Справа № 153/936/17
Провадження №11-кп/801/927/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 вересня 2019 року м. Вінниця

Колегія суддів Вінницького апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

адвоката ОСОБА_8

представника потерпілого ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000043 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Ямпільського районного суду Вінницької області від 28.05.2019, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Пороги, Ямпільського району, Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого, неодруженого, раніше не судимого,

- визнано невинним та виправдано за ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України.

Вирішено долю речових доказів та процесуальних витрат.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Згідно обвинувального акту ОСОБА_7 в період часу із 10 години 00 хвилин по 16 годину 20 хвилин 12 лютого 2016 року перебуваючи на території недіючого кар`єру, який знаходиться в межах запасів ділянки «Ямпіль» Ямпільського родовища пісковиків та розташований по вулиці Будівельній у місті Ямпіль, Вінницької області (географічні координати 48*14*46ПнШ28*18*16СхД) діючи умисно, маючи прямий умисел на таємне викрадення каменю-пісковику, який згідно ст.4 Кодексу України про надра є виключною власністю Українського народу, спільно із ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , яких ввів в оману про наявність у нього відповідного дозволу, незаконно почав завантаження каменю-пісковику, який був раніше видобутий невстановленими особами, до кузова автомобіля ЗИЛ-ММЗ 554 д.н.з. НОМЕР_1 , тим самим загрузивши орієнтовно 4 метри кубічних будівельного каменю-пісковику, який відповідно до Переліку корисних копалин загальнодержавного значення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.12.1994 №827 та відомостей Держгеонадр України є корисною копалиною загальнодержавного значення. Однак, ОСОБА_7 свої дії до кінця не довів, оскільки разом з іншими вказаними особами був виявлений на місці вчинення злочину працівниками Ямпільського ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області.

Дії ОСОБА_7 були кваліфіковані за ч. 2 ст. 240 КК України, тобто незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення.

В подальшому прокурор перекваліфікував обвинувачення на ч.3 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, тобто незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Вироком Ямпільського районного суду Вінницької області від 28.05.2019 ОСОБА_7 виправдано за ч.3 ст.15, ч.1 ст.185 КК України.

Виправдовуючи обвинуваченого ОСОБА_7 в інкримінованому йому злочині суд першої інстанції вказав про відсутність достатніх та переконливих поза розумним сумнівом доказів винуватості обвинуваченого у замаху на таємне викрадення чужого майна.

Покази свідка ОСОБА_13 та ОСОБА_14 надані ними в судовому засіданні, про те що обвинувачений ОСОБА_7 12 лютого 2016 року займався незаконним видобування корисних копалин загальнодержавного значення не визнав такими, що підтверджують факт скоєння ОСОБА_7 злочину передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.185 КК України.

Окрему увагу суд звернув на те, що обвинуваченим ОСОБА_7 та свідками за кримінальним провадженням в судовому засіданні спростовані доводи державного обвинувачення в частині того, що саме ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення.

При цьому суд також зауважив, що стороною обвинувачення в судовому засіданні не доведено, що діями ОСОБА_7 потерпілому у кримінальному провадженні було спричинено матеріальну шкоду. В обвинувальному акту розмір шкоди не визначений.

Окрім того, не надано доказів того, що каміння пісковику на території недіючого кар`єру, який знаходиться в межах запасів ділянки «Ямпіль» Ямпільського родовища пісковиків та розташований по АДРЕСА_2 та викрадення якого інкримінують ОСОБА_7 , належить чи перебуває в розпорядженні Державної екологічної інспекції у Вінницькій області.

Вимоги апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати виправдувальний вирок щодо ОСОБА_7 та ухвалити новий вирок, яким визнати обвинуваченого винним за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України та призначити покарання у вигляді штрафу в розмірі 60 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що суд допустив неповноту судового розгляду, невідповідність висновків фактичним обставинам справи, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Зазначає, що під час підготовчого судового засідання суд відповідно до вимог ст. 344 КПК України не оголосив склад суду, прізвище прокурора, обвинуваченого, захисника, секретаря судового засідання, а також не роз`яснив учасникам судового провадження право на відвід.

Також вказує, що ухвалою суду від 31.05.2019 необґрунтовано відмовлено в задоволенні клопотання прокурора про виклик для повторного допиту свідка ОСОБА_15 , оскільки суд не привів його до присяги перед тим, як допитати потерпілого.

Окрім того, після залучення в якості потерпілого Державну екологічну інспекцію у Вінницькій області, головуючий не роз`яснив представнику юридичної особи право підтримувати обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі до зміни його кваліфікації (ч. 3 ст. 338 КК України).

Просить повторно допитати свідків до дослідити наявні у справі докази.

Позиції учасників судового провадження.
Заслухавши доповідача, думку прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу частково, обвинуваченого ОСОБА_7 та адвоката, які просили апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, представника потерпілого, який не погодився із перекваліфікацією дій обвинуваченого та вказав, що підтримував би обвинувачення за ч. 2 ст. 240 КК України, якби був повідомлений судом про розгляд справи, перевіривши матеріали справи в межах апеляційної скарги та обговоривши її доводи, колегія суддів дійшла наступного.

Мотиви Суду.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинне бути законним, обґрунтованим, вмотивованим.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як убачається із обвинувального акту від 21.07.2017 дії ОСОБА_7 були кваліфіковані за ч. 2 ст. 240 КК України, тобто незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення. (а.с.2-3, Т.1)

Згідно постанови слідчого від 23.06.2017 Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області було визнано потерпілим у даному кримінальному провадженні.

Ухвалою суду від 26.10.2018 клопотання прокурора про залучення до кримінального провадження потерпілого Державну екологічну інспекцію у Вінницькій області задоволено, оскільки саме їй були заподіяні збитки діями обвинуваченого.

Надалі прокурор в порядку ст. 308 КПК України перекваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_7 на ч.3 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, тобто незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна та затвердив 18.01.2019 новий обвинувальний акт. (а.с. 153-154, Т.2)

У судовому засіданні від 28.02.2019 під час оголошення клопотання про зміну обвинувачення та 25.05.2019 під час ухвалення виправдувального вироку представник потерпілого участі не брав.

Матеріали кримінального провадження також не містять доказів на підтвердження того, що потерпілому Державній екологічній інспекції у Вінницькій області було надано перекваліфікований обвинувальний акт та роз`яснено право підтримувати обвинувачення саме за ч. 2 ст. 240 КК України, а судом належним чином повідомлено потерпілого про дату та час засідань.

Відповідно до вимог ст. 338 КПК України, дійшовши до переконання, що обвинувачення потрібно змінити, прокурор після виконання вимог ст. 341 Кодексу складає обвинувальний акт, в якому формулює змінене обвинувачення та викладає обґрунтування прийнятого рішення. Копії обвинувального акта надаються обвинуваченому, його захиснику, потерпілому, його представнику та законним представникам, а також представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Обвинувальний акт долучається до матеріалів кримінального провадження. Якщо в обвинувальному акті зі зміненим обвинуваченням ставиться питання про застосування закону України про кримінальну відповідальність, який передбачає відповідальність за менш тяжке кримінальне правопорушення, чи про зменшення обсягу обвинувачення, головуючий зобов`язаний роз`яснити потерпілому його право підтримувати обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі.

Вказаними змінами обвинувачення прокурор фактично порушив питання про застосування закону України про кримінальну відповідальність, який передбачає відповідальність за менш тяжке кримінальне правопорушення.

В суді апеляційної інстанції представник потерпілого вказав, що вбачає в діях ОСОБА_7 саме склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України.

На думку колегії суддів, не вручення потерпілому нового обвинувального акта, не з`ясування судом його позиції щодо зміненого прокурором обвинувачення, істотно порушило вимоги кримінального процесуального закону та позбавило потерпілого прав, передбачених ст.ст. 56, 58, 61, 63 КПК України.

На підставі викладеного, у зв`язку із допущенними судом першої інстанції істотними порушеннями кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення (ч. 1 ст. 412 КПК України), оскаржуваний вирок є таким, що не відповідає вимогам ст. 370 КПК України та загальним засадам кримінального провадження, а тому підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 415 КПК України, скасовуючи оскаржуваний вирок з вказаних підстав, суд апеляційної інстанції не вирішує питань про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, а відтак доводи викладені в апеляційній скарзі прокурора апеляційним судом не розглядаються.

Зважаючи на викладене, керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково, вирок Ямпільського районного суду Вінницької області від 28.05.2019, яким ОСОБА_7 визнано невинним та виправдано за ч.3 ст.15, ч.1 ст.185 КК України скасувати.

Призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судові рішення апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту проголошення.
Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4