Справа № 173/2181/19
Номер провадження1-кп/173/243/2019
В И Р О К
іменем України

04 грудня 2019 року Верхньодніпровський районний суд

Дніпропетровської області

У складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Верхньодніпровську кримінальне провадження №0000673 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Верхньодніпровська Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, без утриманців, не працюючого, в порядку ст. 89 КК України не судимого зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений, ОСОБА_4 , в період з травня по червень 2019 року (більш детальний час в ході досудового розслідування не встановлено), знаходячись на території домоволодіння АДРЕСА_2 , яке належить потерпілій ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), з метою незаконного збагачення, користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до межі вказаних домоволодінь та реалізуючи умисел, направлений на викрадення чужого майна (крадіжку), шляхом вільного доступу, пройшов на частково огороджену територію домоволодіння потерпілої, де за допомогою пасатижів, які мав при собі, зняв з даху споруди господарського призначення (сараю) азбестобетонне покриття (шифер) у загальній кількості 7 (сім) штук розміром 120 х 67 см на 6 хвиль в стані б/в вартістю 25 гривень за штуку на загальну суму 175 гривень, яке переніс на територію свого домоволодіння, а також металеву емальовану каструлю об`ємом 20 літрів вартістю 240 гривень, яка знаходилась на території вказаного домоволодіння, у подальшому розпорядившись викраденим на власний розсуд, заподіявши потерпілій ОСОБА_5 матеріальний збиток згідно до судової товарознавчої експертизи від 16.08.2019 року № 140 на загальну суму 415,00 гривень в цінах, діючих на момент вчинення кримінального правопорушення.

Дії обвинуваченого, ОСОБА_4 досудовим слідством кваліфіковано за ч.1 ст. 185 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України визнав повністю, обставини, викладених в обвинувальному акті, не оспорює та суду пояснив, що дійсно при вказаних обставинах, він, знаходячись на території домоволодіння АДРЕСА_2 , підійшов до межі вказаних домоволодінь та пройшов на частково огороджену територію домоволодіння потерпілої, де за допомогою пасатижів, які мав при собі, зняв з даху сараю шифер у кількості 7 штук, а також викрав металеву емальовану каструлю, яка знаходилась на території вказаного домоволодіння та переніс на територію свого домоволодіння. У скоєному щиро кається.

Потерпіла ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилась. Надала до суду заяву про проведення судового розгляду кримінального провадження без її участі. Претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не має. Цивільний позов заявляти не буде.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, його вина у вчиненні вказаного в мотивувальній частині вироку злочину підтверджується матеріалами кримінального провадження, однак за згодою учасників судового провадження, в силу ч.3 ст.349 КПК України, суд, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

У відповідності до ч. 3 ст.349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Крім того учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст.349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Таким чином, оскільки всі досліджені судом докази логічно взаємопов`язані, послідовно доповнюють один одного та не мають протиріч суд, оцінивши їх окремо та в сукупності, з точки зору достатності приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доказана в повному обсязі та дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Що стосується питання осудності обвинуваченого ОСОБА_4 , суд керується тим, що його поведінка в ході досудового слідства та в судовому засіданні була адекватною, свої пояснення він надавав послідовно та змістовно, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, а тому на думку суду обвинувачений є осудною особою.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд відповідно до ст. 65 КК України, враховує обставини та ступінь тяжкості скоєного злочину, особу обвинуваченого, обставини які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 , в силу ст.89 КК України не судимий, характеризується посередньо, скоєний ним злочин відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 66 КК України, суд відносить щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до ст.50 КК України з метою виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 , а також запобігання скоєння нових злочинів як обвинуваченим так і іншими особами суд, з урахуванням обставин та тяжкості скоєного злочину, особи обвинуваченого та встановлених судом обставин, які пом`якшують покарання, вважає необхідним призначити покарання у вигляді позбавлення волі в той же час, суд приходить до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, яке, на думку суду, буде справедливим, достатнім для досягнення мети покарання.

Питання про відшкодування завданої матеріальної шкоди потерпілій судом не обговорювалось, оскільки потерпіла ніяких претензій матеріального характеру до обвинуваченого не заявила, цивільний позов до суду не надала.

Що стосується питання обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 , до набрання вироком законної сили, суд виходить з того, що сторона обвинувачення, клопотання про застосування запобіжного заходу не заявляла, призначене покарання не пов`язане з реальним позбавленням волі, а тому обрання запобіжного заходу вважає недоцільним.

Витрати на залучення експертів відсутні.

Питання про речові докази підлягає вирішенню по правилам ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369- 371,373 -376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.

Згідно ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від призначеного покарання з випробуванням, терміном на 1 (один) рік.

На підставі п. п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України суд зобов`язує ОСОБА_4 :

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід, відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили, не обирається.

Речові докази у кримінальному провадженні азбестобетонне покриття даху (шифер) розміром 120 х 67 см на 6 хвиль в стані б/в у загальній кількості 7 (сім) штук та металева емальована каструля ємністю 20 літрів, які передані на зберігання потерпілій ОСОБА_5 , після набрання вироком законної сили залишити законному володільцю.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського Апеляційного суду через Верхньодніпровський районний суд, протягом 30 днів з моменту проголошення вироку, а засудженим, який тримається під вартою, в той же термін з моменту вручення копії вироку.

Головуючий ОСОБА_1