ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1613/19 Справа № 192/200/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 12 березня 2019 року, якою було відмовлено у задоволенні подання начальника Державної установи Солонянська виправна колонія (№ 21) Міністерства юстиції України про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, -

за участю:
прокурора ОСОБА_7
засудженого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

В С Т А Н О В И В:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 12 березня 2019 року було відмовлено у задоволенні подання начальника Державної установи Солонянська виправна колонія (№ 21) Міністерства юстиції України про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.
Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції послався на те, що своє виправлення ОСОБА_6 не довів сумлінною поведінкою і ставленням до праці, засуджений попередньо вже звільнявся від відбування покарання, проте належних для себе висновків не зробив та вчиняв нові умисні злочини, а отже, така поведінка засудженого, на думку суду, свідчить про відсутність належних висновків у останнього щодо своєї поведінки для його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу суду першої інстанції про відмову в задоволенні подання начальника ДУ Солонянська виправна колонія (№21) Міністерства юстиції України про його умовно-дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України скасувати та застосувати щодо останнього умовно-дострокове звільнення.
Обґрунтовуючи свої вимоги вказує, що на його думку своєю поведінкою та сумлінним відношенням до праці довів своє виправлення.

Позиції учасників судового провадження.
У судовому засіданні засуджений підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.
Прокурор заперечувала проти задоволення апеляційної скарги засудженого та просила залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Так, відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Із матеріалів провадження вбачається, що суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно розглянув клопотання засудженого, дослідив необхідні матеріали провадження та особової справи і прийшов до обґрунтованого висновку про те, що засуджений не довів своє виправлення, а тому не може бути звільнений умовно-достроково.
При цьому апеляційний суд виходить з того, що відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
З вищенаведених положень закону про кримінальну відповідальність вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певної частини строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а також досягнення цілей покарання.
Як вбачаться із роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму ВСУ від 26 квітня 2002 року № 2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 , почав відбувати покарання з моменту його попереднього ув`язнення з 29 листопада 2016 року та на даний час відбув 2/3 частини строку покарання.
З наявної в матеріалах справи характеристикина засудженого, ОСОБА_6 за період перебування у слідчому ізоляторі характеризувався задовільно, допустив два порушення режиму утримання, за що мав два стягнення, які були погашені за плином часу, заохочень не мав; за період перебування у виправній колонії характеризується позитивно, працевлаштований на виробництві установи до цеху ССЦ-3 вантажником, до праці ставиться сумлінно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за що був заохочений п`ять разів, стягнень не має, бере особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, реалізував програму диференційованого виховного впливу «Професія», бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Фізкультура та спорт», «Підготовка до звільнення», закінчив навчання в ПТУ установи, бере участь у роботі самодіяльних організацій, проявляє соціально корисну активність в організації їх роботи, входить до складу ради колективу засуджених відділення, секція виробнича.
Аналізуючи наведені обставини, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні подання начальника ДУ Солонянська виправна колонія (№21) Міністерства юстиції України про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 на підставі ст. 81 КК України, оскільки сам факт того, що останній фактично відбув 2/3 призначеного покарання не може свідчити про його виправлення та наявність підстав для умовно-дострокового звільнення.
Також враховується, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень.
З огляду на вищевикладене доводи засудженого не спростовують висновки суду першої інстанції щодо безпідставності поданого подання, а також не свідчать про доведення засудженим свого виправлення та про наявність підстав для його звільнення від відбування покарання умовно-достроково, а тому ці доводи апеляційний суд розцінює як непереконливі, у зв`язку з чим вважає оскаржувану ухвалу суду законною та обґрунтованою і підстав для її зміни чи скасування не вбачає.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 537-539 КПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 12 березня 2019 року, якою було відмовлено у задоволенні подання начальника Державної установи Солонянська виправна колонія (№ 21) Міністерства юстиції України про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4