КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 листопада 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

представника власника майна ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16 вересня 2019 року,-

В с т а н о в и л а:
Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_5 про арешт майна та накладено арешт на нерухоме майно, що є речовим доказом у кримінальному провадженні № 0004155, а саме:
- за реєстраційним номером 0000 на квартиру АДРЕСА_1 , яка зареєстрована на праві власності за ОСОБА_7 і.п.н. НОМЕР_1 у вигляді заборони ОСОБА_7 і.п.н. НОМЕР_1 , його адвокатам, захисникам, представникам, довіреним особам та особам з яким у нього укладені договори розпоряджатись та користуватись вказаним нерухомим майном в тому числі перебувати на його території;
- за реєстраційним номером 000 на квартиру АДРЕСА_2 , яка зареєстрована на праві власності за ОСОБА_8 тором ОСОБА_9 і.п.н. НОМЕР_1 у вигляді заборони ОСОБА_7 і.п.н. НОМЕР_1 , його адвокатам, захисникам, представникам, довіреним особам та особам з яким у нього укладені договори розпоряджатись та користуватись вказаним нерухомим майном в тому числі перебувати на його території.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, представник власника майна подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16 вересня 2019 року, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна.

Мотивуючи свою апеляційну скаргу вказує на те, що власник майна не є ні підозрюваним, ні обвинуваченим у відкритому кримінальному провадження, в рамках якого накладено арешт на майно, а відтак відсутні підстави для задоволення клопотання про арешт майна.

Щодо пропущення строку на апеляційне оскарження, то, як зазначає апелянт, розгляд клопотання проводився без виклику власника майна, а апеляційна скарга подана в 5-й строк після отримання копії судового рішення.

Заслухавши доповідь судді, думку представника власника майна, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурора про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді, а тому необхідності залишення її без змін, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Враховуючи ті обставини, що розгляд клопотання сторони обвинувачення про арешт майна відбувся без повідомлення власника майна або його представника, колегія суддів, виходячи з положень ст. 395 КПК України, погоджуються з доводами апелянта про своєчасність оскарження ухвали слідчого судді.

Як вбачається з наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження та ухвали слідчого судді місцевого суду, Шевченківським УП ГУНП в м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0004155 від 14.04.2018, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України.

10.09.2019 року прокурор Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на майна, а саме на: квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 0000; квартиру АДРЕСА_2 , реєстраційний номер 000, які зареєстровані на праві власності за ОСОБА_7 і.п.н. НОМЕР_1 , із забороною власнику, його адвокатам, захисникам, представникам, довіреним особам та особам з яким у нього укладені договори розпоряджатись та користуватись вказаним нерухомим майном в тому числі перебувати на його території, посилаючись на наявність правових підстав, передбачених ч. 3 ст. 170 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16 вересня 2019 року клопотання прокурора задоволено.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на вказане у клопотанні майно, яке є речовим доказом в даному кримінальному провадженні та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, перевірив співрозмірність втручання у права та свободи власника майна з потребами кримінального провадження.

Колегія суддів погоджується з такими висновками слідчого судді, виходячи з того, що ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Тому, з огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Крім того, арешт майна з підстав передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна, відтак доводи апеляційної скарги про те, що власник майна не перебуває у статусі підозрюваного, обвинуваченого у вказаному кримінальному провадженні, а тому начебто відсутності підстав для арешту майна, не заслуговують на увагу.

Разом з тим, дійшовши обґрунтованого висновку про наявність правових підстав, передбачених ч. 3 ст. 170 КПК України для арешту майна, слідчий суддя застосував заборону користування та розпорядження цим майном, яка в даному випадку, за об`єктивним переконанням колегії суддів, недоцільна.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном, відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Однак, наведених ризиків стороною обвинувачення не доведено, а тому, як вважає апеляційний суд, відсутні підстави для заборони користування та розпорядження вказаним майном.

Керуючись ст.ст. 170, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У х в а л и л а:
Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16 вересня 2019 року, якою задоволено клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_5 про арешт майна та накладено арешт на нерухоме майно, що є речовим доказом у кримінальному провадженні № 0004155, а саме:

- за реєстраційним номером 0000 на квартиру АДРЕСА_1 , яка зареєстрована на праві власності за ОСОБА_7 і.п.н. НОМЕР_1 у вигляді заборони ОСОБА_7 і.п.н. НОМЕР_1 , його адвокатам, захисникам, представникам, довіреним особам та особам з яким у нього укладені договори розпоряджатись та користуватись вказаним нерухомим майном в тому числі перебувати на його території;
- за реєстраційним номером 000 на квартиру АДРЕСА_2 , яка зареєстрована на праві власності за ОСОБА_8 тором ОСОБА_9 і.п.н. НОМЕР_1 у вигляді заборони ОСОБА_7 і.п.н. НОМЕР_1 , його адвокатам, захисникам, представникам, довіреним особам та особам з яким у нього укладені договори розпоряджатись та користуватись вказаним нерухомим майном в тому числі перебувати на його території, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_5 про арешт майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 0000 та квартириАДРЕСА_2 , реєстраційний номер 000, які зареєстровані на праві власності за ОСОБА_7 і.п.н. НОМЕР_1 , із забороною власнику, його адвокатам, захисникам, представникам, довіреним особам та особам з яким у нього укладені договори розпоряджатись та користуватись вказаним нерухомим майном в тому числі перебувати на його території, - задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, що є речовим доказом у кримінальному провадженні №0004155, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 0000 та квартируАДРЕСА_2 , реєстраційний номер 000, які зареєстровані на праві власності за ОСОБА_10 Віктором ОСОБА_9 і.п.н. .
Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________ _________________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/5851/2019 Категорія ст.170 КПК України
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_11
Доповідач: ОСОБА_1