Справа № 137/568/19
Провадження №11-кп/801/1316/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 листопада 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці кримінальне провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Літинського районного суду Вінницької області від 04.10.2019,
в с т а н о в и в:

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання захисника-адвоката ОСОБА_8 , поданого в інтересах засудженого ОСОБА_7 , про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від подальшого відбування покарання, призначеного вироком Жмеринського міського суду Вінницької області від 11.12.2017.
Судове рішення мотивоване тим, що засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення.
Адвокат ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від подальшого відбування покарання. Захисник вважає судове рішення незаконним та необґрунтованим та вказує на те, що засуджений ОСОБА_7 характеризується позитивно, дотримується встановлених правил поведінки та порядку дня, на заходи виховного та профілактичного впливу реагує правильно. Апелянт переконаний, що його підзахисний став на шлях виправлення, засудив свій протиправний вчинок і зробив для себе відповідні висновки, відбув понад 2/3 призначеного йому покарання, а тому є всі підстави для звільнення його від подальшого відбування покарання.
Заслухавши доповідь судді, виступ засудженого та його захисника на підтримку апеляційної скарги, прокурора, який заперечив проти задоволення скарги, перевіривши матеріали провадження та дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливо лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого.
Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2000 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні засудженим вимог режиму, його участі в самодіяльних організаціях засуджених беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації установ виконання покарань, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. При цьому суд враховує поведінку засудженого за весь період відбування покарання.
Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення.
З матеріалів провадження вбачається, що вироком Жмеринського міського суду Вінницької області від 11.12.2017 ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину ст. 186 ч. 1, ст. 187 ч. 1 КК України та призначено покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.
Відповідно до витягів із протоколів № 10 від 24.05.2016, № 10 від 24.05.2018 та № 19 від 11.10.2018 комісія Літинської ВК №123 по розгляду матеріалів особових справ засуджених відмовила ОСОБА_7 у застосуванні до нього ст.ст. 81, 82 КК України, ст. 101 КВК України, оскільки останній під час відбування покарання не довів, що став на шлях виправлення.
Під час розгляду клопотання судом враховано, що за час перебування у Літинській ВК № 123 характеризується негативно. По прибуттю в установу працевлаштований не був з власних переконань. Не приділяє уваги до необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, ними користується при виконанні дорученої роботи, використання їх тільки за призначенням. До виконання робіт по благоустрою установи виконання покарань відносить безвідповідально. Участі у роботі самодіяльних організації засуджених не бере. За весь період перебування в установі відбування покарання заохочення відсутні.
Зваживши на зазначені обставини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що засуджений ОСОБА_7 не підлягає умовно-достроковому звільненню від відбування покарання, оскільки не довів свого виправлення.
Доводи апелянта не спростовують висновків суду та не можуть бути вирішальними у прийнятті судом рішення щодо умовно-дострокового звільнення ОСОБА_7 .
При вирішенні питання про застосування щодо особи умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, вирішальним фактором є не лише факт відбування ним встановленої частини покарання, а виправлення засудженого.
З огляду на викладене, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника.
Керуючись ст. 405, 407 КПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Літинського районного суду Вінницької області від 04.10.2019, якою відмовлено в задоволенні клопотання захисника-адвоката ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від подальшого відбування покарання, залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом

Суддя