В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" листопада 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Дніпровського районного в суду м. Києва обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за0000743 від 09 серпня 2018 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бровари, Київської обл., працюючого водієм в ТОВ «ВТК» Інтер-Пласт», одруженого, має на утриманні дружину ОСОБА_5 , інваліда 3 групи з дитинства та малолітню доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є учасником Антитерористичної операції, нагороджений медаллю «За відвагу», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, - у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -
за участю учасників судового провадження:

прокурорів ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 , ОСОБА_9
представника потерпілих адвоката ОСОБА_10 ,

потерпілих ОСОБА_11 ,
ОСОБА_12 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_13 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

09 серпня 2018 року близько 09 години 40 хвилин ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем марки «VOLKSWAGEN LT 35», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_14 , рухався заднім ходом по проїзній частині дворової території будинку №13 по вул. Дарницький бульвар в м. Києві зі сторони під`їзду №6 в напрямку під`їзду №4.
В салоні вказаного автомобіля на передньому пасажирському сидінні знаходились пасажири ОСОБА_15 та ОСОБА_16 .
В цей час, позаду автомобіля марки «VOLKSWAGEN LT 35», державний номерний знак НОМЕР_1 , знаходилася пішохід ОСОБА_17 .
Під час руху ОСОБА_4 грубо порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 2.3 підпункт «б», 10.1 та 10.9 Правил дорожнього руху України:
- п. 1.3: учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими;
п. 1.5: дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;
- п. 2.3 підпункту «б»: для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
- п. 10.1 перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;
- п. 10.9 під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху; для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.
Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_4 виявились в тому, що він, керуючи технічно справним автомобілем марки «VOLKSWAGEN LT 35», державний номерний знак НОМЕР_1 , перед початком та під час руху заднім ходом проявив неуважність, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не відреагував на її зміну не звернувся за допомогою до інших осіб (пасажирів вказаного вище транспортного засобу), внаслідок чого позбавив себе можливості своєчасно виявити небезпеку для руху у вигляді пішохода ОСОБА_17 , яка знаходилась позаду вказаного транспортного засобу, яку він, при допомозі вказаних вище осіб, об`єктивно спроможній був би виявити, внаслідок чого, при русі заднім ходом, навпроти будинку №13 по вул. Дарницький бульвар в м. Києві, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_17 .
Внаслідок даної дорожньо-транспортної події пішохід ОСОБА_17 отримала тілесні ушкодження, від яких того ж дня о 14 годині 45 хвилин померла в приміщенні Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги.
Як вбачається з даних, що містяться у висновку судово-медичної експертизи трупа за № 90/1835/2, смерть ОСОБА_17 настала внаслідок ушкодження декількох ділянок тіла, які супроводжувались утворенням множинних переломів кісток скелету, травматичної ампутації лівої нижньої кінцівки та масивною крововтратою, що призвело до розвитку шоку.
Вказані ушкодження знаходяться у прямому (причинно-наслідковому) зв`язку з вказаною дорожньо-транспортною пригодою.
Порушення водієм ОСОБА_4 Правил дорожнього руху та настання наслідків у вигляді спричинення смерті потерпілої ОСОБА_17 перебувають між собою у прямому причинному зв`язку.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю та повністю визнав суму, заявлених цивільних позовів, щиро розкаявся, підтвердив, що вчинив кримінальне правопорушення за обставин встановлених під час досудового розслідування. Крім того, в повному обсязі визнав суми заявлених потерпілими цивільних позовів. Показав, що він разом з родиною проживає в м. Бровари. Його дружина інвалід третьої групи з дитинства, була вагітна, але нещодавно втратила дитину. Він має доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Він утримує сім`ю, працює водієм ТОВ «ВТК» Інтер-Пласт», має водійський стаж з 1996 року. Він раніше ніколи не притягувався до адміністративної та кримінальної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху. У період часу з 2015 по 2017 роки він брав участь в проведенні антитерористичної операції, має нагороди. Зранку 09 серпня 2018 року він керував автомобілем марки VOLKSWAGEN LT 35, державний номерний знак НОМЕР_1 , довжиною 5 м, та за графіком виїхав за замовленням з м. Бровари до м. Києва. Він погано знає місто, тому їхав за навігатором. На вул. Дарницький бульвар в м. Києві він повернув біля будинку, як тепер знає № 13. Проїхавши вздовж будинку, він заїхав у тупик, якого не показував навігатор. Він рухався на першій передачі зі швидкістю 4-5 км на годину. Із тупику між виїхати лише заднім ходом. Він впевнився, що позаду нікого немає, почергово дивлячись в ліве та праве дзеркало заднього огляду, почав тихенько рух заднім ходом. Несподівано він у праве дзеркало побачив перешкоду та не зрозумів людина це чи ні, зупинився та подав автомобіль вперед. Вийшовши з автомобіля і побачив, що за автомобілем, за задніми колесами, знаходилась людина. Сам момент зіткнення з потерпілою він не відчув. Він дуже злякався, одразу викликав поліцію та швидку медичну допомогу. Він одразу повідомив, що на вул. Дарницький бульвар вчинив дорожньо-транспортну пригоду, а саме наїзд на жінку. Жінка була при свідомості, але мабуть перебувала у шоку, одна її нога була травмована. Між викликом швидкої допомоги та її приїздом пройшло не більше 4 хвилин. Лікарі швидкої допомоги не пояснили, що з потерпілою, а забрали її та повезли в лікарню. Він працівникам поліції одразу розповів про всі обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди. Потім в поліції йому дали номер родичів потерпілої, він телефонував щоб вибачитись, запропонувати допомогу, але в телефонній розмові, співрозмовниця на нього дуже ганебно накинулась та відмовилась від розмови. Він відправляв кошти в якості відшкодування шкоди, але гроші були йому повернуті через декілька місяців. На даний час він продовжує працювати та утримувати родину. В нього є ділянка під гараж і він може її віддати в якості відшкодування цивільного позову.
Дані обвинуваченим ОСОБА_4 показання не викликають у суду сумніву щодо їх правдивості та добровільності.
Крім повного визнання своєї вини у вчиненому кримінальному правопорушенні, винність ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, підтверджується сукупністю зібраних по справі та досліджених в судовому засіданні доказів.
Так, потерпіла ОСОБА_11 суду показала, що ОСОБА_17 була її матір`ю. За адресою АДРЕСА_2 вона проживала разом з матір`ю та своєю донькою ОСОБА_12 09 серпня 2018 року її мати зранку збиралася іти до церкви. В цей же день, їй ( ОСОБА_11 ) зателефонували працівники поліції та повідомили, що на вул. Дарницький бульвар, 13 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода, її матір збив автомобіль і їй необхідно їхати в лікарню. Вона до самої смерті матері знаходилась у лікарні. Наявність в крові матері алкоголю може пояснити тим, що вона приймала настойки для серця та міцного сну, які містять у своєму складі спирт, наприклад «Настоянка півонії». Ії матір не зловживала алкогольними напоями, була віруючою людиною. Їй дійсно дзвонив на телефон чоловік, але вона не захотіла розмовляти. Їй на мобільний телефон приходило смс, але вона відразу не зрозуміла, що це грошовий переказ, а в подальшому, коли це з`ясувалося, то вона його не знімала, оскільки боялася, що обвинувачений зможе уникнути покарання. Смерть матері та пов`язані з цим події дуже на неї вплинули. Вона була вимушена звертатися за медичною та психологічною допомогою. Тому просить стягнути на її користь з ОСОБА_4 1000 гривень на відшкодування майнової шкоди, а саме на її медичне лікування, та 355 324 гривні на відшкодування завданої їй моральної шкоди. Крім того, того просить ОСОБА_4 позбавити права керування автомобілем та позбавити волі на вісім років. Крім того, просить стягнути на її користь з «Української страхової компанії «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» 22 400 гривень майнової шкоди, понесеної на поховання, та 44 676 гривень на відшкодування моральної шкоди.
Потерпіла ОСОБА_12 суду показала, що ОСОБА_17 була її бабусею, з якою вони проживали однією сім`єю. Бабуся була 1941 року народження, але була здоровою та розсудливою людиною. 09 серпня 2018 року вона йшла до церкви, була в нормальному, адекватному стані. В цей же день, їй зателефонувала матір ОСОБА_11 та повідомила, що бабуся потрапила в аварію, її збив автомобіль і їй необхідно їхати в лікарню швидкої медичної допомоги. Смерть бабусі та пов`язані з цим події дуже на неї вплинули. Вона була вимушена звертатися за медичною та психологічною допомогою. Тому просить стягнути на її користь з ОСОБА_4 401 гривню 30 копійок на відшкодування майнової шкоди, а саме на її медичне лікування, та 400000 гривень на відшкодування завданої їй моральної шкоди. Крім того, того просить ОСОБА_4 позбавити права керування автомобілем та позбавити волі на вісім років.
Крім того, винність ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні та досліджених в судовому засіданні письмових доказів.
Як вбачається з даних, що містяться:

- у висновку судово-медичної експертизи за № 90/1835/2 від 20 серпня 2018 року: «1.(1,2,3,4,5,6,7) При дослідженні трупа ОСОБА_17 виявлені: поширені зони осадження в області обличчя, передньої поверхні лівої половини грудної клітини, на передній та задній поверхнях лівої верхньої кінцівки, відкритий перелом кісток лівої гомілки в нижній третині з ушкодженням судин та розчавленням м`яких тканин, крововиливи в м`яких тканинах правої кульшової ділянки та на задній поверхні правої гомілки, двобічні переломи ребер з крововиливом у грудну порожнину (200 мл), перелом правої клубової кістки, розрив крижо-клубових зчленувань та симфізу, перелом кісточок правої гомілки, перелом верхньої третини лівої стегнової кістки, малокрів`я органів, слабка вираженість трупних плям. Розташування та морфологічні особливості ушкоджень м`яких тканин і кісток скелета вказують на те, що ушкодження в області голови, тулуба, верхніх та нижніх кінцівок виникли внаслідок дії тупих предметів, що мали необмеженою поверхню контакту. В момент первинного контакту з травмуючими поверхнями рухливого автотранспортного засобу ОСОБА_17 знаходилась у вертикальному (або близькому до нього положенні), та була огорнута до автотранспортного засобу правою задньо-бічною поверхнею тіла. Зонами первинного контакту на трупі ОСОБА_17 є задня поверхня правої гомілки, права бічна поверхня тазової ділянки та права бічна поверхня грудної клітини. Ушкодження в області обличчя, передньої поверхні грудної клітини, верхньої та нижньої кінцівок ліворуч виникли внаслідок їх стиснення між тупими предметами, якими можуть бути поверхні шляхового покриття та обертаюча поверхня коліс автотранспортного засобу в момент їх перекату по задній поверхні лівих кінцівок у подовженому напрямку до вертикальної вісі тіла. В момент перекату колеса (коліс) автотранспортного засобу ОСОБА_17 знаходилась у горизонтальному положенні, обличчям донизу. До смерті .

ОСОБА_17 призвели ушкодження декількох ділянок тіла, які супроводжувались утворенням множинних переломів кісток скелету, травматичної ампутації лівої нижньої кінцівки та масивною крововтратою, що призвело до розвитку шоку. Виявлені ушкодження, за ознаками небезпеки для життя відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, знаходяться у причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_17 . Давність виникнення ушкоджень у ОСОБА_17 відповідає вказаній у постанові даті - 09.08.2018 р. При судово-токсикологічному дослідженні в крові трупа гр. ОСОБА_17 виявлений етиловий спирт у концентрації 0,52 проміле. Зазначена концентрація етилового спирту вказує на те, що перед настанням смерті ОСОБА_17 могла перебувати стані легкого алкогольного сп`яніння»;

- у висновку експертизи технічного стану транспортного засобу за №12/1/1602 від 24 вересня 2018 року та ілюстрованої таблиці до нього: «На момент огляду автомобіля «VOLKSWAGEN LT 35», державний номерний знак НОМЕР_1 , гальмівна система, система рульового керування та ходова частина знаходяться в працездатному стані.»;
- у висновку судової автотехнічної експертизи за № 12/1/1753 від 24 вересня 2018 року: «В ситуації, що склалася на дорозі безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою, водій автомобіля «VOLKSWAGEN LT 35», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_4 повинен був керуватися вимогами пункту 10.9 ПДР України. Для оцінки дій пішохода ОСОБА_17 в умовах виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди спеціальних знань в галузі судової автотехніки не потрібно, вони (дії) можуть бути оцінені органами досудового розслідування (судом) самостійно, відповідно до вимог розділу 4 чинних Правил дорожнього руху України. В даній ситуації, в діях водія автомобіля «VOLKSWAGEN LT 35», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_4 експертом, з технічної точки зору, вбачаються невідповідності вимогам пункту 10.9 ПДР України. Причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору, є невідповідність дій водія автомобіля «VOLKSWAGEN LT 35», державний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 вимогам пункту 10.9 ПДР України»;
- у протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 09 серпня 2018 року: огляд проходить на дворовій дорозі від під`їду № 4 буд. № 13 до під`їзду № 6 буд. № 13 по вул. Дарницький бульвар в м. Києві, ділянка горизонтальна, пряма в плані, асфальтобетонне покриття, сухе, чисте. На транспортному засобі «VOLKSWAGEN LT 35», державний номерний знак НОМЕР_1 , сліди біологічного походження та сліди бурого кольору на задньому правому колесі автомобіля. Сліди біологічного походження, мають розірвану форму, проходять від об`ємного сліду біологічного походження та плями бурого кольору і до заднього правого колеса автомобіля «VOLKSWAGEN LT 35», державний номерний знак НОМЕР_1 , автомобіль «VOLKSWAGEN LT 35», державний номерний знак НОМЕР_1 в справному стані;
- у схемі пригоди та ілюстрованої таблиці до неї: на схемі зображена ділянка по вул. Дарницький бульвар буд. 13 в м. Києві та автомобіль «VOLKSWAGEN LT 35», державний номерний знак НОМЕР_1 . Під № 1 на схемі зафіксовано сліди біологічного походження та плями бурого кольору схожі на кров. Під № 2 розірваний слід біологічного походження, залишений заднім правим колесом транспортного засобу. Під № 3 автомобіль «VOLKSWAGEN LT 35», державний номерний знак НОМЕР_1 . Під № 4 сліди біологічного походження та плями бурого кольору на правому задньому колесі «VOLKSWAGEN LT 35», державний номерний знак НОМЕР_1 ;
- у постанові про визнання речі речовим доказом та визначення місця її зберігання від 09 серпня 2018 року: автомобіль марки «VOLKSWAGEN LT 35», державний номерний знак НОМЕР_1 , визнано речовим доказом та залишено на зберігання на території майданчику тимчасового утримання транспортних засобів.
Оцінюючи вищенаведені докази, суд приходить до висновку, що вони є належними, допустимими, достовірними, а сукупність зібраних доказів є достатніми для прийняття рішення по кримінальному провадженню.

Враховуючи вищенаведене, суд не погоджується з вимогами представника потерпілих ОСОБА_10 , висловлених в судових дебатах, про обов`язкове визнання обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_4 , вчинення кримінального правопорушення відносно особи похилого віку. Як вбачається зі змісту обвинувального акту, при формулюванні ОСОБА_4 обвинувачення та при визначенні обставин, що обтяжують його відповідальність, дана обставина зазначена не була, тому обвинувачений не захищався від цього обвинувачення і визнання цієї обставини такою, що обтяжує його покарання, призвело б до погіршення його становища та порушення його права на захист. Крім того, під час судового розгляду справи, в тому числі і в стадії клопотань, представник потерпілих не звертався з аналогічним за змістом клопотанням про зміну (уточнення) прокурором обвинувального акту в суді.

В той же час, суд звертає увагу, що відповідно до вимог діючого законодавства, основним безпосереднім об`єктом злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, - є безпека руху й експлуатації автомобільного та деяких інших видів транспорту, а його додатковим обов`язковим об`єктом - життя і здоров`я особи. Діяння полягає у порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту. Суб`єктивна сторона злочину визначається ставленням винного до наслідків і в цілому характеризується необережною виною та відсутністю умислу на вчинення кримінального правопорушення.

З аналогічних підстав суд не погоджується з вимогами представника потерпілих, висловлених в дебатах, про те, що при пред`явленні обвинувачення ОСОБА_4 та в обвинувальному акті зазначені не всі пункти правил дорожнього руху, які на його (представника потерпілих) думку порушив останній. При цьому, представник потерпілих не ставив під сумнів висновки автотехнічної експертизи.

Крім того, суд не погоджується з вимогою представника потерпілих, висловленою в дебатах, про неприйняття до уваги висновків судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_17 в частині того, що в її крові виявлений етиловий спирт у концентрації 0, 52 проміле. Під час судового розгляду, в тому числі дослідження письмових доказів сторони обвинувачення та в стадії клопотань, представник потерпілих не повідомляв суд про свою незгоду з висновками експерта та не звертався з будь-якими клопотаннями з цього приводу. Крім того, під час допиту в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_11 суду показала, що її мати вживала «Настоянку півонії», та інші, які у своєму складі мали алкоголь, саме цим вона могла пояснити наявність у крові останньої алкоголю.

Під час судового розгляду було встановлено, що після вчинення дорожньо-транспортної пригоди саме ОСОБА_4 викликав працівників поліції, швидку медичну допомоги, яким повідомив, що саме він вчинив цю дорожньо-транспортну пригоду. В судовому засідання потерпіла ОСОБА_11 підтвердила покази ОСОБА_4 в тій частині, що він їй телефонував, намагався поговорити, крім того, їй приходив грошовий переказ від нього, який вона відмовилася приймати. Тому суд вважає необґрунтованими твердження представника потерпілих про те, що суд не повинен визнавати факт того, що обвинувачений намагався відшкодувати матеріальну шкоду.

Тим більше суд не приймає до уваги твердження представника потерпілих про те, що намагання обвинуваченого ОСОБА_4 надати невелику суму грошей, неможливо визнати його бажання відшкодувати потерпілим шкоду. В той же час, сам представник потерпілих в судовому засіданні вимагав від обвинуваченого, на підтвердження бажання відшкодувати моральну шкоду потерпілим, негайно продати свою земельну ділянку в м. Бровари та віддати кошти потерпілим.

Аналізуючи вищенаведене суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_4 покарання, суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує: ступінь тяжкості вчиненого ним злочину( а саме, його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху), дані про особу обвинуваченого, який щиро розкаявся у вчиненому злочині, офіційно працює, має на утриманні дружину інваліда 3-ї групи з дитинства та малолітню доньку, ІНФОРМАЦІЯ_2 , є єдиним годувальником сім`ї, має постійне місце реєстрації та проживання, є учасником Антитерористичної операції, нагороджений медаллю «За відвагу», має водійське посвідчення на керування категорій «В», «С», «С1», має великий водійський стаж, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, активно сприяв в розкритті злочину, після вчинення його сам викликав працівників поліції та лікарів, повідомивши, що саме він вчинив злочин, вживав заходи щодо відшкодування матеріальної шкоди, в повному обсязі визнав суми цивільних позовів потерпілих та виявив бажання розпочати їх відшкодовувати.
Обставинами, які, відповідно до вимог ст. 66 КК України, пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття обвинуваченого та активне сприяння в розкритті злочину, наявність у нього на утриманні малолітньої дитини та дружини інваліда 3 групи.
Обставин, які, відповідно до вимог ст. 67 КК України, обтяжують покарання ОСОБА_4 , - судом не встановлено.
Крім того, при призначення ОСОБА_4 покарання суд враховує вимоги ст. 50 КК України про те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливо без ізоляції від суспільства, а тому вважає за можливе призначити йому покарання у межах санкції статті 286 КК України у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами, із застосуванням вимог ст.75 КПК України до основного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням та покласти обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, - яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Крім того, потерпілою ОСОБА_11 у кримінальному провадженні було заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди в сумі 1008 гривень 50 копійок та моральної шкоди в сумі 355 324 гривень. Свої позовні вимоги вона обґрунтувала тим, що ОСОБА_17 була її матір`ю, вони проживали разом в одній квартирі багато років. Через втрату матері стан її здоров`я погіршився, у зв`язку з чим, вона була вимушена звертатись за наданням психолого-психіатричної допомоги до лікарів Державної установи «Центр психіатричної допомоги та професійного психофізичного відбору Міністерства внутрішніх справ України». Через вказане, зазнала матеріальних збитків на придбання лікарських засобів на суму 1008 гривень 50 копійок. Крім того, вона перебувала в Київській міській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги з метою допомоги та догляду за своєю матір`ю. Незважаючи на душевні страждання та хвилювання від побачених страждань, після смерті, близької їй людини, оскільки окрім неї та онуки у померлої нікого не було, вона змушена була замість лікування спочатку займатися похованнями померлої. З огляду на викладені обставини вбачається, що їй завдана не тільки матеріальна, а й моральна шкода, яка полягає у її душевних стражданнях через протиправну поведінку обвинуваченого, пов`язане з цим лікування, у нервовому напруженні, хвилюванні та зміні звичного життєвого укладу, пов`язаного зі втратою близької людини. Враховуючи неможливість забути втрату рідної матері, душевні страждання та хвилювання, яких вона зазнає кожного дня, погіршення стану здоров`я, вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди не може бути оцінений менш ніж 355 324 гривні.
Крім того, керуючись положеннями ст.ст. 1, 8, 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Законом України «Про державний бюджет на 2018 рік» та вимогами ст. 188 ЦПК України, потерпіла ОСОБА_11 вважає обов`язком ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» здійснити на її користь страхове відшкодування( Вона розраховує суму виходячи з того, що моральна шкода, заподіяна смертю виплачується в розмірі до 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на 06.09.2018 року,а витрати на поховання в розмірі до 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі встановлених законодавством на 06.09.2018 року.), Тому вона просить стягнути втрати, понесених на поховання матері, у сумі 22 440 гривень та моральну шкоди у сумі 44 676 гривень, посилаючись на вищезазначені обґрунтування.
Потерпілою ОСОБА_12 у кримінальному провадженні було заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди в сумі 401 гривень 30 копійок та моральної шкоди в сумі 400000 гривень. Свої позовні вимоги вона обґрунтувала тим, що ОСОБА_17 була її бабусею, вони проживали разом в одній квартирі багато років. Через вказані обставини стан її здоров`я погіршився, у зв`язку з чим, вона була вимушена звертатись за наданням психолого-психіатричної допомоги до лікарів Державної установи «Центр психіатричної допомоги та професійного психофізичного відбору Міністерства внутрішніх справ України». Через вказане, зазнала матеріальних збитків на придбання лікарських засобів в розмірі 401 гривня 30 копійок. Вона перебувала в Київській міській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги з метою допомоги та догляду за своєю бабусею. Незважаючи на душевні страждання та хвилювання від побачених страждань, а після і смерті, близької їй людини, оскільки окрім її матері ОСОБА_11 та неї ( ОСОБА_12 ) у померлої нікого не було, вона змушена була замість лікування спочатку займатися похованнями померлої. З огляду на викладені обставини вбачається, що їй завдана не тільки матеріальна, а і моральна шкода, яка полягає у її душевних стражданнях через протиправну поведінку обвинуваченого, пов`язане з цим лікування, у нервовому напруженні, хвилюванні та зміні звичного життєвого укладу, пов`язаного зі втратою близької людини. Враховуючи неможливість забуту втрату рідної бабусі, душевні страждання та хвилювання, яких вона зазнає кожного дня, погіршення стану здоров`я, вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди не може бути оцінений менш ніж 400 000 гривень.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав суми цивільних позовів, погодився на їх відшкодування.
У ході судового розгляду до участі в кримінальному провадженні було залучено в якості співвідповідача в частині, що стосується заявленого цивільного позову, ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуране Груп», представник якої ОСОБА_18 подав заперечення проти цивільного позову, зазначивши, що вони помилково залучені до участі в якості відповідача у межах цивільного позову у кримінальному провадженні, оскільки суд не має правових підстав розв`язувати у кримінальному провадженні цивільно-правовий спір з особою, непричетною до самої події злочину, і яка несе відповідальність за дії ОСОБА_4 не в силу Закону, а в силу договірних відносин поліс №АК/7845263 обов`язково страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Крім того, було порушено ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме: для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право отримання страхового відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, подає страховику заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися, зокрема: інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих. Позивачем не подано доказів звернення до Страховика із заявою про страхове відшкодування, яка відповідала б ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуране Груп» жодним чином не порушило права та/або законні інтереси позивача, відтак, позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Крім того, надані представником потерпілого документи на підтвердження витрачених коштів на організацію та проведення поховання та касовий чек не мають належного оформлення, не відповідають критеріям фінансового документа, а тому є неналежним та недопустима доказом. Також, до позову не долучено документи, які відповідно до вимог п.27.3 ст. 27 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», підтверджують право особи на отримання страхового відшкодування. Тому представник просив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_11 до ПрАТ Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуране Груп» щодо стягнення майнової шкоди в розмірі 22 440 гривень та моральної шкоди в розмірі 44 676 гривень відмовити повністю.

Розглядаючи наявні у кримінальному провадженні цивільні позови потерпілих, суд керується вимогами ч. 5 ст. 128 КПК України, відповідно до якої цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, КПК України не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Щодо заявлених потерпілим ОСОБА_11 та ОСОБА_12 цивільних позовів у частині відшкодування матеріальної шкоди та стягнення з ОСОБА_4 , відповідно суми 1008 гривень 50 копійок та суми 401 гривня 30 копійок, то вони підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки повністю знайшли своє підтвердження у ході судового розгляду та підтверджені доказами, наданими потерпілою стороною.
Крім того, згідно до вимог ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Крім того, відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Моральна шкода полягає у тому, що у зв`язку із завданням шкоди потерпілій ОСОБА_11 , остання мала переживання, душевні страждання, що призвело до змін в організації її життя, оскільки вона була змушена звертатися за наданням психолого-психіатричної допомоги, тобто, у сукупності все це позначилось на укладі її життя.

Моральна шкода завдана ОСОБА_12 полягає у тому, що вона мала переживання, душевні страждання, що призвело до змін в організації її життя, оскільки вона була змушена звертатися за наданням психолого-психіатричної допомоги, тобто, у сукупності все це позначилось на укладі її життя.

Проте, розмір моральної шкоди, який вказаний потерпілою ОСОБА_11 у сумі 355 324 гривень, а ОСОБА_12 у сумі 400000 гривень не є адекватним завданій моральній шкоді і не може бути засобом отримання доходу.

Як зазначається у Рішеннях Європейського суду з прав людини від 25 липня 2001 року у справі «Перна проти Італії», від 09 лютого 2007 року у справі «Білуха проти України», в окремих випадках визнання судом порушення саме по собі становить достатньо справедливу сатисфакцію за моральну шкоду, завдану особі.

Оцінивши доводи сторін судового провадження, суд дійшов до висновку про те, що грошова компенсація, завданої моральної шкоди саме діями ОСОБА_4 у розмірі 100 000 гривень на користь ОСОБА_11 та у розмірі 100 000 гривень на користь ОСОБА_12 у даному випадку відповідає засадам розумності й справедливості, тому вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Щодо заявлених потерпілою ОСОБА_11 позовних вимог на відшкодування моральної та матеріальної шкоди з ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», то відповідно до постанови Верховного Суду від 21 серпня 2018 року за № 227/3573/16-ц, суд дійшов висновку, вважати правильним висновок судів попередніх інстанцій, що уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик зобов`язаний відшкодувати завдану позивачу шкоду в межах ліміту страхового відшкодування.
Згідно висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному в постанові від 04 липня 2018 року, покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). При цьому, у разі невиконання чи неналежного виконання страхувальником обов`язку щодо своєчасного повідомлення страховика про ДТП, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника (підпункт 38.1.1 («ґ») пункту 38.1. статті 38 зазначеного Закону).

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року №465/4621/16-к, положення частини 1 статті 128 КПК України щодо можливості пред`явлення цивільного позову у кримінальному провадженні особою, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, зокрема, до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, треба розуміти як можливість пред`явлення зазначеного позову до Моторного (транспортного) страхового бюро України як юридичної особи, на яку статтею 41 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» покладено обов`язок відшкодування такої шкоди.

Для розгляду в межах кримінального провадження цивільного позову потерпілого до Страховика про стягнення шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, попереднє звернення потерпілого до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному статтею 35 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не є обов`язковим».

Таким чином, вищенаведеним спростовуються заперечення надані суду ПрАТ Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуране Груп».

Крім того, суд вважає надані представником цивільного позивача письмові докази на підтвердження позовних вимог потерпілої ОСОБА_11 (товарний чек від 11 серпня 2018 року, договір замовлення від 11 серпня 2018 року, поліс № АК/7845263 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів) є належними та допустимими, які підтверджують суми заявленого потерпілою ОСОБА_11 цивільного позову в цій частині.

Тому суд приходить до висновку про задоволення позову потерпілої ОСОБА_11 та здійснення на її користь страхового відшкодування з ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» витрат, понесених на поховання матері у сумі 22 440 гривень та моральної шкоди у сумі 44 676 гривень.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Питання судових витрат у провадженні суд вирішує відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

На підставі наведеного та, керуючись ст. 128, ст.ст.368-371, 373-374, 376, КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 2 роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання основного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_11 на відшкодування майнової шкоди суму 1008 (одна тисяча вісім) гривень 50 копійок та на відшкодування моральної шкоди суму - 100 000 (сто тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_12 на відшкодування майнової шкоди суму 401 (чотириста одна )гривня 30 копійок та на відшкодування моральної шкоди суму 100 000 (сто тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 витрати за проведення судово-медичної експертизи за № 90/1835/2 від 20 серпня 2018 року в сумі 2320 (дві тисячі триста двадцять) гривень 20 копійок) за проведення експертизи технічного стану транспортного засобу за № 12/1/1602 від 24 вересня 2018 року в сумі 1716 (одна тисяча сімсот шістнадцять) гривень 00 копійок, за проведення судової експертизи за № 12/1/1753 від 24 вересня 2018 року в сумі 1430 (одна тисяча чотириста тридцять) гривень 00 копійок.

Речовий доказ: автомобіль марки «VOLKSWAGEN LT 35», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_14 , та зберігається на території майданчику тимчасового утримання транспортних засобів повернути власнику ОСОБА_14 .
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1