УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2019 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

в с т а н о в и в:

До Шевченківського районного суду м. Києва звернувся ОСОБА_3 зі скаргою на бездіяльність уповноважених осіб Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР).

На обґрунтування скарги заявник зазначає, що 04.11.2019 до Державного бюро розслідувань було подано заяву про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України, однак уповноважені особи не внесли відомості до ЄРДР у відповідності до вимог ст.214 КПК України.

У зв`язку з цим заявник просить зобов`язати уповноважених осіб Державного бюро розслідувань внести відомості про вчинені кримінальні правопорушення до ЄРДР.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_3 підтримав заявлені вимоги, просив задовольнити скаргу з наведених у ній підстав.

Уповноважена особа - представник Державного бюро розслідувань в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду скарги повідомлений належним чином та завчасно, що у відповідності до ч.3 ст.306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Слідчий суддя, заслухавши думку заявника ОСОБА_3 , дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, дійшов висновку про таке.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає, в тому числі, у невнесенні відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Як вбачається з матеріалів скарги, 04.11.2019 до Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 було подано повідомлення про кримінальне правопорушення, яке отримано того ж дня та зареєстровано за вх. №С-7881.

Зі змісту вказаної заяви вбачається, що на думку заявника має місце погроза вбивством невстановленої особи, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України.

Диспозиція ч.1. ст.129 КК України передбачає погрозу вбивством, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози.

Отже, об`єктивна сторона злочину полягає у погрозі вбивством, що передбачає залякування іншої особи, яка сприймає цю погрозу як конкретну і реальну, таку, що може будь якої миті чи в недалекому майбутньому бути реалізована.

Таким чином, звертатися з заявою до правоохоронних органів має особа, відносно якої мала місце така погроза та яка мала всі необхідні підстави побоюватись її здійснення, тобто особа, за об`єктивної думки якої, можна дійти висновку про реальність такої погрози.

При цьому, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення подане ОСОБА_3 в інтересах іншої особи, однак ОСОБА_3 не є особою щодо якої мали місце означені в заяві події, при цьому, останній не надав суду документи, перелік яких визначений ч.3 ст.58 КПК України, на підтвердження повноважень діяти від імені заявника.

Згідно п.1 ч.3 ст. 58 КПК України повноваження представника потерпілого на участь у кримінальному провадженні підтверджуються документами, передбаченими статтею 50 цього Кодексу, - якщо представником потерпілого є особа, яка має право бути захисником у кримінальному провадженні.

Положеннями ч.1 ст.50 КПК України повноваження захисника на участь у кримінальному провадженні підтверджуються свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю; ордером, договором із захисником або дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Отже, оскільки ОСОБА_3 до матеріалів скарги не долучено жодних документів на підтвердження його права на звернення в інтересах іншої особи, а також те, що ОСОБА_3 не є особою щодо якої мали місце викладені у заяві обставини, що в даному випадку є підставою для відмовити у задоволенні скарги, з огляду на те, що зі скаргою звернулась не уповноважена особа.

Керуючись ст.ст. 50, 58, 303, 306, 309, 392КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за заявою вх. №С-7881 від 04.11.2019.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 21.11.2019

Слідчий суддя