Справа № 285/4840/17
Провадження №11-кп/801/1181/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 вересня 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника: ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 09 серпня 2019 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою

щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новоград-Волинський, Житомирської області, українця, громадянина України, освіта повна середня, не одруженого, не працюючого, на утриманні неповнолітніх та малолітніх дітей немає що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України,

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини
У провадженні Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 , ОСОБА_9 за ч. 4 ст. 189 КК України та ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 185 ч. 4 ст. 189 КК України.
Ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 09 серпня 2019 року продовжено дію раніше обраного обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів до 07 жовтня 2019 року включно.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала
Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 у поданій ним апеляційній скарзі просить ухвалу Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 09 серпня 2019 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_8 інший, більш м`який, запобіжний захід, а саме домашній арешт за адресою: АДРЕСА_3 із забороною залишати житло цілодобово або в нічний період доби або відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України визначити розмір застав, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків.
Захисник вважає оскаржувану ухвалу необґрунтованою та незаконною. Апеляційну скаргу мотивує тим, що колегія суддів не взяла до уваги тривале перебування ОСОБА_8 під вартою, погіршення стану здоров`я, наявність стійких соціальних зв`язків.

Позиції учасників судового провадження
В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції адвокат ОСОБА_11 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подану ним апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити, посилаючись на викладені в них доводи.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційних скарг, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, вважає її законною та обґрунтованою.
Підстави передбачені ч. 4 ст. 401 КПК України для обов`язкового виклику обвинуваченого у судове засідання для участі в апеляційному розгляді відсутні, оскільки не порушується питання про погіршення його становища, його участь судом не визнана обов`язковою, а клопотання про це від підозрюваного до суду не надходило, відтак судовий розгляд проведено за його відсутності.

Мотиви суду
Заслухавши доповідача, захисника, прокурора, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ст. 331 ч.1 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Нормами частини 2 цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, в повній мірі дотримався зазначених вимог кримінального процесуального закону.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховування від органів слідства та суду, знищення чи спотворення речей чи документів, незаконного впливу на інших осіб, перешкоджання кримінальному провадженню, вчиненню інших правопорушень. Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії.
Згідно з ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 КПК України.
Вирішуючи питання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке є особливо тяжким і за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією майна, а також він не одноразово судимий, в тому числі за вчинення тяжкого та особливо тяжкого злочину, тому існує ризик повторного вчинення ним кримінального правопорушення. Крім того, суд врахував, суспільну небезпечність вчиненого кримінального правопорушення, можливість переховуватися від суду, відсутність доказів наявності у обвинуваченого хвороб, які унеможливлюють тримання під вартою, а також, що по справі не допитані свідки, тому існує ризик впливу на них обвинуваченим та дійшов до переконання, що ризики, які були встановлені при обранні запобіжного заходу, тривають.
Місцевий суд, перевіряючи наведені в клопотанні прокурора підстави для продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, заслухав думку самого обвинуваченого та його захисника.
Крім того, як вбачається, адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні заявив клопотання про зміну запобіжного заходу ОСОБА_8 з тримання під вартою на домашній арешт.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, та вважає, що суд, вирішуючи питання, належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою.
Апеляційний суд також вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого та доводи адвоката ОСОБА_7 щодо зміни запобіжного заходу його підзахисному на більш м`який та обґрунтовано прийшов до висновків, що процесуальні ризики, передбачені ст.177 КПК України, продовжують існувати та не зменшилися, і, враховуючи характер та обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 , виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Фактичні обставини інкримінованого обвинуваченому умисного особливо тяжкого злочину, свідчать про його підвищену суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, а також даними про особу обвинуваченого вказують на обґрунтованість застосування саме запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
При цьому, наявність таких фактів, що обвинувачений ОСОБА_8 має соціальні зв`язки, про що зазначає його захисник в апеляційній скарзі, зокрема: цивільної дружини, місця проживання, не є безумовними підставами для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки в даному випадку, не може бути беззаперечним стримуючим фактором подальшої належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
Також апеляційний суд погоджується, що матеріали провадження не містять переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою та в ході апеляційного розгляду не доведені.
Таким чином, колегія суддів переконана, що, вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого а також клопотання захисника ОСОБА_7 щодо зміни ОСОБА_8 запобіжного заходу на більш м`який, суд першої інстанції, відповідно до ст.178 КПК України, врахував тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним, дані про особу обвинуваченого, а саме: вік, стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності, місце проживання та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення, а також наявність передбачених ст.177 КПК України ризиків, а саме переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для застосування менш суворого виду запобіжного заходу та необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 .
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції повністю погоджується із висновками місцевого суду та вважає, що ризики в кримінальному провадженні, які стали підставою для застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, продовжують існувати та вірогідність їх настання є досить високою, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах провадження відсутні.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Продовжуючи строк тримання під вартою ОСОБА_8 , суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Як вбачається з матеріалів провадження, злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 , вчинений щодо потерпілих із погрозою застосування насильства та погрозою знищення їх майна.
Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції з урахуванням характеру та ступеню суспільної небезпечності кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , конкретних обставин кримінального провадження та даних про особу підозрюваного, обґрунтовано не визначив останньому альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, виходячи з положень п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України.
З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що ухвала суду відповідно до вимог ст. 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а доводи апеляційної скарги викладених в ній висновків не спростовують.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для її скасування судом апеляційної інстанції не встановлено.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, суд,-

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 09 серпня 2019 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 на строк 60 днів - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Згідно з оригіналом

Суддя