УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 жовтня 2019 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у залі суду у м. Запоріжжя скаргу адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , на постанову слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Запорізької області молодшого радника юстиції ОСОБА_5 від 18.11.2018 року про закриття кримінального провадження № 0000133 від 14.03.2017 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
До Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя звернулася адвокат ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 зі скаргою на постанову слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу управління прокуратури Запорізької області молодшого радника юстиції ОСОБА_5 від 18.11.2018 року про закриття кримінального провадження № 0000133 від 14.03.2017 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України. Просить скасувати зазначену постанову, як необґрунтовану та таку, що винесена передчасно, без всебічного, повного, об`єктивного досудового розслідування. А також, зазначає, що постанова є не обґрунтованою та її зміст таким, що не відповідає фактичним обставинам, встановленим матеріалами кримінального провадження.

У судове засідання адвокат ОСОБА_3 та прокурор не з`явились. Надали суду клопотання про розгляд скарги без їх участі.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, розгляд скарги проведено без фіксації судового процесу.

Вивчивши доводи скарги та матеріали кримінального провадження № 0000133 від 14.03.2017 року, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Враховуючи те, що матеріали кримінального провадження не містять доказів отримання (вручення) постанови про закриття кримінального провадження ОСОБА_4 або ОСОБА_3 після її прийняття, а також той факт, що про наявність вказаної постанови адвокат ОСОБА_3 дізналась після ознайомлення з матеріалами кримінального провадження (день отримання копії), то вказана скарга подана до суду в строк.

Згідно зі ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Слідчий прокуратури Запорізької області зобов`язаний був вчинити дії, щодо повного та всебічного розслідування кримінального провадження, але безпідставно не виконав їх, чим порушено основоположні принципи кримінального провадження, щодо забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування, не дотримано норм як кримінального процесуального законодавства, так і п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини, та рішень Європейського суду з прав людини, чим порушено законні права та інтереси ОСОБА_4 .

Відповідно до вимог статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року), встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У своїй практиці Європейський суд з прав людини звертає увагу на те, що рівень доступу, наданий національним законодавством має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.

Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання в її права.

У п. 111 рішення Європейського Суду з прав людини від 22 лютого 2005 р. у справі «Новоселецький проти України» Суд вказав, що прокуратура є державним органом правової держави, діяльність якого сприяє здійсненню правосуддя, і у випадку недотримання зобов`язань, покладених на цей орган, права, гарантовані Конвенцією, були б позбавлені їх «конкретного та ефективного» сенсу. Одне з таких зобов`язань передбачає те, що сторона, яка постраждала, може сподіватись на уважний та ретельний розгляд її скарг, (див., mutatis mutandis, вищезазначена рішення Суругіу, § 65; також як рішення Руіс Торіа і Хіро Балані п. Іспанії від 9 грудня 1994 року, в серії А № 303 - и 303-В, стор. 12, § 29, та п.п. 29-30, § 27).

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

За вимогами ст. 25 КПК України, прокурор, слідчий в межах своєї компетенції зобов`язаний розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення, або в разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення.

Відповідно до положень кримінального процесуального кодексу України, закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається за наявності обставин, що виключають кримінальне провадження. Тому таке рішення можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, слідчим відділом прокуратури Запорізької області було розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000133 від 14.03.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України зареєстрованого у Єдиному державному реєстрі досудових розслідувань на підставі ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя по справі № 335/2052/17 від 17.02.2017 року про зобов`язання внести відповідні відомості до ЄРДР відносно посадових осіб УВБ в Запорізькій області про кримінальні правопорушення викладені у заяві ОСОБА_3 від 06.02.2017 року, яка діє в інтересах ОСОБА_4 та розпочати досудове розслідування.

За результатами досудового розслідування 18.11.2018 року винесено постанову про закриття вказаного кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1. ст. 284 КК України.

Постанова про закриття кримінального провадження мотивована тим, що досудовим розслідуванням не отримано жодних даних, які б вказували на вчинення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 злочинів передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України.

Так як, ОСОБА_4 був працівником правоохоронного органу з 24.02.2016 року, а не з 08.11.2016 року, і тому рапорти, складені ОСОБА_7 та завізовані ОСОБА_6 02.11.2016 року, є правомірними та містять правдиву інформацію.

Ознайомившись з матеріалами кримінального провадження та доказами, на які посилався заявник у скарзі, та доповненнями до скарги, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до квитанції «Нової пошти» (а.с. 22, т. 1) постанова Запорізького окружного адміністративного суду по справі № № 808/963/16 від 25.10.2016 року була відправлена до ДВБ НП України 05.11.2016 року та отримана 07.11.2016 року.

Згідно з Журналом обліку вихідних документів ДВБ НП України 08.11.2016 року було направлено до Запорізького УВБ ДВБ НП України наказ № 827 о/с від 08.11.2016 року про поновлення ОСОБА_4 на посаді на підставі постанови Запорізького окружного адміністративного суду (а.с. 54, т. 3).

Супровідний лист ДВБ НП України № 8490/42-02/04-16 свідчить, що наказ № 827 о/с від 08.11.2016 року про поновлення ОСОБА_4 на посаді на підставі постанови Запорізького окружного адміністративного суду було направлено 09.11.2016 року (а.с. 23, т. 1).

Журнал обліку вхідних документів ДВБ НП України за період з 25.10.2016 року по 31.10.2016 року (а.с. 163-183, т. 3) не містить відомостей про отримання постанови Запорізького окружного адміністративного суду по справі № 808/963/16 від 25.10.2016 року.

Згідно з Журналом обліку вхідних документів УВБ в Запорізькій області постанова Запорізького окружного адміністративного суду по справі № 808/963/16 від 25.10.2016 року не надходила до УВБ в Запорізькій області, а наказ № 827 о/с від 08.11.2016 року про поновлення ОСОБА_4 на посаді надійшов 14.11.2016 року (а.с. 123, т. 1)

На думку суду, слідчий не надав належну правову оцінку вказаним доказам по кримінальному провадженню. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 9 та ст. 94 КПК України слідчий зобов`язаний давати оцінку доказам з точки зору достатності та взаємозв`язку, тому посилання у постанові про закриття кримінального провадження лише на постанову Запорізького окружного адміністративного суду по справі № № 808/963/16 від 25.10.2016 року свідчить про відсутність аналізу доказів у взаємозв`язку.

Згідно практики Європейського суду з прав людини орган влади, який не є судом держави, для виконання ч.1 ст.6 Європейської Конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, може розглядатись як «суд» у змістовному значені цього терміну (рішення у справі Срамек проти Австрії (Sramek v. Austria), п.36).

Отже, «суд» може являти собою орган, заснований з метою вирішення обмеженої кількості питань, за умови, що він завжди забезпечує відповідні гарантії (рішення у справі Літгоу та інші проти Сполученого Королівства (Lithgow and Others v. United Kingdom), п.201).

Наведене свідчить про те, що Європейський суд з прав людини визначає терміном «суд» не тільки суди загальної юрисдикції, але й інші органи влади, які розглядають справи осіб, у тому числі органи прокуратури, а тому останні повинні дотримуватись принципу незалежного та безстороннього суду на стадії досудового розслідування та прийняття рішення.

Таким чином, враховуючи наведену практику ЄСПЛ, при прийнятті постанови про закриття кримінального провадження слідчим був порушений принцип незалежності, безсторонності та надання оцінки усім доказам у сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку.

При цьому суд зауважує, що відповідно до ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий є незалежним у своїй діяльності.

Також, матеріали кримінального провадження містять запит № 17/1-17 від 11.12.2017 року до Запорізького окружного адміністративного суду на предмет того, коли отримала постанову суду по справі №808/963/16 від 25.10.2016 року представник ОСОБА_3 (а.с. 112, т. 1).

Згідно відповіді Запорізького окружного адміністративного суду представник ОСОБА_4 отримала вступну та резолютивну частини рішення 01.11.2016 року та повний текст постанови отримала 22.11.2016 року. (а.с. 113, т. 1)

Як зазначає ОСОБА_3 , слідчим не з`ясовано питання (не направлено запит) коли вказана постанова була направлена судом на адресу ДВБ НП України та коли отримана ДВБ НП України. Вказана обставина, на її думку, є суттєвою, так як ОСОБА_4 достовірно відомо, що судом вказана постанова на час порушення кримінального провадження № 0000360 від 03.11.2016 року відносно ОСОБА_4 була відсутня в ДВБ НП України.

Крім того, матеріали кримінального провадження містять запит слідчого до ДВБ НП України з вимогою надати копію положення про відділ кадрового забезпечення та оперативного прикриття ДВБ НП України та функціональних обов`язків начальника Запорізького УВБ ДВБ НП України.

Згідно відповіді № 2036/4202/0418 від 15.03.2018 року йому було відмовлено оскільки вказані документи мають гриф обмеження доступу «для службового користування» (а.с. 185, т. 1).

Частиною 2 статті 93 КПК України передбачено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Частина 1 статті 159 КПК України передбачає тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку).

Згідно з статтею 160 КПК України сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, за винятком зазначених у статті 161 цього Кодексу. Слідчий має право звернутися із зазначеним клопотанням за погодженням з прокурором.

Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 162 КПК України до охоронюваної законом таємниці, яка міститься в речах і документах, належать: … 9) державна таємниця.

Тобто, запитувана слідчим інформація не підпадає під визначення терміну документи, що складають державну таємницю, а є документами «для службового користування».

Тому закриття кримінального провадження відбулося передчасно, так як слідчим не було вичерпано увесь перелік заходів передбачених КПК України з метою отримання доказів по кримінальному провадженню.

Також, запитом № 17/1-17 від 18.05.2017 року було витребувано з УВБ в Запорізькій області ДВБ НП України: 1) копії доручень на проведення слідчих (розшукових) дій в порядку ст. 40 КПК України у кримінальному провадженні № 0000360 від 03.11.2016 року які надходили до управління строком до 08.11.2016 року (а.с. 72, т. 1); 2) копію наказу № 180 о/с від 16.11.2016 року з відміткою про ознайомлення ОСОБА_4 та дати коли вказаний наказ надійшов до управління (а.с. 72, т. 1).

Матеріали кримінального провадження не містять відповіді на вказаний запит та не містить витребуваних запитом копій документів, що свідчить про неповноту досудового слідства.

Крім того, у скарзі скаржник зазначала, про те, що на момент прийняття наказу №827 о/с від 08.11.2016 року про поновлення ОСОБА_4 на посаді вказаної посади не існувало так як вона була скорочена, згідно з наказом № 984 від 06.10.2016 року та що слідчим не було здійснено запиту до ДВБ НП України з метою витребування наказу № 984 від 06.10.2016 року.

Матеріали кримінального провадження не містять запиту до ДВБ НП України з метою витребування наказу № 984 від 06.10.2016 року, яким посада начальника відділу УВБ в Запорізькій області ДВБ НП України скорочена.

У п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Разом з цим, слідчим при закритті кримінального провадження зазначених вимог закону не дотримано, постанова є такою, що винесена передчасно без всебічного, повного, об`єктивного дослідження даних.

За змістом ч. 5 ст. 110 КПК України обґрунтованість рішення (постанови), повинна знайти відображення в його мотивуванні, постанова слідчого про закриття кримінального провадження згідно зі ст. 110 КПК України має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи.

У постанові про закриття кримінального провадження слід вказати, яку саме з підстав і чому застосовано в цьому випадку. Повнота й чіткість мотивування мають результатом те, що всі рішення, викладені в резолютивній частині постанови про закриття провадження, логічно випливають із її мотивувальної частини. Важливою властивістю постанови про закриття кримінального провадження є логічність - послідовність, відсутність суперечностей.

Однак, мотивувальна частина постанови про закриття кримінального провадження що оскаржується не містить чітких обґрунтувань закриття кримінального провадження, з урахуванням аналізу у сукупності отриманих в ході досудового слідства доказів.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

У зв`язку з вище викладеним, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню, оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження від 18.11.2018 року підлягає скасуванню, а матеріали кримінального провадження - поверненню для продовження досудового розслідування, в ході якого необхідно вжити заходів забезпечення кримінального провадження з метою повного та неупередженого розслідування.

Керуючись ст. ст. 303 - 307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
Скаргу адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 - задовольнити.

Постанову слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Запорізької області молодшого радника юстиції ОСОБА_5 від 18.11.2018 року про закриття кримінального провадження № 0000133 від 14.03.2017 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України скасувати.

Матеріали кримінального провадження № 0000133 від 14.03.2017 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України повернути для подальшого проведення досудового розслідування

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1