Справа № 991/475/19
Провадження № 11-сс/991/92/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2019 року м. Київ

Апеляційна палата Вищого антикорупційного суду у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретар судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 30 вересня 2019 року про повернення скарги ОСОБА_5 на бездіяльність Генерального прокурора (уповноважених осіб Генеральної прокуратури), яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

за участю особи, яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції з Львівським апеляційним судом),

В С Т А Н О В И Л А:

Зміст оскаржуваного рішення слідчого судді.
Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 30 вересня 2019 року скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність Генерального прокурора (уповноважених осіб Генеральної прокуратури) повернуто скаржнику.

Повертаючи скаргу слідчий суддя дійшов висновку про її непідсудність Вищому антикорупційному суду, оскільки заявником не було подано доказів його звернення до Національного антикорупційного бюро України або до Спеціалізованої антикорупційної прокуратури із заявою про вчинення кримінального правопорушення та доказів отримання цими органами його звернення.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі ОСОБА_5 ставить вимогу про скасування ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 30 вересня 2019 року та повернення справи для розгляду судом першої інстанції. Свої вимоги мотивує тим, що слідчий суддя при постановленні судового рішення не врахував положення ст. 214 КПК України, відповідно до якого правоохоронні органи після надходження заяви про вчинене кримінальне правопорушення зобов`язані внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, та після цього передати дані матеріали до органу досудового розслідування. Крім того, не було взято до уваги зазначену ним попередню кваліфікацію кримінального правопорушення за ст. 364 КК України, відомості про яке він просить внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань, та статус фігурантів заяви, що впливає на визначення підсудності розгляду його скарги.

Одночасно скаржник порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, зазначивши, що оскаржувана ухвала була постановлена без його виклику та про існування відповідного судового рішення йому стало відомо після отримання засобами поштового зв`язку 10 жовтня 2019 року

Позиції учасників судового провадження.
У судовому засіданні ОСОБА_5 підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі, просив її задовольнити.

Інші учасники судового провадження у судове засідання не прибули, будучи повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги належним чином, однак відповідно до приписів ч. 4 ст. 405 КПК України їх неприбуття не перешкоджає проведенню розгляду. При цьому, учасники судового провадження, які не прибули, не надали суду свої позиції щодо вимог та доводів апеляційної скарги.

Встановленні судом першої та апеляційної інстанцій обставини.
29 червня 2019 року ОСОБА_5 направив до голови Комітету Верховної Ради України з питань правової політики та правосуддя звернення, яким повідомив про можливе вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 364, 365, 382 КК України, в результаті чого просив вчинити парламентське реагування також шляхом депутатського звернення до Директора НАБУ разом з заявою/повідомленням про кримінальне правопорушення № 26/2-ВРУ-КРП.

Вказане звернення було скероване до Генеральної прокуратури України.

Листом № 15/4/7-39034-19 від 16 вересня 2019 року Генеральна прокуратура України повідомила ОСОБА_5 про направлення його звернення до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Києві, для розгляду в межах компетенції та надання відповіді ініціатору.

26 вересня 2019 року ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Вищого антикорупційного суду зі скаргою на бездіяльність Генерального прокурора (уповноважених осіб Генеральної прокуратури), яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 30 вересня 2019 року скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність Генерального прокурора (уповноважених осіб Генеральної прокуратури) повернуто скаржнику.

Мотиви суду.
Заслухавши суддю-доповідача щодо суті ухвали слідчого судді та поданої апеляційної скарги, особу, яка подала скаргу, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно ч.3 ст.392 КПК України, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України, апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення, якщо інше не передбачене цим Кодексом.

Згідно абз. 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

З матеріалів судового провадження вбачається, що 30 вересня 2019 року слідчим суддею Вищого антикорупційного суду була постановлена ухвала про повернення скарги ОСОБА_5 на бездіяльність Генерального прокурора (уповноважених осіб Генеральної прокуратури) без виклику особи, як її оскаржує та в цей же день направлена скаржнику. Засобами поштового зв`язку вказана ухвала була отримана скаржником 10 жовтня 2019 року та 15 жовтня 2019 року ним було подано вказану апеляційну скаргу. на ухвалу слідчого судді, тобто після спливу п`ятиденного строку з дня її проголошення.

За наведеного, колегія суддів вважає, що у даному випадку строк на апеляційне оскарження пропущений не був і апеляційна скарга подана в межах строку для оскарження.

Положеннями ч. 1 ст. 21 КПК України визначено, що кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - слідчим суддею Вищого антикорупційного суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави (ч. 1 ст. 306 КПК України).

Згідно положень статті 33-1 КПК України Вищому антикорупційному суду підсудні кримінальні провадження стосовно корупційних злочинів, передбачених в примітці статті 45 Кримінального кодексу України, статтями 206-2, 209, 211, 366-1 Кримінального кодексу України, якщо наявна хоча б одна з умов, передбачених пунктами 1-3 частини п`ятої статті 216 Кримінального процесуального кодексу України.

У примітці до ст. 45 КК України зазначено, що корупційними злочинами відповідно до цього Кодексу вважаються злочини, передбачені статтями 191, 262, 308, 312, 313, 320, 357, 410, у випадку їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем, а також злочини, передбачені статтями 210, 354, 364, 364-1, 365-2, 366-1, 368-369-2 цього Кодексу.

Крім того, відповідно до абз. 1 п. 20-2 Розділу XI «Перехідні положення» КПК України (в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо початку роботи Вищого антикорупційного суду» № 100-IX від 18 вересня 2019 року, який набрав чинності 22 вересня 2019 року), підсудність Вищого антикорупційного суду, передбачена цим Кодексом, як суду першої інстанції, суду апеляційної інстанції та слідчих суддів, поширюється на кримінальні провадження, відомості за якими про кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо початку роботи Вищого антикорупційного суду», - якщо досудове розслідування здійснюється або здійснювалося Національним антикорупційним бюро України та закінчено прокурорами Спеціалізованої антикорупційної прокуратури.

При цьому процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення (ч. 1 ст. 5 КПК України).

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_5 звернувся до Вищого антикорупційного суду зі скаргою на бездіяльність Генерального прокурора (уповноважених осіб Генеральної прокуратури) з приводу невиконання вимог ст. 214 КПК України, що полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його зверненням до депутата Верховної Ради України ОСОБА_6 від 29 червня 2019 року, відомостей про можливе вчинення уповноваженими особами Державного бюро розслідувань кримінальних правопорушень, передбачених ст. 364, 365, 382 КК України, та безпосередньому направленні його звернення до Державного бюро розслідувань. З зазначених підстав, просив слідчого суддю Вищого антикорупційного суду зобов`язати Генерального прокурора (уповноважених осіб Генеральної прокуратури) виконати вимоги ст. 214 КПК України, які їм належить виконати при отриманні заяви (повідомлення) про кримінальні правопорушення за його зверненням до депутата Верховної Ради України ОСОБА_6 від 29 червня 2019 року.

Твердження ОСОБА_5 про те, що злочин, про вчинення якого він зазначав у зверненні до депутата Верховної Ради України ОСОБА_6 від 29 червня 2019 року, за кваліфікацією та суб`єктам його вчинення, підсудний Вищому антикорупційному суду, не є обґрунтованими, оскільки скарга до Вищого антикорупційного суду подана останнім саме з приводу бездіяльності Генерального прокурора (уповноважених осіб Генеральної прокуратури).

Крім того, даних, що підтверджують факт звернення ОСОБА_5 до Національного антикорупційного бюро України з іншими заявами та/або зверненнями щодо подій, стосовно яких оскаржується бездіяльність Генерального прокурора (уповноважених осіб Генеральної прокуратури) у суду немає та відповідно доказів цього суду не надано. А тому, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим суддею було надано належну оцінку доданому до скарги зверненню ОСОБА_5 за № 26/2-ВРУ-КРП від 29 червня 2019 року адресованого директору Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_7 , зокрема відсутності підтвердження його направлення адресату та його отримання.

Слід зазначити, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом (ч. 3 ст. 26 КПК України).

Отже, скарга, подана ОСОБА_5 до Вищого антикорупційного суду, яка стосується дій Генерального прокурора (уповноважених осіб Генеральної прокуратури) не підлягає розгляду слідчим суддею Вищого антикорупційного суду в порядку здійснення судового контролю під час досудового розслідування та Вищий антикорупційний суд не є «судом, встановленим законом» для розгляду даної скарги.

За викладених обставин, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді Вищого антикорупційного суду про те, що скарга ОСОБА_5 не підсудна Вищому антикорупційному суду, оскільки орган досудового розслідування та подія, відомості про яку викладені у заяві ОСОБА_5 , не відповідає критеріям, визначеним у п. 20-2 розділу XI «Перехідні положення» КПК України.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, слідчий суддя дослідив зазначені обставини та дійшов обґрунтованого висновку про повернення скарги ОСОБА_5 на підставі п. 4 ч. 2 ст. 304 КПК України.

Пунктами 1, 4 ч. 1 ст. 407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу.

Вичерпні підстави для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції визначені статтею 409 КПК України, зокрема: неповнота судового розгляду; невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Отже, істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга ОСОБА_5 з урахуванням усіх викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 309, 376, 392, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія судді

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 30 вересня 2019 року про повернення скарги ОСОБА_5 на бездіяльність Генерального прокурора (уповноважених осіб Генеральної прокуратури), яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3