пр. № 1-кп/759/918/19 ун. № 759/9135/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 вересня 2019 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

провівши в приміщенні суду відкрите підготовче судове засідання за обвинувальним актом стосовно ОСОБА_3 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт Черняхів Житомирської області, зареєстрована в АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2 , яка обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 190 КК України,

сторони провадження: прокурор ОСОБА_4 , обвинувачена ОСОБА_5 , інші учасники: представник потерпілого Управління соціального захисту населення Києво-Святошинської райдержадміністрації Київської області ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В :
Вказаний обвинувальний акт стосовно ОСОБА_5 на підставі ухвали Київського апеляційного суду від 10 травня 2019 року про визначення підсудності надійшов до Святошинського районного суду м. Києва 26 травня 2019 року.

Під час підготовчого судового засідання представник потерпілого заявив клопотання про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч. 1 та ч. 2 ст. 190 КК України на підставі ст. 48 КК України, посилаючись на те, що внаслідок зміни обстановки обвинувачена перестала бути суспільно небезпечною.
ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні таких злочинів.

З 11 грудня 2014 року по січень 2019 року перебуваючи на обліку внутрішньо переміщених осіб в Управлінні праці та соціального захисту населення Києво-Святошинської райдержадміністрації Київської області (далі Управління) вона, як особа, яка має право отримувати щомісячну адресну допомогу, вчинила шахрайство, в тому числі повторно, за таких обставин. 06 серпня 2015 року ОСОБА_5 , як внутрішньо переміщена особа, подала заяву на отримання грошової допомоги до Управління. На підставі цієї заяви рішенням від 07 серпня 2015 року начальника Управління, який не був обізнаний про злочинні наміри ОСОБА_5 , їй було призначено допомогу як переміщеній особі на період з 06 травня 2015 року по 05 лютого 2016 року.

Водночас, згідно з нотаріально посвідченим Договором купівлі-продажу № 994 від 04 вересня 2015 року ОСОБА_5 у цей період часу набула у власність житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 .

Згідно з правилами п. 6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року за № 505 (далі Порядок), грошова допомога не призначається у разі, коли: будь-хто з членів сім`ї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції. За п. 11 Порядку уповноважений представник сім`ї, якому призначено грошову допомогу, зобов`язаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин.

Разом з тим, ОСОБА_5 , знаючи про вищевказаний Порядок, маючи умисел на незаконне заволодіння грошовими коштами резервного фонду державного бюджету шляхом обману, усвідомлюючи протиправність цих своїх дій та переслідуючи корисливі мотиви, не повідомила Управлінні про обставини придбання житла та володіючи ним, продовжувала отримувати вказану грошову допомогу. Внаслідок цих дій ОСОБА_5 отримала грошові кошти: у вересні 2015 року 741,42 грн., у жовтні 2015 року 884,00 грн., у листопаді 2015 року 884,00 грн., у грудні 2015 року 884,00 грн. та у січні 2016 року 884,00 грн., які були зараховані з рахунку Державної казначейської служби України р/р НОМЕР_1 , МФО 820172 на її рахунок № НОМЕР_2 , відкритий на її ім`я у АТ «Ощадбанк». Заволодівши у такий спосіб грошовими коштами у сумі 4 227,42 грн. ОСОБА_5 розпорядилася на власний розсуд.

Крім цього, 20 січня 2016 року, ОСОБА_5 , діючи умисно з корисливих мотивів в аналогічний спосіб, повторно подала до Управління заяву на отримання такої ж грошової допомоги, до якої власноруч внесла неправдиві відомості щодо відсутності у її володінні житла. На підставі цієї заяви, рішенням від 06 лютого 2016 року їй було призначено допомогу як переміщеній особі на проживання на період з 06 лютого по 05 серпня 2016 року. Внаслідок цих дій ОСОБА_5 отримала на свій рахунок відкритий в АТ «Ощадбанк» грошові кошти: у лютому 2016 року 884,00 грн., у березні 2016 року 884,00 грн., у квітні 2016 року 884,00 грн., у травні 2016 року 884,00 грн., у червні 2016 року 884,00 грн. та у липні 2016 року 884,00 грн., загальною сумою 5 304,00 грн., якими розпорядилась на власний розсуд.

Крім цього, 23 червня 2016 року, ОСОБА_5 , діючи умисно з корисливих мотивів в аналогічний спосіб, повторно подала до Управління заяву на отримання такої ж грошової допомоги, до якої власноруч внесла неправдиві відомості щодо відсутності у її володінні житла. На підставі цієї заяви, рішенням від 30 вересня 2016 року їй було призначено допомогу як переміщеній особі на проживання на період з 11 серпня 2016 року по 10 лютого 2017 року. Внаслідок цих дій ОСОБА_5 отримала на свій рахунок відкритий в АТ «Ощадбанк», грошові кошти: у серпні 2016 року 741,42 грн., у вересні 2016 року 884,00 грн., у жовтні 2016 року 884,00 грн., у листопаді 2016 року 884,00 грн., у грудні 2016 року 884,00 грн. та у січні 2017 року 884,00 грн., загальною сумою 5 161,42 грн., якими розпорядилась на власний розсуд.

Крім цього, 26 червня 2017 року, ОСОБА_5 , діючи умисно з корисливих мотивів в аналогічний спосіб, повторно подала до Управління заяву на отримання такої ж грошової допомоги, до якої власноруч внесла неправдиві відомості щодо відсутності у її володінні житла. На підставі цієї заяви, рішенням від 29 червня 2017 року їй було призначено допомогу як переміщеній особі на проживання на період з 26 червня по 25 грудня 2017 року. Внаслідок цих дій ОСОБА_5 отримала на свій рахунок відкритий в АТ «Ощадбанк», грошові кошти: у червні 2017 року 147,33 грн., у липні 2017 року 884,00 грн., у серпні 2017 року 884,00 грн., у вересні 2017 року 884,00 грн., у листопаді 2017 року 884,00 грн. та у грудні 2017 року 884,00 грн., загальною сумою 5 451,33 грн., якими розпорядилась на власний розсуд.

Крім цього, 26 грудня 2017 року ОСОБА_5 , діючи умисно з корисливих мотивів в аналогічний спосіб, повторно подала до Управління заяву на отримання такої ж грошової допомоги, до якої власноруч внесла неправдиві відомості щодо відсутності у її володінні житла. На підставі цієї заяви, рішенням від 12 січня 2018 року їй було призначено допомогу як переміщеній особі на проживання на період з 26 грудня 2017 року по 25 червня 2018 року. Внаслідок цих дій ОСОБА_5 отримала на свій рахунок відкритий в АТ «Ощадбанк», грошові кошти: у січні 2018 року 928,91 грн., у лютому 2018 року 1000 грн., у березні 2018 року 1000 грн., у квітні 2018 року 1000 грн., у травні 2018 року 1000 грн. та у червні 2018 року 833,33 грн., загальною сумою 5 762,24 грн., якими розпорядилась на власний розсуд.

Крім цього, 11 липня 2018 року ОСОБА_5 , діючи умисно з корисливих мотивів в аналогічний спосіб, повторно подала до Управління заяву на отримання такої ж грошової допомоги, до якої власноруч внесла неправдиві відомості щодо відсутності у її володінні житла. На підставі цієї заяви, рішенням від 11 липня 2018 року їй було призначено допомогу як переміщеній особі на проживання на період з 11 липня 2018 року по 10 січня 2019 року. Внаслідок цих дій ОСОБА_5 отримала на свій рахунок відкритий в АТ «Ощадбанк», грошові кошти: у липні 2018 року 677,42 грн., у серпні 2018 року 1000 грн., у вересні 2018 року 1000 грн., у жовтні 2018 року 1000 грн., у листопаді 2018 року 1000 грн., у грудні 2018 року 1000 грн. та у січні 2019 року 322,58 грн. загальною сумою 6 000,00 грн., якими розпорядилась на власний розсуд.

Заволодівши таким чином шляхом обману грошима з державного бюджету на загальну суму 31 956 грн. 41 коп. ОСОБА_5 завдала Управлінню майнову шкоду у вказаному розмірі.

Вказані дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 та ч. 2 ст. 190 КК України.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою винуватість у повному обсязі сформульованого обвинувачення беззастережно визнала і щиро покаялася у вчиненому, наведених вище фактичних обставин справи та кримінально-правову оцінку своїх дій не оспорювала і підтримала клопотання захисника про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України.

Заслухавши думку прокурора, який залишив розгляд даного клопотання на розсуд суду, проаналізувавши заявлене захистом клопотання, вивчивши матеріали кримінальної справи, суд вважає, що клопотання представника потерпілого, яке підтримала обвинувачена, підлягає задоволенню, а справа щодо неї закриттю з підстав, передбачених ст. 48 КК України, виходячи з такого.

Кримінальне правопорушення, у вчинення якого вперше обвинувачується ОСОБА_5 , віднесено законом до злочинів невеликої та середньої тяжкості (ст. 12 КК України). Обвинувачення ОСОБА_5 обґрунтоване безспірними даними, які містять викривні показання її самої, показання свідків, відеоматеріали фіксації злочинну, інші матеріали провадження.
Шляхом опитування сторін провадження судом встановлено, що обвинувачена правильно розуміє і не оспорює формулювання оголошеної підозри, її характер та правову кваліфікацію своїх дій за ч. 1 та ч. 2 ст. 190 КК України, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності такої позиції обвинуваченої.

На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , її діям надана правильна правова кваліфікація за ч. 1 та ч. 2 ст. 190 КК України. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена цілком розуміє свої права, визначені ч. 3 ст. 285 КПК України, підставу звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 48 КК України, а також наслідки закриття кримінального провадження з цієї підстави і після роз`яснення цих положень наполягає на закритті провадження з підстави, передбаченої ст. 48 КК України.

Крім того, як безспірно встановлено, після вчинення поставленого у провину діяння ОСОБА_5 вчинено дії (визнання вини, щире каяття, активне сприяння слідству, повне відшкодування завданої шкоди тощо), що підтверджується копіями квитанцій. Після вчиненого ОСОБА_5 будь-яких правопорушень не вчиняла, характеризується позитивно, має тяжкі захворювання через похилий вік, що підтверджується медичною довідкою, у зв`язку з чим перебуває на обліку у лікарів.

Таким чином, оскільки визначені кримінальним законом (ст. 48 КК України) умови виконано та їх правдивість ні в кого зі сторін провадження не викликає сумнівів, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для задоволення клопотання представника потерпілого і звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності з підстави, передбаченої ст. 48 КК України, а саме внаслідок втрати особою суспільної небезпечності.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 44, 48 КК України, п. 1 ч. 2 ст. 284, 285, ч. 4 ст. 286, 288, 350, 369-372, 376 КПК України

У Х В А Л И В:
Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 та ч. 2 ст. 190 КК України, на підставі ст. ст. 44, 48 КК України закрити, а ОСОБА_3 звільнити від кримінальної відповідальності.

Речові докази використовувати за належністю.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд міста Києва до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДЯ ОСОБА_7