Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

14 листопада 2019 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі :

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

захисника-адвоката ОСОБА_6 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 28 березня 2019 року про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням засудженому ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 28 березня 2019 року задоволено клопотання інспектора Рівненського районного відділу кримінально-виконавчої інспекції управління Державної пенітенціарної служби України у Рівненській області (далі - КВІ) та скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням засудженому ОСОБА_5 і направлено його для відбування призначеного покарання за вироком Любомльського районного суду Волинської області від 16 грудня 2015 року, зміненого ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 23 лютого 2016 року, у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

В апеляційній скарзі, з врахуванням доповнень, засуджений ОСОБА_5 просить скасувати вказану ухвалу та відмовити у задоволенні клопотання інспектора Рівненського районного відділу кримінально-виконавчої інспекції управління Державної пенітенціарної служби України в Рівненській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням ОСОБА_5 .

В обґрунтування цих вимог засуджений зазначив, що після набрання вироком Любомльського районного суду Волинської області законної сили він не отримував від Рівненського районного відділу кримінально-виконавчої інспекції жодних повідомлень щодо взяття його на облік, а тому вважає, що йому не було відомо кого повідомляти про своє місце перебування та його зміну.

Окрім того вказав, що не отримував від КВІ жодного письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання. Також він послався на те, що не отримував викликів на судовий розгляд даного клопотання, а тому не міг особисто надати суду пояснення.

На його переконання, КВІ не було виконано усіх вимог закону перед внесенням цього клопотання, а також жодним чином не обґрунтовано, що він умисно ухилився від покладених на нього судом обов`язків та не бажає стати на шлях виправлення.

При цьому, засуджений зазначив, що він не переховувався від органу пробації і в серпні 2018 року проживав у реабілітаційному центрі в с.Туровичі Турійського району Волинської області, а також був працевлаштований у чоловічому монастирі в с. Велика Калинівка Хмельницького району, про що були повідомлені відповідні дільничні інспектори.

Заслухавши суддю-доповідача, засудженого ОСОБА_5 та захисника-адвоката ОСОБА_6 на підтримання апеляційної скарги, міркування прокурора ОСОБА_4 про задоволення скарги та відмову у скасуванні звільненя від покарання, дослідивши матеріали судового провадження та особової справи засудженого, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновків про необхідність скасування рішення місцевого суду з таких підстав.

Частиною 1 ст.166 Кримінально-виконавчого кодексу України (далі - КВК) передбачено, що якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України "Про пробацію" (далі - Закон), а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання (в редакції Закону № 1492-VIII від 07.09.2016 р.).

При цьому, як вбачається з матеріалів особової справи та клопотання КВІ, ОСОБА_5 засуджений 16 грудня 2015 року Любомльським районним судом Волинської області за ч.3 ст.185 КК України на 5 років позбавлення волі та на підставі ст.75 цього Кодексу звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки і покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, зокрема: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтись в інспекцію для реєстрації.

Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 23 лютого 2016 року цей вирок змінено та призначено ОСОБА_5 покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки, а в решті вирок суду залишено без змін.

30 травня 2016 року інспектором Рівненського районного відділу КВІ внесено клопотання про скасування його звільнення від відбування покарання з тих підстав, що ОСОБА_5 не з`являвся на виклики до КВІ, а згідно повідомлення Бронниківської сільської ради на території с.Білівські Хутори ОСОБА_5 не зареєстрований та відомостей про його проживання тут немає. Проведеними першочерговими розшуковими заходами місце знаходження засудженого не було встановлене.

Отже на час приведення вироку щодо ОСОБА_5 до виконання та внесення місцевому суду клопотання про скасування звільнення від покарання засудженого діяла ч.1 ст.166 КВК у попередній редакції. Зокрема згідно її припису, у разі ухилення засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, від виконання обов`язків, які покладені на нього судом, або порушення громадського порядку, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності, кримінально-виконавча інспекція застосовує до нього застереження у виді письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

З матеріалів судового провадження за клопотанням вбачається, що місцевим судом було оголошено розшук ОСОБА_5 15.06.2016 р.(а.с.8).

На виконання вказаного рішення, Рівненським відділенням поліції Рівненського відділу поліції ГУНП в Рівненській області 24.05.2018 р. засудженого ОСОБА_5 було затримано та передано працівникам КВІ, а розшукову справу закрито (а.о.с.90). Того ж дня працівником КВІ було отримано від ОСОБА_5 пояснення та складено анкету, згідно яких засуджений не має постійного місця проживання (а.о.с. 93, 94). Тоді ж отримано від засудженого підписку, згідно якої йому роз`яснено покладені на нього судом обов`язки та зміст ст.15 Закону, ч.3 ст.164 і ст.166 КВК. Водночас колегія суддів зауважує, що КВІ не було встановлено періодичності та днів проведення реєстрації засудженого ОСОБА_5 , як того вимагає ст.13 КВК ( у редакції, яка діяла на час приведеня вироку до виконання). Також не було застосовано застереження ОСОБА_5 у виді письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Згідно ч.1 ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Як роз`яснив Конституційний Суд у своєму рішенні № 1-рп/99 від 09.02.99 р., положення частини першої статті 58 Конституції України про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи).

Не давши оцінки вказаним обставинам, місцевий суд постановив рішення, яке не відповідає вимогам кримінально-виконавчого та кримінально-процесуального законодавства. За таких обставин та у відповідності до положень ст.ст.409 і ст.411 КПК дане рішення суду слід скасувати, на підставі ст.407 цього Кодексу постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволення клопотання КВІ.

Також колегія суддів враховує, що як в особовій справі засудженого ОСОБА_5 , так і матеріалах судового провадження відсутні відомості про дату вручення йому копії оскаржуваної ухвали. Вказане, на переконання апеляційного суду, свідчить про недотримання місцевим судом вимог про вручення засудженому судового рішення, яке стосується його інтересів.

Зважаючи на те, що строк на апеляційне оскарження рішення суду особою, яка утримується під вартою, починається саме з дня отримання ним копії такої ухвали, то відсутні підстави вважати, що засуджений ОСОБА_5 пропустив строк на апеляційне оскарження даної ухвали.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 28 березня 2019 року про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням засудженому ОСОБА_5 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання інспектора Рівненського районного відділу кримінально-виконавчої інспекції управління Державної пенітенціарної служби України у Рівненській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням ОСОБА_5 та направлення його для відбування призначеного покарання

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3