ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2226/19 Справа № 191/4753/16-к Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової падати з розгляду кримінальних справ:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000123 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 , якій діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Синельніківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 червня 2019 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м.Синельникове Дніпропетровської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 червня 2019 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді трьох років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Цим же вироком з ОСОБА_7 стягнуто :
- на користь ОСОБА_11 моральну шкоду, завдану злочином, в розмірі 45000 (сорок п`ять тисяч) грн. 00 коп.
- на користь ОСОБА_10 моральну шкоду, завдану злочином, в розмірі 22000 (двадцять дві тисячі) грн. 00 коп.
- на користь ОСОБА_9 моральну шкоду, завдану злочином, в розмірі 53000 (п`ятдесят три тисячі) грн. 00 коп.
Також вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат.
За обставин, встановлених судом та детально викладених у вироку, 31 травня 2014 року приблизно о 21-20 годин ОСОБА_7 , не маючи посвідчення водія відповідної категорії на право керування транспортними засобами, керуючи технічно справним автомобілем «КІА RIO», реєстраційний номер: НОМЕР_1 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 07 грудня 2013 року належав ОСОБА_12 , рухався з перевищення допустимої швидкості руху по вул.Ватутіна у м.Синельникове Дніпропетровської області, зі сторони вул.Ковпака у м.Синельникове в напрямку вул.Толстого у м.Синельникове Дніпропетровської області. Під час руху по вищезазначеній вулиці водій ОСОБА_7 , проявляючи злочинну недбалість, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, не маючи жодних перешкод технічного і фізичного характеру для безпечного забезпечення руху, будучи неуважним до дорожньої обстановки та її змінам, змінив напрямок свого руху та виїхав на зустрічну смугу для руху, де перед перехрестям вул.Ватутіна з вул.Говорова в районі електроопори №38 допустив зіткнення передньою лівою частиною керованого ним автомобіля «КІА RIO» реєстраційний номер: НОМЕР_1 , з передньою частиною скутеру «ЯМАСАКІ», без реєстраційного номерного знаку під керуванням водія ОСОБА_13 , який рухався по своїй смузі для руху у зустрічному автомобілю «КІА RIO», реєстраційний номер: НОМЕР_1 напрямку, перевозячи в якості пасажирів ОСОБА_11 та ОСОБА_10 .
Своїми діями водій ОСОБА_7 грубо порушив вимоги п.п.1.3, 1.5, 2.3 б), 12.4, 12.9 б) та 10.1 Правил дорожнього руху України, згідно яких:
п. 1.3 «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильне виконувати вимоги Правил дорожнього руху, а також бути взаємно ввічливими»;
п. 1.5 «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;
п. 2.1 Водій механічного транспортного засобу повинен при собі мати: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідно категорії;
п.2.3 (б): «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;
п. 12.4 «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється з: швидкістю не більше 60 км/год»;
п. 12.9 Водієві забороняється
б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, ня якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до пункту «и» пункту 30.3 цих правил;
п. 10.1: «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечно та не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху».
Порушення п. 10.1 Правил дорожнього руху України знаходиться в причинному зв`язку з настанням події даної дорожньо-транспортної пригоди.
У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди водій скутеру «Ямасакі» ОСОБА_13 отримав тілесні ушкодження у вигляді: стан після операції, екзартикуляції лівої нижньої кінцівки, верхньосерединної лапаротомії, ревізії черевної порожнини, транверзостомії. ревізії кукси лівого тазостегнового суглобу, травматичного відриву лівої нижньої кінцівки (за даними медичної документації), крайового перелому лівої клубковоі кістки, перелому обох гілок лівої лобкової кістки, перелому лівої сідничної кістки, розривів лобкового та лівого клубово-крижового зє`днань, переломів 2-ої та 4-ої п`ясних кісток, лівої кисті, саден на шкіряних покровах тильної поверхні правої та лівої кистей рук, по задній поверхні лівого плеча у нижній третині, по передньо- внутрішній поверхні правого стегна на відстані від підошовної поверхні стопи 66 см., на внутрішній поверхні правої гомілки на відстані від підошовної поверхні стопи 17 см., забійних ран на тильній та долонній поверхням 4-го пальця лівої кисті, синців на шкіряних покровах зі сторони зовнішньої поверхні лівого плеча та в проекції задньої поверхні обох ліктьових суглобів, флегмонозного запалення в м`яких тканинах з ділянки лівого кульшового суглоба та в м`яких тканинах позачеревного простору, гнійного менінгоенцефаліту, пневмонії з серозно- гнійним характером ексудату, вираженої атрофії лімфоїдних фолікулів селезінки.
Тілесні ушкодження у вигляді тупої травми лівої нижньої кінцівки та області тазу, з травматичним відривом нижньої кінцівки, множинними переломами тазових кісток, клінічний перебіг яких протікав з явищами флегмонозного запалення м`яких тканин в проекції лівого тазостегнового суглобу, м`яких тканин позачеревного простору, з розвитком сепсису та загальної інтоксикації організму, знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілого.
Вищезазначені тілесні ушкодження утворилися за життя потерпілого, задовго до настання смерті, від дії з великою силою (великою швидкістю дії) тупого твердого предмету (предметів) за умов дорожньо-транспортної події. За своїм характером тілесні ушкодження у вигляді тупої травми лівої нижньої кінцівки та ділянки тазу відносяться до категорії тяжких, що призвели до настання смерті, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 о 12-10 годин в приміщенні КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова» за адресою: м.Дніпро, пл.Соборна,14.
Пасажир скутеру «ЯМАСАКІ» ОСОБА_11 отримала тілесні ушкодження у вигляді сумісної тупої травми тіла, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, відкритого уламкового перелому лівої стегнової кістки на межі нижньої та середньої третини зі зміщенням уламків, забійно рваної рани на передній поверхні лівого стегна у нижній третині.
Виявлені у неї тілесні ушкодження спричинені від механічної дії тупих твердих предметів, що діяли зі значною силою, якими були виступаючі частини рухомих транспортних засобів з послідуючим падінням обстеженої на дорожнє покриття, за умов дорожньо-транспортної пригоди.
За своїм характером виявлені тілесні ушкодження у вигляді сумісної тупої травми тіла відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.
Пасажир скутеру «ЯМАСАКІ» ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому лівої стегнової кістки в середній третині зі зміщенням уламків, закритих уламкових переломів лівої великогомілкової та лівої малогомілкової кісток в середній третині зі зміщенням уламків.
Виявлені у нього тілесні ушкодження спричинені від механічної дії тупих твердих предметів, що діяли зі значною силою, якими були виступаючі частини рухомих транспортних засобів з послідуючим падінням обстеженого на дорожнє покриття, за умов дорожньо-транспортної пригоди.
За своїм характером виявлені у нього тілесні ушкодження відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я строком понад три тижні (більш як 21 день).
Дії ОСОБА_7 були кваліфіковані судом за ч.2 ст.286 КК України за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого, заподіяли тяжке тілесне ушкодження потерпілій та спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 , якій діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , просить вирок суду скасувати, в зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону ухвалити новий вирок, яким виправдати ОСОБА_7 , у зв`язку з недоведеністю його вини у вчиненні правопорушення , передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Захисник зазначає в апеляційній скарзі про те ,що суд постановив обвинувальний вирок базуючись на неналежних і недопустимих доказах, які суперечать фактичним обставинам справи встановлених в суді.
Вироком суду ОСОБА_14 було визнано винним в тому, що він, керуючи автомобілем марки « КІА RIO» який належав громадянці ОСОБА_15 рухаючись з перевищенням допустимої швидкості руху по вул. Ватутіна в м. Синельникове в районі перехрестя з вул. Говорова змінив напрямок руху, виїхав на зустрічну смугу де допустив зіткнення зі скутером «ЯМАСАКІ» під керуванням водія ОСОБА_16 , чим порушив вимоги п. 1.3; 1.5; 2.1; 2.3(6); 10.1; 12.4; 12.9; що знаходяться в причинному зв`язку з настанням пригоди.
Однак, в судом порушення ОСОБА_14 п.12.4 - перевищення встановленої швидкості руху, не було встановлено.
Обґрунтовуючи своє рішення суд посилається на докази, які вказують на сам факт скоєння дорожньо-транспортної пригоди, але не підтверджують вину ОСОБА_14 в даному правопорушенні.
Судом не було прийнято до уваги, що згідно первинних матеріалів кримінального провадження, слідчі дії проводились відносно власника автомобіля «КІА - RIO» ОСОБА_17 (Мисочки) як водія автомобіля. Але в момент скоєння ДТП вона була пасажиром вказаного автомобіля.
Слідчій експеримент проводився з нею саме як з водієм, відповідні авто технічні експертизи призначались на основі її показів і висновки експертиз стосувались дій саме ОСОБА_18 ( ОСОБА_19 ), а не ОСОБА_20 .
Згідно висновку експертизи № 13754 від 24.04. 2015 року водій автомобіля ОСОБА_17 ( ОСОБА_19 ) повинна була діяти у відповідності до вимог п. п. 10.1; 12.2; 12.3 ПДР і в даній дорожній обстановці в діях водія не вбачається невідповідностей п. 12.2 ПДР, тобто швидкість руху автомобіля відповідала умовам дорожньої обстановки.
Захисник посилається на те, що в своїх показах на досудовому слідстві ОСОБА_21 ( ОСОБА_19 ) вказала, що причиною виїзду автомобіля керованого ОСОБА_14 стали неправомірні дії невстановленого пішохода, який вибіг на дорогу перед їх автомобілем та ОСОБА_22 щоб уникнути наїзду на пішохода різко відвернув кермо вліво де і сталося зіткнення з зустрічним скутером.Аналогічні покази вона дала і в судовому засіданні.
Засуджений ОСОБА_14 показав в судовому засіданні, що керуючи автомобілем «КІА - RIO» він рухався по вул. Ватутіна і в районі перехрестя з вул. Говорова в безпосередній блідості від автомобіля справа вибіг пішохід. Він, щоб уникнути на нього наїзду різко відвернув вліво де і сталося зіткнення з зустрічним скутером, що підтвердив допитаний в судовому засіданні 2.10.2018 року свідок ОСОБА_23 .
Захисник зазначає в апеляційній скарзі про те, що згідно висновку додаткової комісійної судової авто технічної експертизи № 26370/28453 від 20.12.2018 року в зв`язку недостатністю вихідних даних наданих експерту, неможливо встановити експертним шляхом чи мав водій ОСОБА_14 технічну можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди і чи вбачаються в його діях невідповідності вимогам ПДР, що знаходяться в причинному зв`язку з настанням пригоди. Також не можливо встановити, чи відповідала швидкість автомобіля «КІА-КІО» вимогам п. 12.2 ПДР.
Експертним шляхом також не можливо встановити чи створював не встановлений пішохід своїми діями аварійну обстановку для водія ОСОБА_24 .
На думку захисника, докази досліджені судом безпосередньо в судовому засіданні не дають підстав вважати ОСОБА_14 винним в скоєнні даної пригоди та суд визнав винним у скоєні ДТП ОСОБА_14 на основі доказів вини ОСОБА_25 в скоєнні цієї ж пригоди.
Захисник посилається на те, що жодних доказів вини ОСОБА_14 у скоєнні даної пригоди в ході судового слідства не здобуто.
Захисник в апеляційній скарзі просить вирок Синельниківського міськрайсуду Дніпропетровської обл. від 04 червня 2019 року відносно ОСОБА_7 скасувати через невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та ухвалити новий вирок, яким виправдати засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за недоведеністю його вини в скоєні правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 УК України.

Позиції учасників судового провадження.
У судовому засіданні обвинувачений та його захисник підтримали доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 та просили її задовольнити в повному обсязі.
Прокурор та потерпілий ОСОБА_10 не заперечували проти задоволення апеляційної скарги.
Потерпіла ОСОБА_9 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення апеляційної скарги захисника та просила вирок суду залишити без змін.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку учасників судового провадження; перевіривши матеріали кримінального провадження; апеляційний суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
В той же час, доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження колегія суддів вважає такими, що заслуговують на увагу.
Так, завданням кримінального провадження, відповідно до ст. 2 КПК України, поміж іншого, є забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або, засуджений і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно із ч. 2 ст. 17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводи свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Відповідно до ч. 4 цієї норми закону та ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладений на слідчого та прокурора, які зобов`язані зібрати, перевірити та оцінити докази з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Відповідно до вимог ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Відповідно до ч. 3 ст. 373 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Визнаючи ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, суд першої інстанції не в повній мірі дотримався вищеперерахованих норм кримінального процесуального закону, зокрема, допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та передчасно дійшов висновку про визнання ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Вироком суду ОСОБА_7 було визнано винним в тому, що він 31 травня 2014 року приблизно о 21-20 годин, керуючи технічно справним автомобілем «КІА RIO», реєстраційний номер: НОМЕР_1 , який належав ОСОБА_12 , рухався з перевищення допустимої швидкості руху по вул.Ватутіна у м.Синельникове Дніпропетровської області. Під час руху ОСОБА_7 , проявляючи злочинну недбалість, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, не маючи жодних перешкод технічного і фізичного характеру для безпечного забезпечення руху, будучи неуважним до дорожньої обстановки та її змінам, змінив напрямок свого руху та виїхав на зустрічну смугу для руху, чим грубо порушив вимоги п.п.1.3, 1.5, 2.3 б), 12.4, 12.9 б) та 10.1 Правил дорожнього руху України та допустив зіткнення передньою лівою частиною керованого ним автомобіля «КІА RIO» реєстраційний номер: НОМЕР_1 , з передньою частиною скутеру «ЯМАСАКІ», без реєстраційного номерного знаку під керуванням водія ОСОБА_13 , який рухався по своїй смузі для руху у зустрічному автомобілю «КІА RIO», реєстраційний номер: НОМЕР_1 напрямку, перевозячи в якості пасажирів ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , в наслідок чого загинув водій ОСОБА_13 , та було заподіяно тяжке тілесне ушкодження потерпілій ОСОБА_11 та потерпілому ОСОБА_10 середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Судом було встановлено, що свідок ОСОБА_26 (Мисочка) перебувала під час ДТП на пасажирському місці.
У вироку суд послався як на доказ вини ОСОБА_7 на протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_12 , яка показала місце розташування автомобіля під час дорожньо-транспортної пригоди (т.2 а.с.64-66) та на висновок судової автотехнічної експертизи від 30 листопада 2015 року, згідно якого дії водія автомобіля ОСОБА_12 , не відповідали вимогам п.10.1 Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди.
Однак, поза увагою суду залишись, що згідно первинних матеріалів кримінального провадження слідчі дії (cлідчий експеримент а. кп. 64-66 т. 2), проводились з власником автомобіля ОСОБА_26 (Мисочка), як водієм автомобіля.
Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи від 30 листопада 2015 року (а.кп.169-173 т.2) саме дії водія автомобіля ОСОБА_12 , не відповідали вимогам п.10.1 Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди.
Відповідно до висновку додаткової комісійної судової авто технічної експертизі ( а.кп.194-199 т.1) № 26370/28453 від 21 листопада 2018 року встановити , чи вбачається в діях водія автомобіля Кіа Rio реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_7 невідповідності вимогам Правил дорожнього руху України , які знаходяться в причинному зв`язку з настанням обставин дорожньо-транспортної пригоди , експертним шляхом на даному етапі дослідження неможливо.
Тому, твердження суду першої інстанції, що саме водій ОСОБА_7 грубо порушив вимоги п.п.1.3, 1.5, 2.3 б), 12.4, 12.9 б) та 10.1 Правил дорожнього руху України що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, є необгрунтованими, оскільки вони суперечать протоколу проведення слідчого експерименту, за участі ОСОБА_26 (Мисочка) та висновкам авто технічної експертизи , яким суд не надав належної оцінки.
Відповідно до вимог п.2 ч.3 ст.374 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначається , у разі визнання особи винуватою докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.
Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не були усунуті зазначені протиріччя та залишився не встановленим той факт чи відповідали дії саме водія ОСОБА_7 вимогам Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди.
На підставі викладеного, суд ухвалив обвинувальний вирок на припущеннях, що є неприпустимим з огляду на положення ч. 3 ст. 373 КПК України та 374 КПК України щодо зазначення у мотивувальній частині доказів на підтвердження встановлених судом обставин, мотивів неврахування окремих доказів, допустивши істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, що є підставою для скасування вироку суду.
Також судом допущено невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження.
Згідно з вимогами ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи у суді першої інстанції є невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, а також істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Частиною 1 статті 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили або могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 411 КПК України судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності.
З урахуванням викладеного, вирок суду щодо ОСОБА_7 не може вважатися законним і обґрунтованим та підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції у відповідності до ст. 415 КПК України.
Керуючись положеннями ч. 6 ст. 9 КПК України щодо застосування загальних засад кримінального провадження у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, колегія суддів при призначенні нового судового розгляду кримінального провадження, дійшла висновку про необхідність застосування загальних засад кримінального провадження.
Відповідно до п.19) ч. 1 ст. 7 КПК України, ч. 2, ч. 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений цим Кодексом, а суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.
Апеляційний суд позбавлений можливості постановити кінцеве рішення, про що ставить питання в апеляційній скарзі захисник, оскільки клопотань про повторне дослідження обставин та доказів сторони не заявляли, а відповідно до ч.3 ст.404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції може дослідити докази, які не досліджувались судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.
Відповідно до ч. 2 ст. 415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, тому при новому розгляді справи суду першої інстанції необхідно встановити фактичні обставини справи, дати оцінку здобутим доказам, усунувши недоліки, вказані в ухвалі суду апеляційної інстанції, перевірити інші доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 , дати на них вичерпну відповідь, дотримуючись вимог статей 2, 7, 8, 9, 17 КПК України, ст.62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і в залежності від встановленого постановити законне, обґрунтоване та справедливе рішення.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 червня 2019 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4