УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2019 року Колегія суддів Слов`янського міськрайонного суду Донецької області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9
обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за допомогою звуко та відеозаписувальних технічних засобів в режимі відеоконференції в залі № 3 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 189, ч.3 ст. 146, ч.4 ст. 187 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Слов`янського міськрайонного суду знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням відносно ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч.3 ст. 146, ч. 4 ст. 187 КК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_13 заявила клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до 60 днів кожному, обгрунтувавши своє клопотання тим, що ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 обвинувачуються у скоєнні тяжких кримінальних правопорушень, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років, а тому перебуваючи поза межами установи виконання покарань, обвинувачені можуть впливати на ще недопитаних у даному кримінальному провадженні свідків з метою спонукання їх до зміни показів, у зв`язку з чим на думку прокурора інші запобіжні заходи, не пов`язані з позбавленням волі, не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинувачених в рамках даного кримінального провадження та цього не може бути достатнім для запобігання існуючим ризикам, які передбачені ст. 177 КПК України.
В задоволенні клопотання обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_12 та їх захисників прокурор ОСОБА_13 просила відмовити.
Потерпілий ОСОБА_6 підтримав клопотання прокурора щодо продовження обвинуваченим строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а в задоволенні клопотань обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_12 просив відмовити.
Обвинувачений ОСОБА_10 в судовому засіданні заперечував щодо клопотання прокурора, заявив власне клопотання та просив обрати відносно нього запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме домашній арешт. Крім того просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора щодо обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , підтримав клопотання обвинуваченого ОСОБА_12 .
Обвинувачений ОСОБА_12 заперечував з приводу заявленого клопотання прокурора, просив відмовити в його задоволенні, заявив власне клопотання, згідно якого просив обрати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Пояснив, що він має міцні соціальні зв`язки, власне житло та позитивну характеристику з установи виконання покарань, у

зв`язку з чим ризик як вчинення повторного кримінального правопорушення так і ризик впливу на свідків з його сторони відсутні, а прокурор в свою чергу не довів та не обгрунтував свої доводи з приводу існування ризиків передбачених ст. 177 КПК України. Крім того просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора щодо обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Підтримав клопотання ОСОБА_10 .
Обвинувачений ОСОБА_11 заперечував проти клопотання прокурора, щодо продовження відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Крім того просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора щодо обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_10 , підтримав клопотання обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_10 .
Захисник ОСОБА_7 просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора щодо обвинуваченого ОСОБА_10 . Також просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора щодо обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_11 . Підтримав клопотання обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_12 .
Захисник ОСОБА_8 просила відмовити в задоволенні клопотання прокурора підтримала клопотання ОСОБА_12 та ОСОБА_10 про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Також захисник ОСОБА_8 просила відмовити в задоволенні клопотання прокурора щодо обвинуваченого ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .
Захисник ОСОБА_9 в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора щодо продовження обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив змінити відносно обвинувачених запобіжний захід на домашній арешт із забезпеченням обвинувачених електронними засобами контролю. Підтримав клопотання ОСОБА_12 та ОСОБА_10 .
Заслухавши думку учасників судового засідання, при вирішенні питання про продовження обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 строку тримання під вартою, колегія суддів дійшла до наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч.1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків.

Приймаючи рішення з приводу заявленого клопотання прокурора, колегія суддів виходить зокрема з практики Європейського суду з прав людини, яка є частиною національного законодавства України, та зазначає, що тримання під вартою не є передумовою покарання у виді позбавлення волі, але при збережені розумної підозри відносно затриманої особи у скоєні злочину є умовою законності та відповідає реальним вимогам суспільного інтересу.

Так згідно ст. 5 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
З огляду на вищевказане колегія суддів зазначає, що проголошуючи «право на свободу», стаття 5 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» передбачає фізичну свободу людини; її мета полягає в забезпеченні того, щоб жодна особа не могла бути свавільно позбавлена свободи.

Приймаючи до уваги вищевказане, колегія суддів також приймає до уваги думки та доводи, як самих обвинувачених так і їх захисників, як сторони захисту на користь обвинувачених, крім того аналізує та надає оцінку доводам обвинуваченого ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , викладеним в їх клопотаннях, однак вважає, що у даному кримінальному провадженні, ці доводи як обвинувачених так і їх захисників не перевищують суспільного інтересу у даній справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення виконання обвинуваченими процесуальних рішень у справі та запобігання процесуальних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема незаконного впливу на недопитаних в рамках даного кримінального провадження у судовому засіданні свідків, а тому можливий вплив обвинувачених на цих свідків для зміни їх показів на свою користь, може мати негативні наслідки як для інтересів суспільства так і для відправлення судочинства по даній справі в контексті всебічності, обгрунтованості та законності ухваленого кінцевого рішення.

Вказані суспільні інтереси, не дивлячись на презумпцію невинуватості мають більшу вагу ніж правила про повагу до свободи особи (справа ЄСПЛ «Лабіта проти Італії», «Рохліна проти РФ»).

В судовому засіданні достовірно встановлено, що обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 інкримінується вчинення особливо тяжких кримінальних правопорушень, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років, у зв`язку з чим є всі підстави для продовження обвинуваченим строку тримання під вартою, оскільки тяжкість обвинувачення що їм загрожує у разі визнання їх винними, може бути достатньою причиною разом з іншими для продовження строку тримання під вартою (рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 року у справі Волосюк проти України).

Колегія суддів зазначає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

У відповідності до п.п. 61,62 Рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року по справі «Смирнов проти Росії», наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи. Довготривале утримання під вартою може бути виправданим лише при наявності конкретних ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які незважаючи на наявність презумпції невинності, перевищують інтереси забезпечення поваги до свободи.

Заслухавши думку всіх учасників кримінального провадження, дослідивши надані сторонами кримінального провадження матеріали, оцінивши в сукупності всі обставини, у тому числі: сукупність відомостей про вчинення обвинуваченими ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 кримінальних правопорушеннь, сукупне покарання за вчинення яких передбачає позбавлення волі на строк до 15 років; враховуючи вік та стан здоров`я кожного з обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , відсутність будь яких належних відомостей, письмових доказів чи медичних довідок, які б свідчили, що стан здоров`я обвинувачених не дозволяє чи виключає можливість їх перебування в установі виконання покарань, а також врахувавши ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були зазначені прокурором та знайшли своє підтвердження під час судового засідання, зокрема ймовірність того, що обвинувачені ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 у разі зміни запобіжного заходу зможуть переховуватись від суду задля уникнення кримінальної відповідальності, оскільки можливість уникнення покарання може бути для обвинувачених меншим злом ніж процедура його відбування у разі визнання їх винним, а також можливість їх безпосереднього впливу на тих свідків, які є не допитаними в рамках даного судового провадження, у зв`язку з чим колегія суддів вважає, що для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 обраний щодо них запобіжний захід у виді тримання під вартою, слід продовжити ще на 60 днів кожному з обвинувачених.

Між тим розглянувши альтернативні триманню під вартою заходи забезпечення кримінального провадження, колегія суддів вважає, що прокурором в судовому засіданні доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів щодо обвинувачених не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до положень п.1 ч.4 ст. 183 КПК України розмір застави не визначається у зв`язку із вчиненням обвинуваченими ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 злочину із застосуванням насильства.

13.06.2019 року Конституційний Суд України визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини другої статті 392 КПК України, щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 183, 331 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_12 - відмовити.
В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_10 відмовити.
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_9 відмовити.
Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою в Державній установі «Бахмутська установа виконання покарань» (№6) Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою в Державній установі «Бахмутська установа виконання покарань» (№6) Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України строком на 60 днів, тобто з 13.08.2019 року по 11.10.2019 року включно.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою в Державній установі «Бахмутська установа виконання покарань» (№6) Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України на строк 60 днів - тобто з 13.08.2019 року по 11.10.2019 року включно.
Продовжити ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою в Державній установі «Бахмутська установа виконання покарань» (№6) Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України строком на 60 днів тобто з 13.08.2019 року по 11.10.2019 року включно.
Копію ухвали для виконання направити начальнику Державної установи «Бахмутська установа виконання покарань» (№6) Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України.
На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1

судді ОСОБА_2

ОСОБА_3