справа № 201/9836/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 серпня 2019 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро скаргу ОСОБА_3 про визнання бездіяльності протиправною і зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

23 серпня 2019 року до канцелярії Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшли матеріали скарги ОСОБА_3 в інтересах ТОВ «Ньютрейд плюс». Як вбачається з матеріалів скарги, слідчий Соборного ВП ОСОБА_4 на підставі ухвали слідчого судді провів обшук в приміщенні ТОВ «Ньютрейд плюс» з вилученням майна цього товариства, але дозвіл на обшук ухвалою суду був за адресою в місті Дніпрі по вул. Чернишевського, буд. 11, а фактично проведено обшук слідчим в буд. 11-а, тобто у ТОВ «Ньютрейд плюс». Вважає вказане неправомірним і не законним та просив притягнути слідчого до кримінальної відповідальності і повернути все вилучене майно. Заявник наполягав на скарзі і просив її задовольнити з підстав, зазначених в скарзі.

Прокурор, слідчий в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Скаргу фактично не визнав, вважав за можливе її розгляд без його участі і просив в задоволенні скарги відмовити в повному обсязі. Суд вважає можливим розгляд справи за відсутністю прокурора з огляду на положення ст. 306 КПК України.

Вислухавши пояснення заявника, з`ясувавши думку сторін скарги, дослідивши матеріали скарги, а також надані та добуті докази, суд приходить до нижчевикладеного висновку з таких підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 1 ст. 28 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Судом, згідно матеріалів скарги і наданих документів, встановлено, що дійсно на підставі ухвали слідчого судді Жовтневогог районного суду м. Дніпропетровська від 20 серпня 2019 року слідчий Соборного ВП ОСОБА_4 провів обшук в приміщенні ТОВ «Ньютрейд плюс» з вилученням майна цього товариства за адресою в місті Дніпрі по вул. Чернишевського, буд. 11-а, тобто у ТОВ «Ньютрейд плюс».

Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 304 КПК України, слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Вимогами ч. 1 ст. 303 КПК України, визначений вичерпний перелік рішень, дії чи без діяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні та осіб, яка мають право на їх оскарження:

1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк;

2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування;

3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження;

4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи;

5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим;

6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки;

7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій;

8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу;

9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування;

10) повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом;

11) відмова слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу.

Так, з наявних матеріалів встановлено, що у скарзі ОСОБА_3 в інтересах ТОВ «Ньютрейд плюс» не просить скасувати постанову слідчого про відмову у задоволенні клопотання про повернення майна, а також зобов`язати вчинити певні дії, а саме повернути вилучене під час обшуку майно.

Отже, вимоги скарги не узгоджуються з переліком рішень, дій чи бездіяльності, передбачених ч. 1 ст. 303 КПК України, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні, оскільки останній не оскаржує бездіяльність щодо вирішення питання стосовно неповернення тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а тому зазначене не є компетенцією слідчого судді та не входить до вичерпного переліку ч. 1 ст. 303 КПК України, що підлягають оскарженню, оскільки скаржник не незгодний з рішенням слідчого щодо відмови в задоволенні клопотання про повернення майна, тобто останній фактично оскаржує саме зазначене рішення слідчого, а не його бездіяльність щодо вирішення питання стосовно неповернення тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, також скаржник просить зобов`язати слідчого вчинити певні дію (прийняти рішення про повернення майна), однак зазначене не є компетенцією слідчого судді та не входить до вичерпного переліку ч. 1 ст. 303 КПК України, що підлягають оскарженню, крім того відповідно змісту ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови в задоволені клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу, а тому приходжу до висновку, що ця скарга не підлягає розгляду відповідно до ч. 1 ст. 303 КПК України.

Отже, з огляду на те, що заявником подано скаргу, вимоги якої не узгоджуються з переліком рішень, дій чи бездіяльності, передбачених ч. 1 ст. 303 КПК України, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні скарги.

Всебічне дослідження обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю їх між собою дають об`єктивні підстави вважати, що скарга в такому вигляді не підлягає задоволенню.

Не може суд прийняти до уваги наполягання заявника на вимогах скарги, оскільки вона спростовується вищенаведеним і ніякими об`єктивними належними документами чи доказами не підтверджується. При таких обставинах суд вважає скаргу не обґрунтованою та не підлягаючою задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 2, 9, 26, 28, 284, 303, 304, 306, 307 КПК України суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 в задоволенні скарги про визнання бездіяльності протиправною і зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Слідчий суддя -