Справа № 750/61/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/462/19
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0009503, за апеляційною скаргою прокурора на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 березня 2019 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Золоте (м. Первомайськ) Луганської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 15.01.2019 року Новозаводським районним судом м. Чернігова за ч.ч.1, 2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік, -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

Не погоджуючись з вироком суду прокурор подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи доведеність вини, просить його скасувати в частині застосування ст. 76 КК України у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, та ухвалити новий, яким на ОСОБА_6 , відповідно до ст. 76 КК України, покласти обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. В решті вирок залишити без змін.

Вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 березня 2019 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та йому призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, враховуючи вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 15.01.2019 року, шляхом часткового складання призначених покарань, призначено йому остаточне покарання у вигляді 2 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнено від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки.

Згідно ст.76 КК України, його зобов`язано повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Питання про речові докази вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор зазначає, що суд 1 інстанції, звільняючи обвинуваченого на підставі ст.75 КК України від відбування призначеного покарання та встановлюючи йому іспитовий строк, не поклав на нього всіх обов`язків, визначених у ч. 1 ст. 76 КК України, які покладаються в обов`язковому порядку, зокрема, повідомляти орган з питань пробації про зміну місця роботи або навчання, тобто, не застосував закон, який підлягав застосуванню, у зв`язку з чим вирок підлягає скасуванню.

Посилається на аналогічну правову позицію Верховного Суду у постанові від 13.12.2018 р. (справа №485/1613/17).

При розгляді провадження судом І інстанції встановлено, що 03.12.2018 року, близько 14 год. 00 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи у приміщенні магазину «АТБ-маркет», що знаходиться за адресою: пр. Миру, буд.194/1 в м. Чернігові, шляхом вільного доступу, діючи повторно, таємно викрав з торгівельної вітрини магазину 11 плиток шоколаду Milka Sweet Winter, з білим шоколадом, вагою 100 г кожна, загальною вартістю 251 грн. 35 коп., що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «АТБ-маркет», чим спричинив товариству матеріальну шкоду на вказану суму.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити з викладених в ній підстав; обвинуваченого, який вирішення апеляційної скарги відніс на розсуд суду, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вина обвинуваченого ОСОБА_6 при обставинах, викладених у вироку є доведеною і ґрунтується на доказах, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніхто у судовому засіданні не оспорював. За цих обставин, за згодою обвинуваченого та інших учасників судового провадження, слухання кримінального провадження у суді І інстанції відбувалось у порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України. Наслідки такого порядку розгляду учасникам судового провадження було роз`яснено у встановленому законом порядку.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав. Зазначив, що у скоєному щиро кається.

Дії обвинуваченого судом першої інстанції вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

За змістом ст. ст. 408, 420 КПК України, погіршення становища обвинуваченого можливе лише при ухваленні судом апеляційної інстанції свого вироку, а при постановленні ухвали не допускається.

Згідно з пунктами 3, 4 ч. 1 ст. 420 цього Кодексу апеляційний суд має скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалити свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання чи неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

Частина 1 ст. 421 КПК України передбачає, що обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано, окрім іншого, у зв`язку з необхідністю застосувати суворіше покарання, скасувати неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання лише у разі, якщо на цих підставах апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.

Суд 1 інстанції призначив покарання обвинуваченому у відповідності до вимог ст.ст. 65-67 КК України, обґрунтовано дійшов висновку про призначення йому покарання в межах строку, передбаченого санкцією інкримінованої статті, із застосуванням положень ч. 4 ст. 70, ст. ст. 75, 76 КК України.

Разом з тим, за змістом ч.4 ст.374 КПК України, у разі звільнення особи від відбування покарання з випробуванням, відповідно до ст.ст.75-79 КК України, у резолютивній частині вироку, окрім іншого, зазначаються обов`язки, покладені на засудженого.

Згідно ч.1 ст.76 КК України, у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Проте, суд 1 інстанції, звільнивши обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком, поклав на нього обов`язки повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, проте, не поклав обв`язку повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця роботи або навчання, що не відповідає змісту п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

На думку колегії суддів, виходячи із аналізу норм ст. ст. ст. 408, 420, 421 КПК України, ст. 76 КК України, доводи апеляційної скарги прокурора є такими, що пов`язані з необхідністю погіршити становище обвинуваченого.

Відтак, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду скасування в частині покладених обов`язків на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням.

Визначаючи покарання ОСОБА_6 , суд 1 інстанції врахував як ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його суспільну небезпечність, обставини, за яких його вчинено, особу обвинуваченого, пом`якшуючі покарання обставини та відсутність обтяжуючих і докладно зазначив це в своєму рішенні, з чим погоджується колегія суддів, і враховуючи все вище зазначене, вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, із застосуванням положень ч. 4 ст. 70, ст. ст. 75, 76 КК України, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Керуючись ст.ст. 374, 404, 407, 409, 418, 420 Кримінального процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 березня 2019 року відносно ОСОБА_6 в частині покладених обов`язків на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням скасувати.

Призначити ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185 КК України покарання у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, враховуючи вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 15.01.2019 року, шляхом часткового складання призначених покарань, призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнити його від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки.

Відповідно до ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_6 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В іншій частині цей вирок - залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня його проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4