Справа № 472/1096/19
Веселинівський районний суд Миколаївської області
Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2019 р. смт.Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт в кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000004 від 09.01.2019, що надійшов з Генеральної прокуратури України за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До Веселинівського районного суду надійшов обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопрушення передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
У підготовчому судовому засіданні захисник ОСОБА_6 зазначив, що справа не підсудна Веселинівському районному суду.
Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку захисника.
Прокурори ОСОБА_3 та ОСОБА_4 висловили думку, що справа підсудна Веселинівському районному суду.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст.32 КПК України кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення.
У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.
Відповідно до обвинувального акта, обвинувачений 21.12.2018 року перебуваючи у своєму службовому кабінеті розташованому в будівлі Веселинівського районного сектору ГУ ДСНС у Миколаївській області по вул. Будівельників, 24, смт. Веселинове Миколаївської області під час зустрічі з ОСОБА_7 висунув незаконну вимогу про необхідність сплатити йому грошових коштів в сумі 5000 грн. щомісячно за не вчинення ним будь яких дій направлених на перешкоджання отриманню підприємством дозволу на введення об`єкту в експлуатацію; 10.02.2019 року приблизно о 12.00 год. перебуваючи в м. Миколаєві на перетині вул. Чкалова та 2-ї Слобідської, під час зустрічі ОСОБА_5 передав ОСОБА_7 заздалегідь заготовлений листок з номером картки АТ КБ «Приват Банк» НОМЕР_1 , на яку останній 10.02.2019 року повинен був змушений перевести 5000 грн. у якості неправомірної вигоди.

05.03.2019 року біля 10.00 год. ОСОБА_7 на вимогу ОСОБА_5 здійснив переведення останньому неправомірної вигоди грошових коштів у сумі 5000 грн. через термінал АТ КБ «Приват Банк», який знаходився на вул. Нікольська, 7, у м. Миколаєві.

Як вбачається з обвинувального акту місцем закінчення вчинення кримінального правопорушення є територія Заводського району м. Миколаєва.
Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист.
Кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону (ч.1 ст.21 КПК України).
Суди мають враховувати, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.
Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Законом України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини», визначено, що інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п.1 ст.6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 12.10.1978р. у справі «Zand v.Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у ч.1 ст.6 Конвенції, передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий не маючи юрисдикції судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.
Порушення правил підсудності є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що є підставою для скасування судового рішення у будь-якому разі (п.6 ч.2 ст.412 КПК України).
Згідно положень ч.3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення щодо направлення обвинувального акту до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 34 КПК України кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо, зокрема до початку судового розгляду виявилось, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил територіальної підсудності.
Питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції за поданням місцевого суду або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт підлягає направленню до Миколаївського апеляційного суду з метою вирішення питання щодо його направлення за підсудністю.
Керуючись п.4 ч.3 ст.314 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Обвинувальний акт в кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000004 від 09.01.2019 року по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, направити до Миколаївського апеляційного суду для визначення підсудності.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Веселинівського районного суду Миколаївської областіОСОБА_1