№ 1-кп/755/1236/19
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" серпня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003639 від 06.05.2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ашхабад, Республіки Туркменістан, росіянина, громадянина України, одруженого, з вищою освітою, пенсіонера, інваліда 2-ї групи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

05 травня 2019 року, приблизно о 23 годині 55 хвилини, перебуваючи за місцем свого постійного проживання, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , у ОСОБА_3 виник умисел на завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху багатоквартирного житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Так, реалізуючи свій умисел, направлений на порушення громадської безпеки, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх намірів і дій, при цьому, достовірно знаючи, що поширена ним інформація про підготовку вибуху є неправдивою та розуміючи, що таке повідомлення зумовить обстановку страху у населення, ОСОБА_3 здійснив дзвінок зі стаціонарного телефону з абонентським номером: НОМЕР_1 на номер спецлінії «102» до чергової частини ГУ НП в м. Києві. У ході розмови, яка відбулася між ОСОБА_3 та оператором чергової частини спецлінії «102», тривалість якої склала 57 секунд, ОСОБА_3 завідомо неправдиво передав повідомлення про те, що шляхом відкриття газового вентилю у своїй квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , підірве весь будинок.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе за ч. 1 ст. 259 КК України визнав повністю та показав, що перед подією, обікрали його автомобіль і він почав викликати працівників поліції, подзвонивши на спецлінію «102», де його відповіли, що останні вже виїхали. Однак, прочекавши декілька годин, ніхто так і не приїхав. Далі, того ж дня, приблизно о 23 годині 00 хвилин, він випив снодійне та вирішив ще раз зателефонувати на спецлінію «102», щоб повідомити про крадіжку, однак, ніхто не приїхав. Потім, у подальшому він зателефонував на номер «102» і повідомив, що шляхом відкриття газового вентилю підірве увесь будинок. Приблизно о 02 годині 00 хвилин приїхали працівники поліції, яких він добровільно впустив до квартири, які здійснили обшук. Зазначив, що усвідомлює, що його дії були протиправними, дійсно вказав неправдиве повідомлення про підготовку до вибуху, ускоєному щиро каявся, обіцяв у подальшому нічого протиправного не вчиняти та жалкує, що так сталося.

Покази ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, а саме: протоколу огляду місця події від 06.05.2018 року; протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 06.05.2019 року; протоколу особистого обшуку особи, затриманої в порядку ст. 208 КПК України від 06.05.2019 року; протоколу про тимчасовий доступ до речей і документів від 12.06.2019 року; протоколу (прослуховування) огляду предмету від 20.06.2019 року; постанови про визнання предметів речовими доказами в кримінальному провадженні від 10.05.2019 року та матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 .
Вина обвинуваченого ОСОБА_3 повністю підтверджується його показаннями, щирим каяттям у скоєному та наведеними вище письмовими документами.

Аналізуючи наведене, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у тому, що він своїми діями вчинив завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху, який загрожує загибелі людей чи іншими тяжкими наслідками, тому знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 1 ст. 259 КК України.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому виду і міри покарання, приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким, конкретні обставини кримінального провадження, дані про його особу, зокрема: під наглядом лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, є пенсіонером та інвалідом 2-ї групи, раніше не судимий, щиро розкаявся, вину визнав повністю.

Згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає пом`якшуючими обставинами щире каяття обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненому та те, що є інвалідом 2-ої групи, відповідно до ч. 2 цієї статті.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі, але з урахуванням обставин кримінального провадження, особи обвинуваченого, його ставлення до скоєного (щиро каявся, вину визнав, жалкує про вчинене), зокрема, є пенсіонером та інвалідом 2-ї групи, наявності декількох пом`якшуючих обставин, відсутність обтяжуючих обставин, суд дійшов висновку, що його перевиховання й виправлення можливе без ізоляції від суспільства, вважає за доцільне застосувати положення ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, визначені п. п. 1-2 ч. 1ст. 76 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні.

Речові докази у кримінальному проваджені вирішено, відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим за ч. 1 ст. 259 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 не обрано.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні.

Речовий доказ у кримінальному провадженні, а саме: компакт-диск CD-R з аудіозаписом 2-х медіафайлів, на якому зафіксована розмова ОСОБА_3 з оператором коллцентру «102», що приєднаний до матеріалів кримінального провадження, залишити у матеріалах.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити ОСОБА_3 та прокурору.

Суддя: