Справа № 290/1112/15-к
Провадження № 1-кп/273/10/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2019 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000166 про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Прислуч, Полонського району, Хмельницької області, українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого водієм навантажувачем на Понінківській картонно-паперовій фабриці, з базовою загальною середньою освітою, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, в силу ст.89 КК України несудимий,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КК України,-

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора Новоград-Волинської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В :

28 квітня 2015 року, близько 01 години в смт. Миропіль Романівського району Житомирської області, поблизу монумента Слави, між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 на грунті раптово виниклих неприязних відносин виникла бійка, в ході якої ОСОБА_3 , схопивши останнього правою рукою за шию, повалив на землю. Після цього ОСОБА_3 , застосувавши фізичну силу, скрутив ОСОБА_6 ліву руку, внаслідок чого заподіяв останньому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я у вигляді закритого уламкового перелому дистального мета епіфізу лівої плечової кістки зі зміщенням фрагментів.

В результаті вищевказаних дій ОСОБА_6 , згідно висновку експерта №554 від 22.06.2015 року отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритого уламкового перелому дистального мета епіфізу лівої плечової кістки зі зміщенням фрагментів, що відноситься до середнього ступеню тяжкості, так як визвали тривалий розлад здоров`я і не являється небезпечним для життя.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав та зазначив, що дійсно 28.04.2015 року близько 01 години в смт. Миропіль Романівського району, біля монументу "Слави" на грунті раптово виниклих неприязних відносин виникла бійка між ним та ОСОБА_6 , але він неспричиняв потерпілому таких тілесних ушкоджень які зазначені в обвинувальному акті. Цивільний позов не визнає повністю.

Незважаючи на не визнання вини обвинуваченим, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КК України його вина повністю підтверджується показаннями допитаних в судовому засіданні потерпілого та свідків.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 , суду пояснив, що з обвинуваченим

раніше особисто не був знайомий. 27 квітня 2015 року близько 22 години до нього зателефонував його знайомий ОСОБА_7 та попросив допомоги вирішити конфлікт який у нього виник з ОСОБА_3 . Близько 01 години 28 квітня 2015 року він зустрівся з ОСОБА_3 біля монументу "Слави" в смт. Миропіль під час якої раптово виникли неприязні відносини і розпочалася бійка в ході якої, обвинувачений скрутив його ліву руку та натиснувши сильніше спричинив перелом лівого плеча. В судовому засіданні потерпілий подав позов про відшкодування йому матеріальних та моральних збиткі на загальну суму 66813 грн. 88 коп. Матеріальна шкода полягає у придбанні за свій рахунок необхідних для відновлення здоров`я медичних препаратів та ліків на загальну суму 5673 грн., моральна шкода в сумі 60 000 грн. полягає в тому, що після нанесення обвинуваченим тілесних ушкоджень, у потерпілого порушились нормальні життєві зв`язки. Також потерпілим за подання позовної заяви було сплачено судовий збір в сумі 640 грн.
Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 підтвердили, що 28 квітня 2015 року біля монументу "Слави" в смт. Миропіль відбулася бійка між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_6 . Під час якої обвинувачений скрутив ліву руку потерпілому, після чого останній почав говорити, що дуже болить рука.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 , пояснила, що 28 квітня 2015 року вона була черговою у приймальному відділенні Романівської ЦРЛ, куди привезли на огляд ОСОБА_6 , в якого було виявлено перелом лівої плечевої кістки. На той час потерпілий пояснив, що отримав дану травму коли падав з драбини.

Крім показань потерпілого та свідків вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні:

- витягом з кримінального провадження № 0000166 відповідно до якого 04.05. 2015 до ЄРДР внесено відомості за ч. 1 чт.122КК України ( т.2, а.с.66);

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 04 травня 2015 року, відповідно до якого ОСОБА_6 , повідомив, що 28 квітня 2015 року, близько 1 години в смт. Миропіль біля монументу "Слави" невідомі особи причинив йому тілесні ушкодження у вигляді перелому лівого передпліччя (т.2 , а.с.68);

- висновком експерта № 554 від 22.06.2015 року, відповідно до якого згідно даних медичної документації у ОСОБА_6 , є закритий уламковий перелом дистального мета епіфізу лівої плечової кістки зі зміщенням фрагментів, що відноситься до середнього ступеню тяжкості, так як визвали тривалий розлад здоров`я і не являється небезпечним для життя (т.2 а.с.70-72);

- висновком додаткової експертизи № 712 від 27.10.2015 року, відповідно до якого механізм утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 може відповідати механізму утворення при обставинах, на які він вказує під час проведення слідчого експеременту за його участю. Утворення даних тілесних ушкоджень при падінні на площині не характерно (т.2, а.с.73-74);

- протоколом проведення слідчого експеременту від 27 жовтня 2015 року з потерпілим ОСОБА_6 , в ході якого потерпілий розповів про обставини спричинення йому тілесних ушкоджень та показав механізм їх спричинення, а саме яким способом ОСОБА_3 зламав йому руку (т.2, а.с.83-86).

З досліджених в судовому засіданні доказів видно, що характер та локалізація тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 , свідчать про травматичні дії у названу вище ділянку руки, що за механізмом утворення не суперечить показам потерпілого в судовому засіданні та під час слідчого експеременту, показам свідків, тобто в наслідок скручування лівої руки.

Показання потерпілого та свідків логічні та узгоджені між собою, тоді як пояснення обвинуваченого ОСОБА_3 , не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, суперечать іншим показанням та фактичним обставинам справи, тому суд критично оцінює його

показання і вважає, що таким чином він намагається ввести суд в оману та прагне уникнути кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення та перекласти свою вину на інших осіб.

Оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КК України знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду, а тому суд кваліфікує його дії за ч.1 ст.122 КК України - умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

При призначенні міри покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, те, що він є злочином середньої тяжкості, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини.
У відповідності до ст.66 КК України обставин, що пом`якшує покарання, обвинуваченому ОСОБА_3 судом не встановлено.
У відповідності до ст.67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує тяжкість скоєного ним кримінального правопорушення, те що даний злочин відноситься до злочинів середньої тяжкості, є умисним, особу обвинуваченого, який намагався уникнути кримінального покарання вину не визнав та не довів доказами свою непричепність до скоєного правопорушення, на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, позитивно характеризується за місцям проживання, на утриманні має двоє неповнолітніх дітей, а також те, що обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності.
З урахуванням викладеного вище, враховуючи думку прокурора щодо призначеного покарання, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно обрати покарання у виді обмеження волі.
Під час розгляду справи захисник обвинуваченого та обвинувачений, заявили клопотання про звільнення від покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України « Про амністію у 2016 році», оскільки останній не позбавлений батьківських прав і на день набрання чинності цим Законом має доньку ОСОБА_11 , якій не виповнилось 18 років.
Прокурор не заперечував проти застосування відносно ОСОБА_3 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Вислухавши думку учасників кримінального провадження суд вважає, що дане клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи визнані винними у вчиненні умисних злочинів, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст.12 КК України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких, за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно яких не набрали законної сили, які не позбавлені батьківських прав, і які на день набрання чинності цим законом мають дітей, яким не виповнилось 18 років.
Закон України «Про амністівю у 2016 році» набрав законної сили 07.09.2017року.
Згідно ст.10 Закону України «Про амністію у 2016 році» питання про застосування амністії - вирішує суд.
Обвинувачений ОСОБА_3 не відносяться до осіб, зазначених у ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році», щодо яких не може бути застосована амністія.
Судом встановленою, що ОСОБА_3 , має двоє неповнолітніх дітей: дочку

ОСОБА_12 , 2016 року народження, сина ОСОБА_13 , 2010 року народження, який не позбавлений щодо доньки ОСОБА_11 батьківських прав, а тому суд вважає необхідним звільнити його від призначеного судом покарання на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року.
Враховуючи те, що цивільний позивач ОСОБА_6 тричі не явився в судове засідання, будучи належним чином повідомлений, клопотання про розгляд позову за його відсутності не подав, обвинувачений цивільний позов не визнав, тому суд відповідно до норми ч.1 ст. 326 КПК України, залишає цивільний позов без розгляду, роз`яснивши останньому його право подати даний позов в порядку цивільного судочинства.
Судові витрати та речові докази у провадженні відсутні.
Підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу суд не вбачає
На підставі викладеного та керуючись ст. ст.373, 374 КПК України, суд-,
У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 КК України та призначити йому покарання за цим законом - обмеження волі строком на 1 рік 6 місяців.
На підставі п. «в», ст.1 Закону України "Про амністію у 2016 році", звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання.

Позов заявлений цивільним позивачем ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди на суму 66813 грн.88 коп. залишити без розгляду.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Баранівський районний суд Житомирської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1