Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/1072/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 липня 2019 року м. Олевськ

Слідчий суддя Олевського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою особі в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000254 від 05.07.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.152 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Слідчий СВ Олевського ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 , звернулася до слідчого судді Олевського районного суду Житомирської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою по кримінальному провадженню №0000254, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.07.2019 року, за підозрою ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.152 КК України.
Підозрюваний ОСОБА_5 , доставлений під конвоєм.
В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_5 , будучи раніше неодноразово засудженим за вчинення умисних злчинів сексуального характеру, а саме: зґвалтування та необережного вбивства. Так 04.07.2019 року, близько 19 год., 00 хв., ОСОБА_5 , з метою вчинення протиправних дій сексуального характеру, зайшов на подвір`я будинку АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_7 , викликавши господарку з будинку, на подвір`я ОСОБА_5 , застосував відносно останньої фізичне насильство, що виразилося в нанесенні ударів рукою в область обличчя, голови та тулуба потерпілої ОСОБА_7 , заподіяв їй тілесні ушкодження у вигляді: забою грудної клітини справа; закритої черепо-мозкової травми та струсу головного мозку, після чого, піднявши халат та знявши спідню білизну, намагався вчинити зґвалтування природнім способом, однак виконати задумане не зміг через фізіологічні причини, а саме через відсутність ерекції. Продовжуючи свої протиправні дії сексуального характеру, ОСОБА_5 , із застосування погрози фізичного насильства завів потерпілу ОСОБА_7 , в кімнату будинку, де положив останню на диван. Після чого, знявши халат, без добровільної згоди особи, вчинив вагінальне проникнення в тіло потерпілої з використанням пальців рук, таким чином задовольнив свою статеву пристрасть та вчинив зґвалтування потерпілої.
За даним фактом розпочато досудове розслідування, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000254 від 05.07.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.152 КК України, кваліфіковане як зґвалтування, тобто статеві зносини з погрозою застосування фізичного насильства, вчинені повторно.
06.07.2019 року об 13 годині 00 хвилин слідчим СВ Олевського ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором Коростенської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , у порядку ст.ст.276-279 КПК України ОСОБА_5 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.152 КК України.
Органом досудового розслідування встановлена наявність достатніх доказів для підозри ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.152 КК України.
Клопотання слідчого СВ Олевського ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 , відповідає вимогам ст.184 КПК України.
Слідчий в судовому засіданні підтримала клопотання, посилаючись на те, що злочин, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_5 , згідно ч.2 ст.12КК України, віднесено до категорії тяжких злочинів, за які передбачено покаранняу вигляді позбавленняволі настрок від п`яти до десяти років. ОСОБА_5 , не працевлаштований, не має постійного джерела прибутку, тобто не має стійких соціальних зв`язків, є особою раніше судимою за вчинення злочинів проти власності та статевої свободи та статевої недоторканості особи, судимості за які в установленому законом порядку не зняті та не погашені, тобто ОСОБА_5 , усвідомлює те, що він може потрапити до місць позбавлення волі на тривалий строк, що в свою чергу вказує на те, що останній може почати переховуватись від органів слідства та суду, що є ризиком, передбаченим п.1 ч.1 ст.177 КПК України. Крім того, слідчий послалася на існування ризиків, передбачених п.п.2, 3 ч.1 ст.177 КПК України, які обґрунтовуються тим, що підозрюваний, перебуваючи на волі не буде виконувати обов`язки покладені на особу при обранні інших запобіжних заходів, може вчинити інше кримінальне правопорушення, також, аналогічний злочин, підозрюваний освідомлений про місце проживання та перебування потерпілої, що вказує на те, що він може впливати на неї через погрози розправою, що підтверджується тим, що злочин вже був скоєний із погрозою застосування насилля, а застосувати більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного ОСОБА_5 , неможливо. Тому слідчий вважає, що найбільш ефективним запобіжним заходом відносно підозрюваного ОСОБА_5 , в даному випадку буде тримання під вартою, що забезпечить неупередженість повноту та все сторонність процесу досудового розслідування.
Прокурор в судовому засіданні вважає клопотання законним та обґрунтованим, підтримала його та просила задовольнити, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 , підозрюється увчинені злочину, який згідно ч.2 ст.12КК України, віднесено до категорії тяжких злочинів, за які передбачено покаранняу вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років. Застосування більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного ОСОБА_5 , неможливо, оскільки ОСОБА_5 , не зможе та не буде виконувати обов`язки покладені на особу при обранні інших запобіжних заходів та не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. ОСОБА_5 , будучи особою раніше судимою, судимості за які в установленому законом порядку не зняті та не погашені, що дає підстави вважати, що найбільш ефективним запобіжним заходом відносно підозрюваного ОСОБА_5 , в даному випадку є тримання під вартою, що забезпечить неупередженість повноту та все сторонність процесу досудового розслідування .
Підозрюваний ОСОБА_5 , в судовому засіданні не заперечував відносно застосування до нього запобіжног заходу - тримання під вартою. Проте погоджується з думкою свого захисника - адвоката ОСОБА_6 , про обрання до нього такого виду запобіжного заходу, як домашній арешт.
Слідчий суддя, розглянувши клопотання та надані до нього матеріали, вислухавши пояснення учасників процесу, дійшов наступного висновку.
В провадженні СВ Олевського ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області знаходиться кримінальне провадження №0000254, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.07.2019 року, за підозрою ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.152 КК України.
Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.
Відповідно до ст.29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Згідно з вимогами Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.04.2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою» подання про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту повинно бути мотивованим і містити підстави для обрання такого запобіжного заходу.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
Клопотання слідчого вмотивоване тим, що досудовим слідством встановлена причетність підозрюваного до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.152КК України, яке згідно ч.2 ст.12 КК України, віднесено докатегорії тяжких злочинів, за які передбачено покаранняу вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років. Застосування більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного ОСОБА_5 , неможливо, оскільки ОСОБА_5 , будучи особою раніше судимою за аналогічні злочини, судимості за які в установленому законом порядку не зняті та не погашені, тобто ОСОБА_5 , усвідомлює те, що він може потрапити до місць позбавлення волі на тривалий строк, у зв`язку з чим ОСОБА_5 , не зможе та не буде виконувати обов`язки покладені на особу при обранні інших запобіжних заходів та не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, що дає підстави вважати, що найбільш ефективним запобіжним заходом відносно підозрюваного ОСОБА_5 , та таким, що забезпечить неупередженість повноту та все сторонність процесу досудового розслідування в даному випадку, буде тримання під вартою.
При вирішенні питання запропонованого запобіжного заходу належить оцінити у сукупності всі інші обставини, що відповідно до положень ст.178 КПК України враховуються судом при обранні запобіжного заходу.
Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи; репутацію підозрюваного, його майновий стан; наявність судимостей.
Відповідно до ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Виходячи із приписів ст.184 КПК України слідчий (прокурор), як в клопотанні, так і в суді, зобов`язаний зазначити один або кілька ризиків, вказаних у ст.177 КПК України, послатися на обставини, на підставі яких він дійшов висновку про наявність такого ризику або ризиків у вигляді відповідних дій підозрюваного, і на докази, що підтверджують ці обставини.
Згідно ч.1 ст.176 КПК України, запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.
Згідно ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.
Згідно ч.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) та правових позицій, викладених в рішенні Європейського Суду з прав людини по справі «Бендерський проти України (заява № 22750/02 параграф 42) - відповідно до практики, яка відображає принцип здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлині обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом.
Зважаючи, що матеріалами клопотання стверджується вагомість наявних доказів про підозру у вчиненні ОСОБА_5 , кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 152 КК України, наявні ризики, визначені ст.177 КПК України, він може переховуватись від органів досудового розслідування чи суду, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, санкція статті якого передбачає покарання на строк до 10 років позбавлення волі, що свідчить про його підвищену суспільну небезпечність, останній не працевлаштований, немає джерела доходів, наявні соціальні зв`язки недостатні для попередження вчинення нових правопорушень, а тому будь-який інший запобіжний захід, передбачений ст.176 КПК України, на думку суду, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам, а тому клопотання підлягає задоволенню.
Крім того, слідчий суддя при постановленні даної ухвали, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст.177, 178 КПК України, вважає за необхідне не визначати підозрюваному розмір застави, оскільки останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, яке кваліфіковане органом досудового розслідування як зґвалтування вчинене повторно.
Враховуючи викладене, керуючись вимогами ст.8, 21, 29, 55, 59, 63, 129 Конституції України, ст.ст. 131,132, 176-178, 182-184, 193, 194,197, 199, 202, 205, 309, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ Олевського ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0000254 від 05.07.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 152 КК України про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити.
Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, не працюючого, раніше судимого - запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.
Строк дії ухвали, щодо запобіжного заходу у виді тримання під вартою шістдесят днів (обчислюється з 05 липня 2019 року та триває до 03 вересня 2019 року, включно).

Ухвала підлягає до негайного виконанню.
Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.
Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.
Суддя: ОСОБА_1