печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 листопада 2018 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Печерського районного суду міста Києва клопотання сторони кримінального провадження № 0003113 від 30.09.2017 року слідчого в особливо важливих справах шостого відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України юрист 1 класу ОСОБА_3 про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В :

20.11.2018 року у провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання сторони кримінального провадження № 0003113 від 30.09.2017 року слідчого в особливо важливих справах шостого відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України юрист 1 класу ОСОБА_3 , погожене прокурором другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України радником юстиції ОСОБА_4 про арешт майна.
В обгрунтування клопотання зазначив, що з метою збереження речових доказів, а також конфіскації майна, як виду покарання, існують передбачені законом підстави для арешту майна, яке вилучено 04.07.2018 під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною підозрюваній ОСОБА_5 користуватись та розпоряджатись цим майном, оскільки незастосування вказаного захоу забезпечення призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчий в судове засідання не з`явився, проте подав письмову заяву про розгляд клопотання за його відсутності, в якій клопотання з викладених у ньому підстав підтримав, просив задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Дослідивши матеріали провадження за клопотанням та додані до нього документи, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
У своєму клопотанні слідчий вказує, що 04.07.2018 року на виконання ухвали слідчого судді у житлі ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 , слідчим проведено обшук, в ході якого вилучено речі та документи на відшукання яких слідчим суддею прямо надано дозвіл, а саме: позовна заява про визнання права власності; рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 11947928 від 26.03.2014; ухвала Великобагачинського районного суду № 525/1494/13-ц від 10.01.2013; ухвала Великобагачинського районного суду № 1602/1364/2012 від 19.03.2013; супровідний лист Великобагачинського районного суду №525/1494/13-ц від 24.07.2014; рішення Великобагачинського районного суду № 525/1494/13-ц від 27.06.2014; постанова позачергових зборів уповноважених пайовиків від 30.11.2005 з додатками; копія квитанції Приват банку від 18.10.2012; протокол засідання аукціонної комісії по проведенню продажу основних засобів від 18.10.2012; копія договору купівлі-продажу основних засобів від 18.10.2012; акт приймання передачі основних засобів від 18.10.2012; довідка АБ 3 398889; розпорядження голови Великобагачинської РДА № 318 від 05.06.2002 з додатками; довідка ПП Полтавське БТІ № 2133 з додатками; інвентаризаційний опис передачі основних засобів від 02.12.2005; акт начальника реєстраційної служби Великобагачівської РУЮ № 02-05/79 від 03.12.2013; державний акт на право постійного користування землею 11-ПЛ № 002159; технічний паспорт на виробничий будинок та нежитлову будівлю № 41 по вул. Молодіжна, інвентаризаційна справа № 5365; рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 39997074 від 05.03.2018, № 39726038 від 16.02.2018, № 40467051 від 03.04.2018; журнал підрахунку площ житлового будинку АДРЕСА_2 ; свідоцтво про право власності серії НОМЕР_1 від 15.11.2005; оцінювальний акт № 23 про будинок літера А в місті Києві; площі за поверхами на вищевказаному будинку; договір підряду № 1-11 від 28.11.2017 з додатками; розписки від 28.11.2017, 05.01.2018 та 07.02.2018; ноутбук ACER 6, S/N 6, та зарядний пристрій до нього мобільний телефон марки IPhone 8, IMEI НОМЕР_2 ; мобільний телефон LENOVO Pima 40, IMEI НОМЕР_3 ; стартовий пакет оператора Lifecell з мобільним номером НОМЕР_4 .

Слідчий вказує, що оглядом вказаних речей та документів встановлено, що вони є матеріальними об`єктами, що містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та підпадають, відповідно до вимог ст. 98 КПК України, під ознаки речових доказів.

Постановами слідчого у даному кримінальному провадженні від 30.07.2018 та 01.11.2018 вказані речі та документи, що належать підозрюваній ОСОБА_5 визнані речовими доказами.

Разом з тим, доказів на підтвердження необхідності накладення арешту слідчим не надано.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено, зокрема, підставу та мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадках передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Частиною 1 ст. 98 КПК України, визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
Разом з цим, прокурором не доведено, що зазначені у клопотанні матеріальні об`єкти є речовими доказами.
Так, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність та співмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані і мають міститись і у клопотанні слідчого, прокурора, який звертається з клопотанням про арешт майна, оскільки у відповідності до п.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Враховуючи, що слідчим не доведено необхідність такого арешту, не надано доказів на підтвердження обставин, викладених у клопотанні, а відсутність вказаних доказів позбавляє слідчого суддю можливості перевірити факти викладені у клопотанні, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого про арешт майна задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 107, 131, 132, 170, 171-173, 309 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання сторони кримінального провадження № 0003113 від 30.09.2017 року слідчого в особливо важливих справах шостого відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України юрист 1 класу ОСОБА_3 про арешт майна відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1