КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 24 вересня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Бородянського районного суду Київської області від 04 вересня 2019 року,

за участі: прокурора апелянта ОСОБА_6 , ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ Бородянського ВП Ірпінського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Бородянського відділу Фастівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , та накладено арешт на вилучений 30 серпня 2019 року у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , автомобіль, марки ВАЗ 2104, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зберігається на майданчику тимчасового тримання за адресою: вул. Ковпака, 5, с. Дружня Бородянського району Київської області.

Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Бородянського районного суду Київської області від 04 вересня 2019 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

Апелянт зазначає, що слідчим суддею не перевірено та не наведено в своїй ухвалі наявність об`єктивних даних, які б підтверджували причетність транспортного засобу під керуванням ОСОБА_5 до дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 30 серпня 2019 року, а відтак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. В клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах відсутнє будь-яке об`єктивне підтвердження спричинення учасникам дорожньо-транспортної пригоди тілесного ушкодження, передбаченого у диспозиції ч. 1 ст. 286 КК України, а лише зі слів потерпілої зазначено про отримання нею перелому правої ноги, без долучення при цьому навіть медичної довідки.
Ухвала слідчого судді не містить обґрунтування необхідності заборони власнику майна права користування та розпорядження цим майном, не наведено обставин, які б підтверджували, що незастосування такої заборони призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення та передачі майна, про арешт якого просить слідчий у своєму клопотанні.
Вважає, що наявні ризики слідчим не доведено, а слідчим суддею при розгляді клопотання не враховано розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для його власника, не вмотивовано чому передача транспортного засобу на відповідальне зберігання є неможливою.
ОСОБА_5 наголошує, що він є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС, інвалідом П групи, за станом здоров`я має регулярно відвідувати лікаря та автомобіль є єдиною можливістю прибути до лікаря в будь-який час доби.
Звертає увагу на те, що слідчий суддя не роз`яснив йому права, не з`ясував думку щодо можливості розгляду клопотання у відсутності слідчого (прокурора), не запитав щодо наявності клопотань та після проголошення пояснень не долучив їх текст з додатками.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу, просив їх задовольнити, доводи прокурора щодо необхідності залишення без змін ухвали слідчого судді пославшись на те, що на даний час проводяться слідчі дії, в тому числі призначено авто технічну експертизу, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, Бородянським відділенням поліції Ірпінського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 31 серпня 2019 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, під № 0000514, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Органом досудового розслідування встановлено, що 30 серпня 2019 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рухаючись на автомобілі марки ВАЗ 2104 реєстраційний номер НОМЕР_1 , в житловій зоні поряд з будинком розташованим за адресою: АДРЕСА_1 , здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_8 . В результаті ДТП пішохід доставлена до приймального відділення Бородянської ЦРЛ з тілесними ушкодженнями.
30 серпня 2019 року слідчим проведено огляд місця події в ході якого складено схему ДТП, оглянуто зазначений автомобіль та виявлено пошкодження лакофарбового покриття кузову даного авто. Після огляду вказаний транспортний засіб вилучено та поміщено на майданчик тимчасового тримання, що за адресою: вул. Ковпака, 5, с. Дружня Бородянського району Київської області.
31 серпня 2019 року постановою слідчого автомобіль, марки ВАЗ 2104, р/н НОМЕР_1 , визнано речовим доказом.

02 вересня 2019 року слідчий СВ Бородянського ВП Ірпінського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_7 , за погодженням прокурора Бородянського відділу Фастівської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_6 , звернувся до Бородянського районного суду Київської області з клопотанням про накладення арешту на вилучений автомобіль.
Ухвалою слідчого судді Бородянського районного суду Київської області від 04 вересня 2019 року зазначене клопотання задоволено.
Жодних об`єктивних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів законність прийнятого слідчим суддею рішення, колегія суддів в матеріалах судової справи по розгляду клопотання про накладенню арешту не вбачає, оскільки покладені в основу ухвали слідчого судді мотиви, що стали підставою для задоволення клопотання слідчого, слід визнати доведеними, а доводи апеляційної скарги необґрунтованими, виходячи з наступного.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу

Приймаючи рішення, слідчий суддя місцевого суду зазначених вимог закону дотримався.

Задовольняючи клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0000514 про накладення арешту на вказаний автомобіль слідчий суддя дослідив матеріали, додані до клопотання, прийшов до правильного висновку про наявність обґрунтованих підстав для накладення арешту, з метою збереження речового доказу.
З урахуванням цього слідчий суддя, всупереч доводам апелянта, встановив належні правові підстави, передбачені ч. 1 ст. 170, ч. 3 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вказаний автомобіль, оскільки він відповідає критеріям ст. 98 КПК України та постановою слідчого СВ Бородянського ВП Ірпінського ВП в Київській області ОСОБА_7 від 31 серпня 2019 року визнаний речовим доказом (а.с. 11).

Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 132, 170 173 КПК України, наклав арешт на зазначений автомобіль, врахувавши наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечив своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, всупереч доводам апеляційної скарги.

Доводи апелянта про те, що арешт на вказаний автомобіль накладено без наявності правових підстав, не можуть прийматися до уваги, оскільки арешт слідчим суддею накладено правомірно, відповідно до вимог ст.ст. 170-173 КПК України, з метою збереження речового доказу.

Посилання апелянта на необґрунтоване застосування слідчим суддею заборони розпорядження та користування арештованим автомобілем, не заслуговують на увагу, з урахуванням дотримання слідчим суддею при постановленні оскаржуваного судового рішення вимог ч. 11 ст. 170 КК України.
Безпідставними є доводи ОСОБА_5 з приводу того, що слідчий суддя не роз`яснив йому права, не з`ясував думку щодо можливості розгляду клопотання у відсутності слідчого (прокурора), не запитав щодо наявності клопотань та після проголошення пояснень не долучив їх текст з додатками.

З журналу судового засідання (а.п. 23) вбачається, що слідчий суддя роз`яснив ОСОБА_5 право відводу складу суду та заслухав його пояснення, які враховані слідчим суддею при прийнятті рішення.
Твердження апелянта про те, що слідчим суддею не перевірено та не наведено в ухвалі наявність об`єктивних даних, які б підтверджували вчинення під час дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 30 серпня 2019 року за участю транспортного засобу під його керуванням кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, - не заслуговують на увагу, оскільки вони стосуються доведеності вини особи, що не є предметом розгляду на даному етапі провадження.
Не є підставою для скасування ухвали слідчого судді посилання ОСОБА_5 на те, що він є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС, інвалідом П групи, за станом здоров`я має регулярно відвідувати лікаря та автомобіль є єдиною можливістю прибути до лікаря в будь-який час доби.
Крім того, колегія суддів враховує пояснення прокурора, який в судовому засіданні апеляційної інстанції зазначив, що після проведення інженерно-технічної експертизи вказаний автомобіль буде повернутий власнику.

Зважаючи на викладене, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170 173 КПК України, наклав арешт на автомобіль, марки ВАЗ 2104, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 з метою забезпечення збереження речових доказів, врахувавши при цьому і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб, та забезпечивши своїм рішенням розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому вимоги апелянта щодо необґрунтованості ухвали слідчого судді, слід визнати непереконливими.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді не встановлено та не вбачаються такі і зі змісту апеляційної скарги.

Ухвала слідчого судді, відповідно до вимог ст. 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Бородянського районного суду Київської області від 04 вересня 2019 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Бородянського ВП Ірпінського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Бородянського відділу Фастівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , та накладено арешт на вилучений 30 серпня 2019 року у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , автомобіль, марки ВАЗ 2104, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зберігається на майданчику тимчасового тримання за адресою: вул. Ковпака, 5, с. Дружня Бородянського району Київської області, - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_5 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11сс/824/5487/2019 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_9
Категорія ст.170 КПК Доповідач ОСОБА_1