Справа № 751/8344/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/483/19
Категорія - продовження строку тримання під вартою. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

слідчого ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11 листопада 2019 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою підозрюваному у вчиненні злочину, передбаченому ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Гардабані, Грузія, громадянину Грузії, працюючому комірником ТОВ «ГрандЕкспорт», фактично проживаючому по АДРЕСА_1 , продовжений строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 10 січня 2020 року включно.

В задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт відмовлено.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя вказав на доведеність та наявність ризиків, передбачених у ч. 1 ст. 177 КПК України, які на час розгляду клопотання не зменшилися. Підозрюваний є громадянином іншої держави, у нього відсутні житло, робота та сталі соціальні зв`язки в Україні, в тому числі і з власником запропонованого житла, а з урахуванням суспільної небезпечності та тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_9 , більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді про продовження строку дії запобіжного заходу скасувати, задовольнити його клопотання та змінити ОСОБА_9 запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт за місцем його проживання із застосуванням електронного засобу контролю та покладенням необхідних обов`язків, відповідно до ч. ст. 194 КПК України. Доводи апеляційної скаргу обґрунтовані тим, що його підзахисний повністю визнав свою винуватість, відшкодував збитки потерпілим, які не мають до нього жодних претензій. Про що нотаріально завірили свою заяву. .

Вважає, що тривале перебування ОСОБА_9 під вартою суттєво зменшило ризики, на підставі яких був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою. На даному етапі досудового розслідування ризик, що підозрюваний може знищити, сховати чи спотворити будь-яку з речей чи документів взагалі не існує, оскільки всі докази вже зібрані та передані на зберігання. Потерпілі допитані, що виключає ризик можливості вчинення на них тиску з боку підозрюваного.

Звертає увагу на те, що після вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, ОСОБА_9 не допускав порушень процесуальної поведінки під час досудового розслідування, повністю усвідомив негативний характер своїх вчинків та їх наслідків, щиро жалкує про скоєне та нових злочинів вчиняти не буде.

На території України ОСОБА_9 має намір проживати у свого близького друга у Черкаській області, що виключає можливість впливати на потерпілих та свідків через територіальну віддаленість. Отже, від дій підозрюваного подальший хід досудового розслідування не може залежати, у зв`язку з чим продовження строку тримання його під вартою захисник вважає недоцільним.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, з перебігом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування чи прокурор мають навести інші підстави для продовження строку тримання під вартою.

Звертає увагу, що обираючи найсуворіший вид запобіжного заходу, суд послався на підстави наведені у клопотанні прокурора, однак не перевірив чи дійсно ці підстави обґрунтовані та доведені стороною обвинувачення належним чином.

Заслухавши доповідача, захисника-адвоката, який підтримав доводи апеляційної скарги в повному об`ємі, просив задовольнити його клопотання та змінити ОСОБА_9 міру запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронного засобу контролю та покладенням визначених обов`язків, прокурора та слідчого, які заперечували проти доводів сторони захисту, дослідивши матеріали судового та кримінального проваджень, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України, при продовженні строку тримання під вартою суд враховує наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Як убачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, у розбійному нападі, вчиненому групою осіб з проникненням у житло, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна.

Підозрюваний в Україні не має місця проживання, роботи, сталих соціальних зав`язків, його мета прибуття в Україну невідома. Громадянин ОСОБА_10 , який є жителем АДРЕСА_1 , з підозрюваним не знайомий. Раджабові ОСОБА_11 за названою адресою ніколи не проживав, українською та російською мовами не володіє. З показань, наданих слідчому, він приїхав в Чернігівську область з м. Одеса.

Доводи захисника про те, що потреби досудового розслідування на даному етапі не вимагають перебування підозрюваного ОСОБА_9 під вартою, не відповідають дійсності. Підозрюваний в поясненнях про обставини злочину замовчує про поведінку інших осіб, отже щирого визнання провини та каяття з боку підозрюваного не має. У кримінальному провадженні призначено ряд криміналістичних експертиз, необхідно сформулювати остаточну підозру у вчиненні злочину, виконати інші слідчі та процесуальні дії.

За правилами частини 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отримав у порядку, передбаченому ст. 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору або посилатися на них.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» вказав, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Посилання захисту на відсутність судимостей у підозрюваного, на наявність житла в Україні, дядька, який проживає в Черкаській області, відсутність претензій з боку потерпілих, поряд з обставинами, викладеними в підозрі про вчинення злочину, високою суспільною небезпечністю тих дій, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_9 , особистої його позиції щодо інкримінованого йому злочину, свідчать про високий ризик, що при більш м`якому запобіжному заході підозрюваний зможе незаконно впливати на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню. Більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11 листопада 2019 року про продовження підозрюваному ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_12 ОСОБА_13 ОСОБА_14