Справа № 446/2291/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2019 м.Кам`янка-Бузька

Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ;

прокурора ОСОБА_3 ;

потерпілого ОСОБА_4 ;

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт в кримінальному провадженні, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №80000503 від 04.11.2018 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Великосілки, Кам`янка-Бузького району Львівської області, громадянина України, який проживає за адресою АДРЕСА_1 , з професійно-технічною овітою, офіційно непрацевлаштованого, одруженого, в порядку ст. 89 КК України не судимого,

у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

встановив:
04 листопада 2018 року близько 15.00 год. ОСОБА_5 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та його суспільно-небезпечні наслідки, та те, що за ним ніхто не спостерігає, перебуваючи в приміщенні літньої кухні, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на належить ОСОБА_4 , з тумбочки, яка там знаходилась, викрав гаманець, в якому були грошові кошти в сумі 700 грн та 1850 польських злотих, що згядно з курсом Національного банку України станом на 04.11.2018 становило 13716 грн. Такими діями ОСОБА_5 спричинив потерпілому ОСОБА_4 матеріальні збитки на загальну суму 14416 грн.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України визнав повністю і пояснив суду, що дійсно 04.11.2018 в обідній час, він прийшов до ОСОБА_4 , який проживає по АДРЕСА_1 , який приїхав з заробітків. Вони розпивали спиртне під час чого він попросив в ОСОБА_4 позичити йому гроші. Але, коли той йому відмовив, то він викрав гаманець, який побачив у тумбочці в приміщенні літньої кухні. Викрадені гроші, а це було 700 грн і польські злоті він витратив на власні потреби.

Обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, жалкує про вчинене, просив суворо його не карати.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що 04.11.2018 в обідній час до нього прийшов ОСОБА_5 . Вони розпивали спиртне, розмовляли і ОСОБА_5 попросив позичити йому гроші, так як знав, що він приїхав із заробітків. Але він йому відмовив. Тоді ОСОБА_5 , знаходячись в приміщенні літньої кухні з тумбочки викрав його гаманець, в якому були грошові кошти в сумі 700 грн та 1850 польських злотих. Потерпілий підтримав пред`явлений ним цивільний позов та просив стягнути з обвинуваченого майнову шкоду в розмірі 14416 грн та 5000 грн моральної шкоди. В обгрунтування позовних вимог вказав, що майнова шкода це сума викрадених обвинуваченим його грошових коштів, які той так і не повернув. Щодо моральної шкоди, то таку він оцінив в такому розмірі, виходячи з завданих йому моральних страждань, пов`язаних з відсутністю грошових коштів, які були викрадені обвинуваченим. Так, у нього були кредитні зобов`язанні, які він не міг виконати через відсутність грошей. Окрім цього, йому доводилось позичати гроші на сплату аліментів на утримання дитини, через що також мав непорозуміння з колишньою дружиною. Тому, просив позов задовольнити в повному обсязі.

Оскільки обвинувачений у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та приймаючи до уваги, що прокурор, потерпілий також не оспорювали встановлені фактичні обставини, при яких скоєно злочин, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин скоєння злочину, які ніким не оспорюються.

Суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України. Його дії вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому у відповідності до ч. 1 ст. 66 КК України суд визнає його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому у відповідності до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Суд також бере до уваги досудову доповідь складену про обвинуваченого ОСОБА_5 , встановлені середні ризики вчинення ним повторного злочину та небезпеки його для суспільства.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості, особу винного, який в порядку ст. 89 КК України не судимий, одружений, офіційно непрацевлаштований, на обліку в психіатричному та наркологічному кабінетах не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, завдану шкоду не відшкодував, під час судовго провадження був оголошений в розшук, а тому виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 слід обрати покарання в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України у виді громадських робіт, оскільки саме таке покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів і суд не знаходить підстав для застосування іншого виду покарання, передбаченого санкцією статті.

Вирішуючи цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 до обвинуваченого ОСОБА_5 про відшкодування майнової шкоди в розмірі 14416 грн та 5000 грн моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому

Правові підстави стягнення матеріальної та моральної шкоди визначені Главою 82 ЦК України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Беручи до уваги те, що на підставі всебічного, повного й об`єктивного дослідження обставин справи, доведено вину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, яким було завдано матеріальної шкоди на загальну суму 14 616 грн, наявність причинного зв`язку між вчиненим і шкодою, те, що така шкода не відшкодована потерпілому, тому суд дійшов висновку про підставність позову потерпілого в цій частині, а тому такий необхідно задовольнити.

Щодо цивільного позову в частині стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого моральної шкоди в розмірі 5000 грн, то суд вважає, що така вимога підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Частина 3 цієї статті визначає, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Так, суд дійшов висновку, що завданим злочином позивачу дійсно було завдано моральної шкоди, яка знайшла свій прояв у його моральних стражданнях, пов`язаних з відсутністю в нього грошових коштів, які були викрадені обвинуваченим і неповернуті йому, неможливістю виконувати кредитні та аліменті зобов`язання.

Однак на думку суду, з урахуванням цих обставин, засад розумності, виваженості та справедливості, належним розміром до відшкодування моральної шкоди буде 2000 грн., які й необхідно стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_4 .

Відтак, цивільний позов підлягає до часткового задоволення.

Запобіжний захід не обирався.

Речових доказів, процесуальних витрат не має.

Керуючись ст. 368-371, 373-375 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з засудженого ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі 14416 (чотирнадцять тисяч чотириста шістнадцять) гривень та 2000 (дві тисячі) гривень моральної шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5 відмовити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Кам`янка -Бузький районний суд Львівської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору.

Суддя ОСОБА_1