Ухвала
Іменем України
02 вересня 2019 року

м. Київ
справа № 554/1627/19

провадження № 51-4268 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 19 квітня 2019 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 24 травня 2019 року,
встановив:
Слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ухвалою від 19 квітня 2019 року відмовив у задоволенні скарги ОСОБА_5 в порядку статті 303 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) на бездіяльність слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР).
Полтавський апеляційний суд ухвалоювід 24 травня 2019 року відмовив у відкритті провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , на вказану ухвалу слідчого судді, оскільки зазначена ухвала не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що захисник не погоджується з вищевказаними судовими рішеннями. Посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. Також, захисник зазначає про недотримання апеляційним судом загальних засад кримінального провадження.

Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї копії судових рішень, Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.

Відповідно до вимог пункту 2 частини 2 статті 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Згідно з вимогами частини 3 статті 307 КПК ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини 1 статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Тоді як, положення статті 309 КПК містить вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які підлягають оскарженню під час досудового розслідування.
Оскільки до переліку ухвал слідчого судді, які підлягають оскарженню в апеляційному порядку під час досудового розслідування, що визначений у статті 309 КПК, не входить рішення слідчого судді про відмову у задоволенні скарги особи на бездіяльність слідчого щодо невнесення відомостей до ЄРДР, то це рішення і не може бути предметом апеляційного оскарження.
Згідно з частиною 4 статті 399 КПК суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Таким чином, апеляційний суд обґрунтовано дійшов висновку, що вказана ухвала слідчого судді апеляційному оскарженню не підлягає, а тому діяв відповідно до вимог кримінального процесуального закону і прийняв законне, належно мотивоване рішення, з яким погоджується і колегія суддів.
Доводи касаційної скарги захисника щодо недотримання апеляційним судом загальних засад кримінального провадження є непереконливими.
Оскільки частиною 6 статті 9 КПК передбачено, що коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження визначені частиною 1 статті 7 цього Кодексу. Однак, у цьому випадку не виникає питань, які б не було врегульовано чи неоднозначно застосовано нормами КПК. А тому немає підстав вважати, що апеляційний суд відмовляючи у відкритті кримінального провадження не дотримався загальних засад кримінального провадження щодо забезпечення права на оскарження процесуальних рішень.
Посилання захисника на позицію Верховного Суду України, яка викладена у постанові від 12 жовтня 2017 року щодо можливості апеляційного розгляду скарг на постановлені слідчим суддею ухвали, що не передбачені кримінальними процесуальними нормами, є безпідставними, оскільки питання оскарження ухвал слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора прямо передбачено положеннями частини 3 статті 307 КПК, а висновки Верховного Суду України не містять преюдиційного значення для Верховного Суду.

Крім того, оскаржена захисником ухвала слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 19 квітня 2019 року не підлягає самостійному оскарженню і в касаційному порядку відповідно до статті 424 КПК.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги та вважає, що у відкритті провадження за касаційною скаргою захисника слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись пунктом 2 частини 2 статті 428 КПК, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 24 травня 2019 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3