Справа № 282/1029/19
Провадження № 1-кп/282/157/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2019 року
смт.Любар

Любарський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1

при секретарі судових засідань: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

потерпілої: ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000099 від 09.04.2019 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно рішення Любарського районного суду Житомирської області № 282/167/16 від 24 лютого 2016 року, ОСОБА_6 , зобов`язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_5 , на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 500 грн., щомісяця, до досягнення сином повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Однак, всупереч рішенню суду, ОСОБА_4 , злісно ухиляється від його виконання.

16.01.2019 року, будучи офіційно попередженим державним виконавцем Любарського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про кримінальну відповідальність передбачену ч. 1 ст. 164 КК України, за злісне ухилення від сплати аліментів, знаючи про свій обов`язок виплачувати аліменти на користь ОСОБА_5 , жодних заходів щодо їх сплати не вчиняв, при цьому допустивши заборгованість станом на січень 2019 року в сумі 9757,35 грн.

Після цього, 16.04.2019 року будучи повторно попередженим державним виконавцем Любарського РВ ДВС ГТУЮ у Житомирській області про кримінальну відповідальність передбачену ч. 1 ст. 164 КК України, за злісне ухилення від сплати аліментів, знаючи про свій обов`язок виплачувати аліменти на користь ОСОБА_5 , жодних заходів щодо їх сплати не вчиняв, при цьому допустивши зростання наявної заборгованості станом на 01.04.2019 року в сумі 11383,35 грн.

Таким чином, являючись дієздатною та працездатною особою, маючи щомісячний дохід від тимчасових заробітків ОСОБА_4 , з 01.01.2019 року по 09.04.2019 року злісно ухилявся від обов`язку встановленого рішенням суду щодо сплати на користь ОСОБА_5 , аліментів на утримання сина ОСОБА_7 , допустивши заборгованість станом на 01.04.2019 року в розмірі 11383,35 грн.

Дії ОСОБА_4 , які виразились у злісному ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), органами досудового розслідування кваліфіковані правильно, за ч. 1 ст. 164 КК України.

08 травня 2019 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_5 укладено угоду про примирення між підозрюваним та потерпілою у кримінальному провадженні.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою вину у вчиненому визнав повністю та просив суд затвердити угоду про примирення від 08 травня 2019 року, досягнуту між ним та потерпілою, за якою він визнав себе винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України. Сторони дійшли згоди щодо призначення йому покарання: за ч. 1 ст. 164 КК України у виді громадських робіт на строк 120 годин.

Також пояснив, що укладення угоди з його сторони є добровільним, він розуміє права, передбаченні п.1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені п.1 ч.1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього, у разі затвердження цієї угоди.

Потерпіла ОСОБА_5 , у підготовчому судовому засіданні підтримала угоду про примирення з обвинуваченим ОСОБА_4 , просила суд її затвердити, призначивши обвинуваченому покарання, визначене цією угодою. Також пояснила, що на даний час претензій до обвинуваченого не має, укладення угоди з її сторони є добровільним, наслідки затвердження угоди, передбачені п.2 ч.1 ст. 473 КПК України зрозумілі.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні не заперечував проти затвердження даної угоди про примирення досягнутої між обвинуваченим та потерпілою.

Перевіривши угоду про примирення та заслухавши думку потерпілої, обвинуваченого та висновок прокурора, суд приходить до висновку, що укладення угоди сторонами є добровільним, зазначена угода про примирення відповідає вимогам КПК України та закону і підлягає затвердженню.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 469 КПК України за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_4 , вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 164 України, які відповідно до ст.12 КК України є злочинами невеликої тяжкості.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинуваченому цілком зрозумілі права, визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом. Потерпіла також розуміє наслідки затвердження даної угоди, визначені п.2 ч. 1 ст.473 КПК України.

Також судом встановлено, що умови угоди про примирення не суперечать вимогам КПК України та Кримінального кодексу України, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна; умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб, відсутні підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися, не встановлено видимої неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, а також відсутні фактичні підстави для невизнання винуватості.

При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів та особу винної, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України є щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України судом не встановлено.

Міра покарання, узгоджена сторонами угоди про примирення, відповідає санкції ч. 1 ст. 164 КК України.

Згідно ч.5 ст. 65 КК України, у випадку затвердження вироком угоди про примирення, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Відповідно до ч. 5 ст. 469, п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України передбачено, що укладення угоди про примирення може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку. При прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду про примирення.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Виходячи з вище наведеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпіло. ОСОБА_5 , та обвинуваченим ОСОБА_4 , та призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Речовими доказами розпорядитись у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 100, 368-371, 373, 374, 395, 468, 469, 471, 474, 475 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 від 08 травня 2019 року.

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 120 (сто двадцять) годин.

Речові докази по справі: виконавче провадження на ОСОБА_4 , під АСВП № 50443992, яке передано на зберігання державному виконавцю Любарського РВ ДВС ОСОБА_8 , після набрання вироком суду законної сили - повернути до Любарського РВ ДВС.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Житомирського апеляційного суду через Любарський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, а в разі подачі апеляційної скарги після розгляду справи апеляційною інстанцією, якщо його не скасовано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1