Ухвала
Іменем України
03 жовтня 2019 року
м. Київ
справа № 753/22259/18
провадження № 51-4852ск19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 25 червня 2019 року,
встановив:
У касаційній скарзі засуджений порушує питання про перегляд у касаційному порядку вказаного судового рішення.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог пунктів 3, 4 ч. 2, ч. 3, ч. 5 зазначеної статті.
Згідно зі ст. 427 вказаного Кодексу в касаційній скарзі, серед іншого, зазначаються судове рішення, що оскаржується, обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень, та думка особи, яка подає скаргу, з приводу її участі у касаційному розгляді. Крім того, до касаційної скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування чи зміни судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).
Тому скаржник, заперечуючи законність постановлених у кримінальному провадженні судових рішень, має конкретно вказати в чому саме полягають допущені, на його думку, істотні порушення норм права, які відповідно до ст. 438 КПК України є підставами для скасування чи зміни судових рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог.
Однак, всупереч вищевказаному засуджений в поданій скарзі, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, як на підстави для скасування оскаржуваної ухвали, доводів на обґрунтування зазначеної позиції з огляду на положення статей 412, 413 КПК України не наводить.
Крім того, як убачається зі змісту касаційної скарги, засуджений, вказуючи на оскарження ним лише ухвали апеляційного суду, свої вимоги до касаційного суду формулює про скасування як зазначеного судового рішення, так і ухвали суду першої інстанції від 09 січня 2019 року, чим допустив суперечності та невідповідність вимогам, викладеним у п. 3 ч. 2 ст. 427 КПК України.
При тому, що доводів на обґрунтування незаконності чи необґрунтованості рішення суду першої інстанції від 09 січня 2019 року з підстав, передбачених

ст. 438 КПК України, з урахуванням статей 412-414 цього Кодексу касаційна скарга засудженого не містить.
Крім цього, усупереч ч. 3 ст. 427 КПК України засуджений у скарзі не зазначає чи бажає він брати участь у касаційному розгляді.
Також слід зазначити, що засудженим всупереч положенням ч. 5 ст. 427 КПК України не додано до касаційної скарги копії рішення суду першої інстанції, про скасування у тому числі якого він порушує питання.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 429 КПК України у разі подання касаційної скарги без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, вона залишається без руху.
Враховуючи наведене, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Верховний Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 25 червня 2019 року про залишення без зміни ухвали Дарницького районного суду від 09 січня 2019 року, якою засудженому ОСОБА_4 повернуто його заяву про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Верховного Суду АРК від 06 жовтня 2000 року щодо нього, залишити без руху і надати йому для усунення вказаних недоліків п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання вимог суду касаційну скаргу йому буде повернуто.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3