призначив ОСОБА_7 за сукупністю вироків остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 1 день, яке в свою чергу майже дорівнює мінімальному строку покарання, передбаченому санкцією ч.2 ст.185 КК України, що не може свідчити про суворість призначеного покарання.
Таким чином, апеляційний суд констатує, що правильно врахувавши зазначені обставини в їх сукупності, суд першої інстанції, з урахуванням вимог ст.ст. 50, 65 КК України, прийшов до вірного висновку, що виправлення, перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів неможливе без його ізоляції від суспільства.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості доводів апеляційної скарги обвинуваченого щодо можливості призначення ОСОБА_7 , більш м`якого покарання ніж, передбачено санкцією ч. 2 ст. 185 КК України, апеляційний суд враховує, що злочин, вчинений обвинуваченим є дійсно суспільно небезпечним, який відноситься до категорії середньої тяжкості злочинів, та міг призвести до негативних наслідків, обвинувачений ОСОБА_7 , раніше неодноразово судимий, а також і за вчинення аналогічних злочинів у сфері таємного викрадання чужого майна, не працює, у зв`язку з чим апеляційний суд приходить до висновку про не бажання обвинуваченого стати на шлях виправлення.
Крім того, кримінальне правопорушення обвинуваченим скоєно в період іспитового строку, встановленого попереднім вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 06.05.2015 року, у зв`язку з чим покарання йому визначено відповідно до вимог ч. 3 ст. 78, ст. 71 КК України за сукупністю вироків та призначено мінімальне покарання відповідно до вимог зазначених норм закону.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 , щодо наявності у нього хвороби, які підтверджуються доданою до апеляційної скарги медичною документацію, не можуть бути підставою для зміни апеляційним судом вироку, виходячи з конкретних обставин даного кримінального провадження, а також з огляду на те, що згідно довідок з місця відбування покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , останньому надається відповідна медична допомога.

Також, апеляційним судом не можуть бути прийняті до уваги твердження обвинуваченого ОСОБА_7 щодо наявності у нього на утриманні сім`ї, оскільки з наданої довідки (виписки із домової книги про склад сім`ї та реєстрації), взагалі не вбачається, що саме ОСОБА_7 утримує свою родину, а будь-які докази, підтверджуючі зазначену обставину, у матеріалах провадження відсутні.
Таким чином, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 , на які він посилається в своїй апеляційній скарзі, судом першої інстанції були враховані в повній мірі, а тому, підстав для пом`якшення йому покарання апеляційний суд не вбачає.

Таким чином, незважаючи на доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 призначене йому покарання, як за своїм видом, так і розміром, не може бути визнане явно несправедливим внаслідок суворості та служити підставою для зміни або скасування вироку, оскільки, з урахуванням обставин наведених у вироку, воно відповідає ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення та є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, тобто для досягнення мети покарання, відповідно до положень, які містяться в ст. 50 КК України.

За таких обставин, оскільки апеляційна скарга обвинуваченого не містить у собі достатніх підстав для зміни вироку суду та пом`якшення призначеного обвинуваченому покарання та судом апеляційної інстанції не встановлено будь-яких нових обставин, які не були враховані судом першої інстанції при ухваленні вироку і які б пом`якшували або суттєво могли знизити призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, про що просить апелянт, апеляційний суд вважає необхідним вирок районного суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд, -
постановив:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 , залишити без задоволення.
Вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 01.02.2016 року, в кримінальному провадженні №0005880 від 19.09.2015 року, яким ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаний винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії даної ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3