У Х В А Л А
19.03.2019 Справа №607/5725/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарях с/з ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження №0000826 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Травневе Збаразького району Тернопільської області, громадянки України, із середньою освітою, розлученої, непрацюючої, жительки АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , обвинуваченої ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Так, 10 березня 2017 року близько 11 год. 30 хв., в обвинуваченої ОСОБА_3 , коли вона перебувала у квартирі АДРЕСА_2 , на ґрунті неприязних відносин, під час словесного конфлікту із ОСОБА_6 , виник злочинний умисел, направлений на спричинення останній тілесних ушкоджень, реалізовуючи який вона тоді ж і там же, умисно нанесла вказаній потерпілій удар долонею правої руки в ліву частину обличчя, чим спричинила їй легкі тілесні ушкодження у вигляді синця лівого ока.
Допитана під час судового розгляду обвинувачена ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України не визнала та пояснила, що нанесла за обставин, що вказані в обвинувальному акті, удар потерпілій ОСОБА_6 , яка являється свекрухою її, обвинуваченої, дочки, унаслідок самозахисту від дій останньої, яка в процесі словесного конфлікту, першою нанесла їй, обвинуваченій, удар рукою в обличчя.

Незважаючи на невизнання обвинуваченою ОСОБА_3 своєї винуватості у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, її винуватість у скоєнні даного кримінального правопорушення повністю доводиться дослідженими під час судового розгляду доказами у кримінальному провадженні:

- показаннями допитаної в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_6 , яка пояснила, що з обвинуваченою знайома та вони перебувають у неприязних відносинах. Так, перебуваючи 10 березня 2017 року близько 11 год. 30 хв. в себе по місцю проживання, що у квартирі АДРЕСА_2 , до неї, потерпілої, прийшли ОСОБА_3 та її невістка ОСОБА_7 , які мали намір забрати речі ОСОБА_7 . В процесі цього, між ними виник словесний конфлікт, в результаті якого ОСОБА_3 умисно нанесла їй, потерпілій, удар долонею правої руки в ліву частину обличчя, чим спричинила їй синець лівого ока. При цьому, вона, потерпіла, будь-яких тілесних ушкоджень тоді ОСОБА_3 не наносила;

- протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_6 з додатком до нього від 26 квітня 2017 року, згідно якого вказана потерпіла, підтвердивши свої показання, надані в судовому засіданні, відтворила те, яким чином ОСОБА_3 нанесла їй удар;

- показаннями свідка ОСОБА_7 , яка в судовому засіданні пояснила, що подія відбувалась на початку березня 2017 року. Так, тоді вона, свідок, разом з своєю матір`ю прийшли до квартири АДРЕСА_2 місця проживання свекрухи ОСОБА_6 , забрати її, ОСОБА_7 , речі. В процесі цього, між ними та ОСОБА_6 розпочався словесний конфлікт, у результаті якого ОСОБА_6 перша нанесла удар ОСОБА_3 , а остання у відповідь нанесла удар рукою по обличчю потерпілої;

- протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_7 з додатком до нього від 06 квітня 2017 року, згідно якого вказана свідок, частково підтвердивши свої показання, надані в судовому засіданні, відтворила те, яким чином ОСОБА_3 нанесла ОСОБА_6 удар;

- показаннями допитаного під час судового розгляду свідка ОСОБА_8 , який пояснив, що про вказаний конфлікт йому відомо зі слів матері ОСОБА_6 , яка йому, свідку, розповіла про те, що ОСОБА_3 нанесла їй удар рукою в обличчя. Доповнив, що декілька днів по тому бачив потерпілу, в якої на лиці жодних тілесних ушкоджень не було;

- протоколом проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_3 з додатком до нього від 28 квітня 2017 року, згідно якого вказана ОСОБА_3 , частково підтвердивши свої показання, надані в судовому засіданні, відтворила те, яким чином нанесла 10 березня 2017 року удар ОСОБА_6 ;

- протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 10 березня 2017 року першочерговим документом, за яким ОСОБА_6 повідомила працівникам поліції про те, що того дня близько 12 год. 30 хв. ОСОБА_3 нанесла їй тілесні ушкодження в приміщенні квартири АДРЕСА_2 ;

- висновком судової медичної експертизи №323 від 15 березня 2017 року, відповідно до якого у ОСОБА_6 виявлено синець повік лівого ока. Вказані вище ушкодження утворились у ОСОБА_6 від дії тупих предметів з обмеженими травмуючи ми поверхнями в термін близько від декількох годин до доби до експертного обстеження ОСОБА_6 (10 березня 2017 року). Виявлене у ОСОБА_6 тілесне ушкодження належить до легких. Вказаний висновок експерт ОСОБА_9 повністю підтримала під час її допиту в процесі судового розгляду.

Таким чином, суд критично оцінює, вважає неправдивими, неспроможними та такими, що спрямовані на уникнення кримінальної відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення, суперечливі показання обвинуваченої ОСОБА_3 , згідно яких остання перебувала в обстановці самозахисту, оскільки вказані її показання повністю спростовуються в сукупності показаннями потерпілої та свідка ОСОБА_8 , частково показаннями обвинуваченої та свідка ОСОБА_7 , а також іншими доказами у кримінальному провадженні, які є взаємодоповнюючими та логічно послідовними.

Так, на підтвердження отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_3 від ОСОБА_6 в судовому засіданні не здобуто жодних доказів.

Водночас, суд приймає до уваги показання потерпілої ОСОБА_6 , вважає їх правдивими, такими що повністю узгоджуються з іншими доказами у кримінальному провадженні, а також об`єктивними даними, що містяться в документах у кримінальному провадженні.

Зважаючи на наведене, суд, всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує її дії за ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.
Наприкінці судового розгляду захисник ОСОБА_5 звернувся до суду із усним клопотанням про звільнення обвинуваченої ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення нею кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.

Суд, заслухавши клопотання захисника ОСОБА_5 , підтримане обвинуваченою ОСОБА_3 , думку прокурора, який не заперечив у задоволенні даного клопотання, потерпілу, яка у вирішенні вказаного клопотання поклалася на думку суду, вважає, що ОСОБА_3 слід звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення нею кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та закрити кримінальне провадження, виходячи з наступних підстав.

Як слідує з п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Так, відповідно до ч.4 ст.286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

За ч.3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Встановлено, що обвинувачена ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення невеликої тяжкості, найтяжчим покарання санкції якого передбачено виправні роботи, з часу скоєння даного кримінального правопорушення минуло більше ніж два роки, протягом яких ОСОБА_3 нових кримінальних правопорушень не вчиняла та не ухилялася від слідства та суду, строк давності не зупинявся та не переривався.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 12, 44, 49 КК України, п.1 ч.2 ст.284, 285, ч.1 ст.286, п.3 ч.1 ст.392, п.2 ч.2 ст.395 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення нею кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, а кримінальне провадження за №0000826, внесене в ЄРДР від 10 березня 2017 року за даним фактом закрити у зв`язку із закінченням строків давності.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд протягом семи діб з дня її оголошення.

Головуючий суддяОСОБА_1