У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 листопада 2019 року Голосіївський районний суд міста Києва

у складі слідчого судді - ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника власника майна директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Оріон Трейд Сістем» ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного в рамках кримінального провадження №0000038 від 10.06.2014 року, слідчий суддя, -

Встановив:
До провадження слідчого судді надійшло вказане клопотання, у якому порушено питання про скасування арешту нежитлового приміщення площею 203,7 кв.м. за адресою: м. Хмельницький, вул. Проскурівська, 18, накладеного ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08.12.2016 року в справі № 686/24301/16-к.

В обґрунтування зазначено, що постановою слідчого Голосіївського управління поліції ГУНП у м. Києві від 05.07.2019 року кримінальне провадження №0000038 закрито у звязку із відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення.

За змістом клопотання, не було вирішено питання про скасуванням заходу забезпечення кримінального провадження арешту майна.

В судове засідання представник власника майна не прибув. У клопотанні міститься заява про його розгляд у відсутності представника власника майна.

Про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином Голосіївське УП ГУНП у м. Києві та Київська місцева прокуратура №1, представники яких до суду не прибули. Причин неявки суду не повідомили.

Неприбуття учасників провадження не перешкоджає для розгляду клопотання.

Фіксування кримінального провадження за допомогою технічних засобів під час розгляду клопотання не здійснювалося на підставі ч.4 ст. 107 КПК України.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання із залученими матеріалами, дійшов таких висновків.

За визначенням п.18 ст. 3 КПК України, слідчий суддя здійснює у порядку, передбаченому цим Кодексом, судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Обовязковою передумовою вирішення слідчим суддею питань, віднесених законом до його повноважень, є стадія досудового розслідування.

На підставі залучених до клопотання матеріалів встановлено, що в провадженні слідчого відділу Голосіївського управління поліції ГУ НП у м. Києві перебувало кримінальне провадження №0000038 від 10.06.2014 року за ознаками за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 191, ч.2 ст.364-1 КК України (в подальшому - обєднане).

Під час досудового розслідування в рамках кримінального провадження ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08.12.2016 року у справі № 686/24301/16-к було накладено арешт на приміщення площею 203,7 кв.м. за адресою: м. Хмельницький, вул. Проскурівська, 18, що належить на праві власності ТОВ «Оріон Трейд Сістем».

Також встановлено, що постановою старшого слідчого СВ Голосіївського управління поліції ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 від 05.07.2019 року кримінальне провадження №0000038 закрито з посиланням на правову підставу за п.1 ч.1 ст. 284 КПК України. Тобто, встановлена відсутність події кримінального правопорушення.

Відсутні відомості про вирішення питання про скасуванням заходу забезпечення кримінального провадження арешту майна.

Таким чином, вказане клопотання про скасування арешту майна в порядку ст. 174 КПК України надійшло в провадження слідчого судді поза межами досудового розслідування кримінального провадження.

Слідчий суддя приймає до уваги правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 15.05.2019 року у справі 372/2904/17-ц, провадження №14-496цс18.

Відповідно до вказаної постанови:

Арешт майна має тимчасовий характер, і його максимально можлива тривалість обмежена часовими рамками досудового розслідування та/або судового розгляду до прийняття процесуального рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Зі змісту частини третьої статті 174 КПК України у разі закриття кримінального провадження на стадії досудового розслідування одночасно з винесенням відповідної постанови прокурор зобов`язаний скасувати арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації.

Із закриттям кримінального провадження (кримінальної справи) втрачається легітимна мета арешту майна як втручання у конвенційне право особи на мирне володіння ним збереження речей і матеріальних цінностей для забезпечення можливості виконання завдань кримінального провадження.

Після припинення кримінальної процедури відповідне втручання фактично набуває свавільного характеру, й заінтересована особа правомірно розраховує на його припинення. Адже утвердження й забезпечення прав і свобод та надання людині ефективного засобу юридичного захисту від їх порушень з огляду на положення статті 3 Конституції України, статті 13 Конвенції є головним обов`язком держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.

Водночас способів захисту права власника або іншого володільця, порушеного внаслідок неприйняття під час закриття кримінальної справи обов`язкового процесуального рішення про скасування арешту майна, в означеній ситуації кримінальний процесуальний закон не передбачає.

Із припиненням кримінальної справи арешт майна стає публічним обтяженням права власності, підстави для подальшого існування якого відпали. Причому втрачається можливість застосування специфічного порядку скасування такого обтяження, зумовленого кримінальними процесуальними відносинами.

Із огляду на зазначене, будь-які публічно-правові процедури, які з тих чи інших причин не завершені до закриття кримінального провадження (кримінальної справи), з моменту такого закриття втрачають кримінальний процесуальний характер. Арешт майна у такому разі з заходу забезпечення кримінального провадження перетворюється на неправомірне обмеження права особи користуватися належним їй майном.

Водночас вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції. З урахуванням наведеного вище, вирішення цих вимог за правилами кримінального судочинства законом не передбачено.

Відповідну правову позицію сформульовано Верховним Судом України у постанові від 15 травня 2013 року № 6-26цс13. Підстав для відступу від цієї позиції Велика Палата Верховного Суду не знаходить.

Наведене свідчить, що після закриття кримінального провадження, у слідчого судді відсутні повноваження вирішувати за правилами кримінального судочинства питання, повязані зі скасуванням арешту майна.
Арешт майна у такому разі з заходу забезпечення кримінального провадження перетворюється на неправомірне обмеження права особи користуватися належним їй майном.

Вимоги про звільнення майна з-під арешту можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції.

За такого, клопотання про скасування арешту майна, подане в порядку кримінального судочинства, у закритому кримінальному провадженні, задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. п.18 ч.3, 174, 309 КПК України, слідчий суддя -

Ухвалив
Відмовити в задоволенні клопотання представника власника майна директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Оріон Трейд Сістем» ОСОБА_3 про скасування арешту майна - нежитлового приміщення площею 203,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , накладеного ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08.12.2016 року у справі № 686/24301/16-к в рамках кримінального провадження №0000038 від 10.06.2014 року.

Розяснити заявнику, що вимоги про звільнення майна з-під арешту можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя