Провадження1-кс/991/786/19
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2019 року м.Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , розглянувши матеріали за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність детектива Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальні правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 2062, ст. 3692 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
До слідчого судді Вищого антикорупційного суду за підсудністю надійшли матеріали із Солом`янського районного суду м. Києва за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність детектива Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальні правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 2062, ст. 3692 КК України.
В обґрунтування цієї скарги ОСОБА_2 посилається на те, що заявою від 02.05.2019 він повідомив НАБ України про вчинення групою посадових осіб (слідчим СБУ, прокурором відділу Прокуратури Одеської області, начальником слідчого відділу УСБУ Одеської області, адвокатами та іншими невідомими особами) кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 2062, ст. 3692 КК України. Однак після спливу 24 годин після отримання НАБ України заяви, в порушення вимог ст. 214 КПК України, відомості по ній до ЄРДР внесені не були.
Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування регламентовано главою 26 КПК України, параграф № 1, ст.ст. 303-308 цього Кодексу.
Статтею 303 КПК України визначені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, серед яких, п. 1 ч. 1 вказаної статті КПК України передбачено право заявника оскаржити бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Як слідує з наявних матеріалів, ОСОБА_2 , не отримавши від НАБ України відомостей про здійснення внесень в ЄРДР за його заявою, звернулася з вищевказаною скаргою до Солом`янського районного суду м. Києва.
Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва 25.06.2019 скаргу ОСОБА_2 було повернуто останньому, посилаючись на пропуск строку встановленого ст. 304 КПК України та відсутністю клопотання про його поновлення. Київський апеляційний суд 19.08.2019 скасував вказану ухвалу та матеріали скарги повернув до Солом`янського районного суду м. Києва для виконання вимог ст.ст. 306-307 КПК України.
Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 06.09.2019 матеріали скарги ОСОБА_2 передані для розгляду до Вищого антикорупційного суду за підсудністю в порядку ст. 331, п. 202 Розділу ХІ «Перехідних положень» КПК України, які набрали чинності 05.09.2019.
Питання про наявність підстав для прийняття до провадження отриманих в порядку пп. 3 п. 202 Розділу XI КПК України скарг на рішення (дії чи бездіяльність) слідчого або прокурора у кримінальному провадженні мають вирішуватись слідчими суддями Вищого антикорупційного суду, виходячи з предметної підсудності, визначеної статтею 331 КПК України.
При цьому, слід також враховувати, що відповідно до положень ст.ст. 331, 306 КПК України, тільки слідчі судці Вищого антикорупційного суду уповноважені здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до їх підсудності, а отже скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, з 05 вересня 2019 року розглядаються виключно слідчими суддями Вищого антикорупційного суду. Відповідно, слідчий суддя місцевого суду загальної юрисдикції позбавлений повноважень судового контролю у кримінальних провадженнях, віднесених до юрисдикції Вищого антикорупційного суду, з дня початку його роботи.
Згідно з положеннями ст. 331 КПК України, Вищому антикорупційному суду підсудні кримінальні провадження стосовно корупційних злочинів, передбачених в примітці статті 45 Кримінального кодексу України, статтями 2062, 209, 211, 3661 КК України, якщо наявна хоча б одна з умов, передбачених пунктами 1-3 частини п`ятої статті 216 КПК України.
У примітці до ст. 45 КК зазначено, що корупційними злочинами вважаються: а) злочини, передбачені статтями 191, 262, 308, 312, 313, 320, 357, 410 КК України, у випадку їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем; б) злочини, передбачені статтями 210, 354, 364, 3641, 3652, 368-3692 КК України.
Склад злочину, передбачений ст.ст. 191, 2062, 3692 КК України, за мотивами скарги охоплюється вищевказаним переліком та відноситься до корупційних злочинів, але, слід зауважити, що в матеріалах скарги відсутні данні чи документи, які б свідчили про те, що зазначені у заяві про вчинення кримінальних правопорушень особи відповідають пп. 1-3 ч. 5 ст. 216 КПК України. Наразі ж за наявними матеріалами скарги не доведено, що подана ОСОБА_2 скарга підлягає розгляду у Вищому антикорупційному суді, оскільки за суб`єктним складом сторін виключена жодна з умов, визначених пп. 1-3 ч. 5 ст. 216 КПК України. Тож можна дійти висновку, що зазначені заявником посадові особи, які вчинили кримінальне правопорушення, не відносяться до суб`єктів розгляду скарги в межах юрисдикції Вищого антикорупційного суду. А відтак, Солом`янським районним судом м. Києва при направленні матеріалів скарги до Вищого антикорупційного суду не було дотримано вимог пп. 3 п. 202 Розділу XI КПК України.
Аналогічного висновку дотримується Апеляційна Палата Вищого антикорупційного суду, викладеного в ухвалі від 17.09.2019 у справі № 760/24828/19, зазначивши, при цьому, що ані Перехідні положення, ані інші норми Кримінального процесуального кодексу України не наділяють слідчих суддів Вищого антикорупційного суду повноваженнями на звернення до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду з поданням щодо вирішення питання про направлення за підсудністю скарг або клопотань, переданих до Вищого антикорупційного суду слідчими суддями інших судів в порядку пп. 3 п. 202 Розділу XI «Перехідні положення» КПК України.
Враховуючи наведене, скарга на бездіяльність детективів НАБ України про невнесення відомостей до ЄРДР за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених 364, 369 КК України, відповідно до положень ст. 331 КПК України не підсудна Вищому антикорупційного суду та має розглядатися слідчим суддею місцевого загального суду, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.
За таких обставин, здійснюючи судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, слідчий суддя дійшов висновку, що матеріали скарги ОСОБА_2 слід повернути для розгляду до Солом`янського районного суду м. Києва за належною підсудністю. Повернення ж матеріалів цієї скарги за ст. 304 КПК України заявнику, на думку слідчого судді Вищого антикорупційного суду, виключає таку можливість, оскільки звернення ОСОБА_2 до місцевого загального суду, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, було правомірним.
Керуючись ст.ст. 7, 9, 331, 303-307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя
УХВАЛИВ:
Матеріали за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність детектива Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальні правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 2062, ст. 3692 КК України, повернути Солом`янському районному суду м. Києва.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1