ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2264/19 Справа № 199/2020/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по кримінальним справам Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

його захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою та доповненнями до неї обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 квітня 2019 року щодо ОСОБА_7 у кримінальному упровадженню № 0000279,-

В с т а н о в и л а:
цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, із неповною середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, проживаючого та зареєстрованого у квартирі АДРЕСА_1 , судимого, останній раз:
- 13.02.2019 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.185 КК України до покарання у вигляді 1 року позбавлення волі, на підставі ст.71 КК України частково приєднати покарання за вироком від 30.03.2018 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська та остаточно призначити 1 рік 3 місяці позбавлення волі,-

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.15 ч.3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ст. 71 КК України, до призначеного покарання частково приєднано покарання, невідбуте за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 лютого 2019 року та остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з 20.02.2019 року.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 у виді тримання під вартою залишено до набрання вироком законної сили.

Вирішено долю речових доказів та судових витрат.

Вказаним вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він приблизно о 01:30 годині 20.02.2019 року, перебуваючи за адресою: м. Дніпро, пр. Слобожанський, 5А, побачив колодязь кабельної каналізації, підійшов до нього, та скориставшись відсутністю можливих свідків та очевидців, руками шляхом зсуву відкрив кришку вказаного колодязю, тим самим отримавши доступ до сховища-колодязю кабельної каналізації ККЗ №23-1. Далі, ОСОБА_7 , діючи умисно, вчиняючи злочин проти власності повторно, з корисливих мотивів, незаконно проник до вказаного сховища колодязю кабельної каналізації та за допомогою заздалегідь підготовленого ножа, шляхом механічної дії зрізав кабель ліній зв`язку «ТПП 100х2х0,5» та «ТПП 200х2х0,5», довжиною по 8 метрів кожний. Після чого, утримуючи викрадений кабель при собі, намагався зникнути з місця вчинення кримінального правопорушення, однак в цей час його злочинні дії були викриті співробітниками патрульної поліції, які затримали ОСОБА_7 біля колодязю кабельної каналізації. Своїми умисними діями ОСОБА_7 намагався спричинити ПАТ «Укртелеком» матеріальний збиток на загальну суму 3868,64 гривень.

В апеляційній скарзі та доповненнях:

- обвинувачений просить вирок змінити в частині призначення покарання, через його суворість, та призначити йому покарання із застосуванням вимог ст.ст. 75,76 КК України.

Вважає, що судом не в достатній мірі взято до уваги наявність обставин, що пом`якшують його покарання, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, дані про його особу, який за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, обставин, що обтяжують його покарання, судом не встановлено.

На думку обвинуваченого, покарання у виді реального позбавлення волі є занадто суворим, та не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого.

Заслухавши суддюдоповідача, думки обвинуваченого та його захисника, які підтримали вимоги апеляційної скарги обвинуваченого та просили їх задовольнити, вирок змінити та призначити ОСОБА_7 покарання із застосуванням вимог ст. 75 КК України, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційних вимог обвинуваченого та вважала вирок суду законним та обґрунтованим, перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіркою наявних матеріалів встановлено, що районний суд вказаних вимог дотримався у повному обсязі.

Згідно з вимогами ст.404 КПК в апеляційному порядку вирок суду першої інстанції перевіряється в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження та доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України, а також правильність правової кваліфікації його дій, апеляційним судом не перевіряються, оскільки не були оскаржені учасниками судового розгляду.

Вирішуючи питання про правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність та відповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого і особі обвинуваченого, колегія суддів виходить із наступного.

Зі змісту закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 50 КК України, випливає, що покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів.

Також слід зазначити, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні кримінального правопорушення, суди мають суворо дотримуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції повністю дотримався вимог кримінального та кримінального процесуального закону щодо призначення покарання.

Як убачається з вироку, при обранні обвинуваченому виду та міри покарання, суд першої інстанції враховував обставини, при яких скоєно злочин, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України, віднесено до категорії тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, скоїв новий злочин через тиждень після засудження, не працює, за місцем проживання скарг на нього не надходило, на обліку і лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого судом визнаного визнання вини.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_7 , - судом не встановлено.

Обговорюючи доводи захисту про можливість застосування підстав ст. 75 КК України, звертається увага на те, що якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

При призначенні покарання судом першої інстанції враховано відношення обвинуваченого до вчиненого, його поведінку, а саме те, що після засудження його вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13.02.2019 року за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання, із застосуванням вимог ст. 71 КК України, у виді позбавлення волі на строк 1 рік 3 місяці, через тиждень знову вчинив тяжкий корисний злочин проти власності.

Тому суд прийшов до висновку про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України, саме у виді позбавлення волі.

Зазначений висновок суду першої інстанції є обґрунтованим та відповідає вимогам ст. 65 67 КК України, а призначене судом першої покарання у відповідності до ст. 50 КК України є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 , та для запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Вирок суду щодо ОСОБА_7 , в тому числі і щодо призначеного покарання, - є належно вмотивованим, обґрунтованим та законним.

При цьому колегія суддів враховує і практику рішень Європейського суду з прав людини, де в справі Скополла проти Італії від 17.09.2009 року, суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Отже, доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що призначене ОСОБА_7 судом першої інстанції покарання є занадто суворим, та не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та його особі, є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та зміни вироку суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 , колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 квітня 2019 року щодо ОСОБА_7 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст. 426 КПК України до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - у той же строк з моменту отриманні ним копії судового рішення.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4