Провадження № 1-кп/331/114/2019
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«16» серпня 2019 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю: прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000290 від 03.02.2018 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, освіта початкова, сімейний стан не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, який офіційно не працевлаштований, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 12.10.1998 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 229-1 КК України (в редакції 1960 року) до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 45 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки та штрафом в сумі 680 гривень;

- 26.09.2001 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 307, ст. ст. 69, 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; 17.04.2003 року звільнений умовно-достроково, невідбутий строк: 01 рік 24 дні;

- 04.03.2009 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 307 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на 3 роки;

- 22.03.2010 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням положень ст. 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, 08.12.2014 року звільнений за відбуттям строку покарання;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 будучи особою, раніше судимою за вчинення корисливого злочину, судимість за скоєння якого не знята та не погашена в установленому законом порядку, на шлях виправлення та перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив, та знову вчинив аналогічний злочин за таких обставин.

Так, 02 лютого 2018 року, приблизно о 16 годині 00 хвилин ОСОБА_4 , знаходячись біля буд. 5-А по провулку Ковальському в м. Запоріжжі, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, підійшов до ОСОБА_6 , яка в цей момент знаходилась біля буд. 5-А по провулку Ковальському в м. Запоріжжі та, усвідомлюючи, що його дії носять відкритий характер, шляхом ривку, відкрито викрав з рук ОСОБА_6 майно, яке належить останній, а саме:

- мобільний телефон «LeEco (LeTV) S3 Х626 4/32 Gb» в корпусі рожевого кольору, вартістю 3848 гривен;

- сім-карту мобільного оператора «МТС», яка матеріальної цінності для потерпілої не представляє, без грошових коштів на мобільному рахунку;

- сім-карту мобільного оператора «Київстар», яка матеріальної цінності для потерпілої не представляє, без грошових коштів на мобільному рахунку;

- чохол для мобільного телефону, чорного кольору, вартістю 200 гривень,

та шляхом зняття з середніх пальців лівої та правої руки ОСОБА_6 , належних їй ювелірних прикрас, відкрито викрав:

- каблучку із золота 585 проби, вагою 4 гр. вартістю 4000 гривен;

- каблучку із золота 585 проби, вагою 3 гр. вартістю 3000 гривен, а всього відкрито викрав майна на загальну суму 10848 гривен, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на вказану суму.

Після чого, утримуючи при собі викрадене майно зник з місця вчинення злочину.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав та пояснив суду, що 02.02.2018 року, приблизно о 14-00 15-00 годині, перебуваючи на території центрального автовокзалу в м. Запоріжжі, де він знаходився по особистим справам, звернув увагу на раніше незнайому йому потерпілу ОСОБА_6 . Його увагу привернув її привабливий зовнішній вигляд, тому він вирішив підійти до неї та познайомитись. В ході бесіди із потерпілою йому стало відомо, що вона спізнилась на автобус і до відправки наступного автобуса у неї був певний час, тому він запропонував їй поспілкуватися та відпочити у кафе. Разом вони направились до кафе «Козацький стан», яке розташоване вниз по вулиці від зупинки громадського транспорту «Площа Пушкіна», де вони провели 20 хвилин. Після чого, він запропонував їй піти до нього додому, щоб продовжити спілкування, на що вона погодилась. Наближаючись до воріт його дома, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_6 зупинилась та почала вимагати з нього грошові кошти за те, що вона піде до нього у гості. Він, в свою чергу, почав їй пояснювати, що ніяких грошей давати їй не буде, оскільки запросив її не як дівчину легкої поведінки, а з метою продовження подальшого спілкування. На що ОСОБА_6 розлютилась, погрожуючи йому тим, що він пошкодує, після чого направилась у невідомому йому напрямку.

На запитання прокурора обвинувачений пояснив, що із дівчатами привабливої зовнішності він знайомиться часто. Не спростовував показання свідка ОСОБА_7 про те, на автозаправній станції, розташованій за адресою: м. Запоріжжя, вул. Першотравнева, 2-б, він бував часто, оскільки купував там цигарки. Зі свідком ОСОБА_7 та іншими дівчатами, які там працюють він теж намагався познайомитись.

Цивільний позов потерпілої на загальну суму в розмірі 10848 гривень визнав в повному обсязі, не мав заперечень щодо його відшкодування і в ході судового розгляду не змінював свою позицію з цього приводу.

Не зважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї провини, його винуватість та причетність до вчинення вказаного злочину повністю підтверджується наступними доказами.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 пояснила суду, що вона проживає в м. Дніпрі. 02.02.2018 року, приблизно о 14 годині 30 хвилин вона приїхала з м. Дніпра на автовокзал в м. Запоріжжі, де мала пересісти на автобус до м. Мелітополя. Проте, на вказаний автобус вона запізнилась на 20 хвилин і поки вирішувала, що їй робити далі, до неї підійшов обвинувачений ОСОБА_4 , який на той момент представився ОСОБА_8 та почав розпитувати, що в неї трапилось. Вона пояснила ситуацію, у якій опинилась, на що він, в свою, чергу пояснив, що щойно відправив племінника та запропонував їй допомогу. З цією метою обвинувачений ОСОБА_4 пішов до касової зони, де уточнив номери рейсів автобусів та час їх відправки. За допомогою останнього вона придбала квиток на автобус до ОСОБА_9 , який мав відправлятися близько 17-00 години. Протягом всього часу спілкування, ОСОБА_4 робив їй компліменти та запрошував її або у кафе, або у гості, на що вона постійно йому відмовляла. Після тривалих вмовлянь з боку обвинуваченого, із почуття вдячності за те, що він допоміг їй придбати квиток, вона погодилась піти з ним у кафе. На маршрутному таксі вони проїхали кілька зупинок, потім вийшли з маршрутки і, як пояснив ОСОБА_4 , направились коротким шляхом до кафе. Оскільки вона не знає місцевості, тому повністю довірилась обвинуваченому. ОСОБА_4 йшов попереду, вона слідувала за ним. Після того, як почались малолюдні місця, вона запанікувала, зупинилась і відмовилась йти далі. В цей момент обвинувачений різко повернувся до неї, розлютився та почав на неї кричати. Вихопив з її правої руки мобільний телефон потім схопив її за руки і зняв золоті каблучки з пальців рук, після чого побіг у невідомому напрямку. Перебуваючи у шоковому стані, вона побігла на АЗС, яка знаходилась неподалік від місця події, де працівники АЗС викликали поліцію.

Крім того, в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 впевнено пояснила, що обвинувачений ОСОБА_4 , який представився їй ОСОБА_8 , є саме тією особою, яка відкрито заволоділа її майном. Слідчий експеримент від 25 квітня 2018 року проводився за її участю, в ході якого було встановлено точне місце вчинення злочину відносно неї.

Позовні вимоги щодо стягнення з обвинуваченого на свою користь матеріальних збитнів на загальну суму 10848 гривень підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити та додатково зазначила, що на підтвердження вартості мобільного телефону нею була надана копія накладної про його придбання, дві золоті каблучки вагою 4 грами та 3 грами були оцінені на суму 4000 гривень та 3000 гривень відповідно.

Після надання пояснень в судовому засіданні, потерпіла ОСОБА_6 звернулась до суду із письмовою заявою, в якій просила суд подальший розгляд вказаного кримінального провадження проводити без її участі, в судових дебатах приймати участь не бажає, вважає за можливе призначити обвинуваченому суворе покарання (т. 1, а.п. 106).

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила суду, що вона обіймає посаду директора АЗС, розташованої за адресою: м. Запоріжжя, вул. Першотравнева, буд. 2-Б. 02.02.2018 року, в період часу з 15-00 години до 17-00 години, до приміщення АЗС забігла дівчина, яка скаржилась на те, що її пограбували. Зі слів цієї дівчини їй стало відомо, що вона на автовокзалі познайомилась із незнайомим хлопцем, який запросив її у кафе, а потім викрав в неї дві золоті каблучки та гроші, застосувавши при цьому якусь рідину. Із опису зовнішності, росту, національності, одежі нападника, вона одразу ж зрозуміла, що мова йде про клієнта, який часто купує на їх заправці цигарки. В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 впевнено показала на обвинуваченого ОСОБА_4 , як на особу, який з опису постраждалої дівчини здійснив напад і, якого вона мала на увазі, як клієнта, який постійно відвідував їх магазин на заправці. Працівниками заправки був здійснений виклик до швидкої медичної допомоги та до поліції. Постраждала дівчина знаходилась в приміщенні АЗС до приїзду працівників поліції. Крім того, додала, що обвинувачений ОСОБА_4 часто на наполегливо пропонував їй та іншим дівчатам, які працюють на заправці, познайомитись.

В судовому засіданні, після демонстрації досліджених судом письмових доказів сторони обвинувачення, свідок ОСОБА_7 по фотознімкам вказала на потерпілу ОСОБА_6 , як на дівчину, яку пограбували 02.02.2018 року.

Разом з тим, свідок пояснила, що записи з камер відеоспостереження, розташованих на АЗС, отримувались працівниками поліції за письмовою згодою вищестоящого керівництва.

Крім того, провина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується наступними письмовими доказами, наданими стороною обвинувачення та дослідженими безпосередньо в судовому засіданні:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 02.02.2018 року, згідно якого ОСОБА_6 заявила, що 02.02.2018 року близько 16-20 год. невідома особа, знаходячись по вул. Першотравневій відкрито викрала дві золоті каблучки, мобільний телефон «LeEco» рожевого кольору та грошові кошти в розмірі близько 200 гривень (т. 1, а.п. 123-124);

- запитом слідчого до керівництва АЗС «ГлускоРітейл» від 11.02.2018 року про надання відеозаписів з камер відеоспостереження, розташованих на АЗС за адресою: м. Запоріжжя, вул. Першотравнева, 2-б, за період з 31.01.2018 року по 02.02.2018 року (т. 1, а.п. 125);

- супровідним листом, яким керівництвом АЗС «ГлускоРітейл» на запит слідчого наданий диск з відеозаписом (т. 1, а.п. 126);

- протоколом огляду від 17.02.2018 року, відповідно до якого, оглянуто диск з відеозаписом з приміщення АЗС «ГлускоРітейл», яка розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Першотравнева, буд. 2-Б. При перегляді вказаного відео, потерпіла ОСОБА_6 повідомила, що саме вказаний чоловік на відео ОСОБА_4 , 02.02.2018 року знаходячись поблизу вказаної АЗС вчинив відносно неї злочин, а саме відкрито викрав в неї дві золоті обручки та мобільний телефон (т. 1, а.п. 127-131);

- запитом слідчого до керівництва Запоріжжя автостанція № 1 від 11.02.2018 року про надання відеозаписів з камер відеоспостереження за період з 31.01.2018 року по 02.02.2018 року (т. 1, а.п. 132);

- супровідним листом від 12.02.2018 року № 13к-от-11, яким керівництвом Запоріжжя автостанція № 1 на запит слідчого наданий диск з відеозаписом з камер спостереження, розташованих на території Запоріжжя автостанція № 1 (т. 1, а.п. 133);

- протоколом огляду від 17.02.2018 року, відповідно до якого, оглянуто диск з відеозаписом з камер відеоспостереження з автовокзалу, який розташований за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 20. При перегляді вказаного відео, потерпіла ОСОБА_6 повідомила, що саме вказаний чоловік на відео ОСОБА_4 , 02.02.2018 року знаходячись поблизу АЗС, яка розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Першотравнева, буд. 2-Б, вчинив відносно неї злочин, а саме відкрито викрав в неї дві золоті обручки та мобільний телефон (а.п. 134-141);

- дослідженим в судовому засіданні відеозаписом з камер спостереження, встановлених в приміщенні АЗС «ГлускоРітейл», яка розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Першотравнева, буд. 2-Б, з якого встановлено, що 31.01.2018 року о 17-05 годині ОСОБА_4 , заходить в приміщення магазину при АЗС, на касі за готівку купує цигарки, підходить до одного з холодильників, бере пляшку пива, підходить до каси, розраховується за пиво, після чого о 17-07 годині покидає приміщення магазину (т. 1, а.п. 143);

- дослідженим в судовому засіданні відеозаписом з камер спостереження від 02.02.2018 року, встановлених в приміщенні автовокзалу Запоріжжя № 1, який розташована за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, 20, з якого встановлено, що о 14-51 годині потерпіла ОСОБА_6 входить до приміщення автовокзалу та направляється до касової зони; о 15-00 годині потерпіла ОСОБА_6 з`являється в полі зору камери та прямує в протилежну сторону від касової зони, розмовляє по телефону, тримаючи його у правій руці; о 15-01 годині до приміщення автовокзалу входить ОСОБА_4 , направляється в протилежну від касової зони сторону, через деякий час повертається до касової зони; о 15-03 годині ОСОБА_4 вийшов з касової зони та зупинився ліворуч від вхідних дверей; о 15-06 годині ОСОБА_4 знову повертається до касової зони та знаходиться біля вікна з написом «довідкове бюро»; о 15-08 годині ОСОБА_4 повертається до потерпілої ОСОБА_6 та передає їй папір, після чого покидає приміщення автовокзалу; о 15-12 годині потерпіла ОСОБА_6 направляється до касової зони; о 15-14 годині ОСОБА_4 повертається до приміщення автовокзалу, озирається по сторонам та направляється до касової зони; о 15-16 годині потерпіла ОСОБА_6 разом з ОСОБА_4 становляться до черги в касу № 4; о 15-19 годині ОСОБА_6 разом з ОСОБА_4 відходять від каси № 4 та розмовляють біля каси № 5 (т. 1, а.п. 144);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 25.04.2018 року з фототаблицями за участю потерпілої ОСОБА_6 , яка на місці події детально розповіла та в динаміці показала, як відбувалися події скоєного ОСОБА_4 злочину, який мав місце 02.02.2018 року (т. 1, а.п. 147-153).

В судовому засіданні захисник зазначив про те, що обвинувачення базується виключно на показаннях потерпілої ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_7 , які за своїм змістом суперечать одне одному. З показань потерпілої слідує, що злочин щодо неї був вчинений у провулку Ковальському, під час якого ОСОБА_4 відкрито заволодів її майном, а саме: двома золотими кільцями та мобільним телефоном. Проте, свідок ОСОБА_7 пояснила, що зі слів потерпілої, напад на останню був здійснений біля кафе «Козацький стан», яке знаходиться через 100 метрів від АЗС і значно далі від провулку Ковальського, а під час вчинення злочину ОСОБА_4 застосував балончик зі спреєм, заволодівши двома кільцями потерпілої та її грошовими коштами. На думку сторони захисту показання свідка ОСОБА_7 спростовують показання потерпілої ОСОБА_6 в частині місця вчинення злочину, його обставин та майна, яким, наче б то, заволодів ОСОБА_4 , а тому не можуть бути покладені в основу обвинувального вироку.

Наведені вище доводи сторони захисту, на переконання суду, є безпідставними та такими, що спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, в ході проведення слідчого експерименту від 25.04.2018 року, зміст якого стороною захисту не оспорювався, потерпіла ОСОБА_6 показала дорогу, по якій ОСОБА_4 повів її, ніби то, до кафе. Далі, пройшовши повз перехрестя провулку Ковальського та вулиці Рилєєва в м. Запоріжжі та, зупинившись за будинком 5-А по провулку Ковальському на відстані, приблизно, 15 метрів, потерпіла ОСОБА_6 вказала на місце, де вона зупинилась та повідомила ОСОБА_4 , що далі з ним нікуди не піде і де був вчинений відносно неї злочин. Після чого потерпіла ОСОБА_6 показала як ОСОБА_4 вихопив з її правої руки мобільний телефон, після чого схопив її за руки та зняв по черзі з кожної руки по одній золотій каблучці.
З наведеного слідує, що при проведенні вказаної слідчої дії було встановлено точне місце вчинення злочину, спосіб його вчинення та майно потерпілої, яким заволодів обвинувачений ОСОБА_4 .
Обставини вчинення злочину, зафіксовані в ході проведення слідчого експерименту, повністю узгоджуються з показаннями потерпілої, наданими в ході судового розгляду.
Разом з тим, розбіжності в показаннях свідка ОСОБА_7 та потерпілої ОСОБА_6 в частині зазначення точного місця вчинення злочину, його обставин та майна, яким заволодів ОСОБА_4 , на які посилається сторона захисту, суд розцінює як суб`єктивне сприйняття свідком ОСОБА_7 відповідних подій і які, на переконання, суду не є вирішальними при доведеності вини обвинуваченого.

З показань свідка ОСОБА_7 судом встановлено, що 02.02.2018 року, в період часу з 15-00 години до 17-00 години, до приміщення АЗС, яка розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Першотравнева, буд. 2-б, звернулась за допомогою потерпіла ОСОБА_6 , яка повідомила про те, що її пограбували. Із опису зовнішності, росту, національності та одежі нападника потерпілою ОСОБА_6 , свідок ОСОБА_7 зрозуміла, що мова йде про обвинуваченого ОСОБА_10 , якого вона знає візуально як постійного клієнта, який часто купував різний товар в приміщенні магазину при заправці та постійно чіплявся з намаганнями познайомитись.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заперечував свою причетність до вчинення вказаного злочину та наполягав на власній версії подій, зазначивши, що потерпіла його обмовляє, оскільки хоче йому помститися, через те що він відмовився надати їй гроші, щоб вона провела з ним певний час і майном останньої він не заволодівав.

Перевіряючи версію обвинуваченого, суд вважає її такою, що не підтверджується жодними доказами, оскільки під час судового розгляду достовірно встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 , знаходячись біля буд. 5-А по провулку Ковальському в м. Запоріжжі, відкрито заволодів майном потерпілої ОСОБА_6 , вихопивши з її правої руки мобільний телефон, після чого схопив її заруки і зняв золоті каблучки з пальців рук. Зазначені обставини підтвердила в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 , її показання повністю узгоджуються з протоколом слідчого експерименту, проведеного під час досудового розслідування за її участю. Підстав сумніватися в достовірності показань потерпілої суд не вбачає, оскільки протягом усього часу досудового розслідування та розгляду провадження в суді остання показання не змінювала, ніяких відносин з обвинуваченим не підтримає та не підтримувала.

На підтвердження вказаних висновків суду свідчать і пояснення свідка ОСОБА_7 , з яких встановлено, що потерпіла ОСОБА_6 , одразу після вчинення відносно неї злочину, звернулась за допомогою до сторонніх осіб, повідомивши про те, що її пограбували. Із опису злочинця, наданого потерпілою ОСОБА_6 , свідок ОСОБА_7 впізнала у вказаній особі ОСОБА_4 , який є постійним клієнтом магазину, що розташований на АЗС, якою вона керує. Правдивість показань свідка ОСОБА_7 в частині того, що обвинувачений ОСОБА_4 є постійним клієнтом магазину, підтверджена в судовому засіданні і самим обвинуваченим.

В матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які докази, які б спростовували показання потерпілої ОСОБА_6 і давали підстави вважати, що вона обмовляє обвинуваченого. Таких доказів не було надано стороною захисту і в подальшому при розгляді кримінального провадження. Разом з тим, версія обвинуваченого не підтверджена, будь якого алібі обвинувачений не має.

Таким чином, оцінюючи та аналізуючи докази, дослідженні в судовому засіданні на предмет їх належності, допустимості, достовірності та сукупність усіх зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що провина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, його наслідки, дані про особу обвинуваченого, відношення самого обвинуваченого до скоєного, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання, обставини.

Обвинувачений ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий за вчинення умисних тяжких кримінальних правопорушень, а також правопорушення проти власності, судимість за які не знята та не погашена в установленому законом порядку, вчинив тяжкий злочин, має постійне місце проживання, офіційно не працевлаштований, у зв`язку з чим не має законного та стабільного джерела доходу, не одружений, дітей на утриманні не має, на диспансерному обліку в спеціальних медичних лікувальних закладах не перебуває.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому, суд не вбачає.

Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченому, суд визнає рецидив злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд керується поняттям судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, яка охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням вчиненого та відомостей про особу обвинуваченого, як стійко орієнтовану на антисуспільний спосіб життя та схильність до скоєння злочинів, які мають корисливий характер, відношення обвинуваченого до скоєного, беручи до уваги думку потерпілої ОСОБА_6 , яка просить суд призначити обвинуваченому суворе покарання, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства і за цих обставин вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції статті, за якою кваліфікується його діяння у вигляді позбавлення волі, вважаючи, що таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про цивільний позов потерпілої, суд виходить з наступного.
Цивільний позов, заявлений потерпілою ОСОБА_6 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 на її користь матеріальної шкоди на загальну суму 10848 гривень підлягає задоволенню у повному обсязі, у зв`язку з тим, що вказана сума ніким з учасників з судового процесу не оспорювалась та підтверджена доказами, дослідженими у судовому засіданні.
Так, судом встановлено, що в результаті злочинних дій, обвинувачений ОСОБА_4 заволодів майном, що належать потерпілій ОСОБА_6 , а саме: мобільним телефоном «LeEco (LeTV) S3 Х626 4/32 Gb», каблучкою із золота 585 проби, вагою 4 гр. та каблучкою із золота 585 проби, вагою 3 гр. Відповідно до копії видаткової накладної № 1614 від 24.01.2018 року вартість вказаного мобільного телефону складає 3848 гривень (т. 1, а.п. 245). Згідно з інформацією, наданою на запит слідчого, вартість виробів із золота станом на 02.02.2018 року складала 1000 гривень за грам (т. 1, а.п. 147). З наведеного слідує, що вартість двох каблучок із золота, які в сукупності важать 7 гр., складає 7000 гривень.

Питання про речові докази вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Запобіжний захід, застосований відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати моменту його фактичного затримання, а саме: з 21 лютого 2019 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі (т. 1, а.п. 73-75).

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду в сумі 10848 (десять тисяч вісімсот сорок вісім) гривень.
Речові докази:
- два диски із записами з камер відеоспостереження, встановлених на АЗС за адресою: м. Запоріжжя, вул. Першотравнева, 2-Б та в приміщенні автовокзалу Запоріжжя № 1, за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, 20, які долучені до матеріалів даного кримінального провадження залишити у матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання (т. 2, а.п. 142-144);

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1