Справа №: 398/4642/18
провадження №: 1-кп/398/229/19
УХВАЛА
Іменем України

"08" серпня 2019 р.

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Олександрії кримінальне провадження №0002620 від 16 вересня 2018 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , посилаючись на те, що на теперішній час не зникли ризики, зазначені у ст. 177 КПК України.

Обвинувачений та його захисник залишити розгляд даного клопотання на розсуд суду.

Заслухавши думку учасників процесу та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що наявність підстав для продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

Відповідно ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

П. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини вказує, що кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду. Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі обвинуваченого не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Між тим, у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Так, кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 121 КК України в якому обвинувачуються ОСОБА_5 є: умисним, тяжким, таким, що посягає на найвищі соціальні цінності, як-то: життя потерпілого. Обвинувачений суспільно-корисною діяльністю не займається та особистих доходів для проживання не має.

Судом враховано тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, його стан здоров`я, що відсутні будь-які захворювання, які не унеможливлюють тримання під вартою, не одружений, не має на утриманні дітей, майновий стан. Зазначене свідчить про те, що обвинувачений, у разі звільнення його з-під варти, може продовжити злочинну діяльність, переховуватися від суду або від виконання процесуальних рішень.

Строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 закінчується 17.08.2019 року, але судове провадження не завершено.

Отже, заявлені стороною обвинувачення ризики не зменшилися, а тому такі ризики є достатніми та виправдовують продовження тримання обвинуваченого під вартою, а застосування більш м`яких запобіжних заходів, з врахуванням встановлених обставин, на переконання суду не гарантує запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України та забезпечення виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків, тому наявні підстави для задоволення клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст. 331 КПК України, суд,
ПОСТАНОВИВ:

Продовжити строк застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком 60 днів: з 08 серпня 2019 року до 06 жовтня 2019 року включно.

У судове засідання етапувати обвинуваченого, викликати учасників судового провадження.

Копію ухвали направити начальнику Державної установи «Кропивницький слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

СУДДЯ: ОСОБА_6 НЕРОДА