Справа № 304/219/19
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

09.09.2019 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів:
ОСОБА_1 (головуючої),
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника адвоката ОСОБА_7 , законного представника неповнолітнього - батька ОСОБА_8 , розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №11-кп/4806/665/19 ( ЄРДР від 17.11.2018 за №0000473) за апеляційною скаргою прокурора Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на вирок Перечинського районного суду Закарпатської області від 04 червня 2019 року щодо обвинувачення ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 309 КК України.
Цим вироком:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, учня третього курсу ДНЗ «Ужгородський центр професійно-технічної освіти», не одруженого, громадянина України, не судимого,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України і призначено йому покарання виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.
На підставі ч. 1 ст. 105 КК України звільнено неповнолітнього ОСОБА_6 від призначеного покарання та застосовано до нього примусові заходи виховного характеру у виді:
- обмеження дозвілля, тобто заборони перебувати поза домівкою з 22.00 години вечора до 06.00 години ранку протягом 1 (одного) року;
- передачі його під нагляд батька ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на 1 (один) рік.
Процесуальні витрати по справі за проведення експертизи № 6/654 від 30 листопада 2018 року у розмірі 572 (п`ятсот сімдесят дві) грн. 00 коп. ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь держави.

Згідно вироку, ОСОБА_6 визнаний винним у тому, щовін, знаходячись у лісовому масиві в м. Ужгород Закарпатської області, виявив кущ дикорослої рослини роду «Коноплі», з якої обірвав листя, висушив їх, подрібнив та зберігав в одному згортку із металевої фольги в спальній кімнаті за місцем свого проживання, а 16 листопада 2018 року біля 15.30 год. добровільно видав його працівникам поліції по вул. Ужгородській в м. Перечин Закарпатської області. Згідно висновку експерта № 6/654 від 30 листопада 2018 року вилучена речовина є речовиною рослинного походження зеленого кольору, особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, а саме канабісом вагою 16,4595 г.

В апеляційній скарзі прокурор Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_9 просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 призначити покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. Фактичні обставини справи, доведеність вини та кваліфікація дій ОСОБА_6 апелянтом не оспорюється.
Зазначає, що вирок підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Зокрема вважає, що судом безпідставно застосовано вимоги ст.ст. 95, 105 КК України, оскільки зі змісту ст. 105 КК України слідує, що така може бути застосована лише щодо неповнолітньої особи. Вказує, що станом на дату ухвалення вироку 04.06.2019, ОСОБА_6 виповнилося 18 років, а тому дія ст. 105 КК України на нього не поширюється.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 його законного представника ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 , які заперечили щодо задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Зазначені вимоги кримінального процесуального закону судом першої інстанції не дотримані.

Суд першої інстанції не врахував, що обвинувачений вчинив злочин в неповнолітньому віці, а розгляд кримінального провадження щодо неповнолітньої особи відповідно до глави 38 розділу УІ ( ст.ст.484-502 ) КПК України передбачає особливий порядок кримінального провадження. Відповідно до ст. 485 КПК України, під час судового розгляду кримінальних правопорушень, вчинених неповнолітніми, окрім обставин, передбачених статтею 91 КПК України також з`ясовуються : повні і всебічні відомості про особу неповнолітнього : його вік ( число, місяць, рік народження), стан здоров`я та рівень розвитку, інші соціально-психологічні риси особи, які необхідно враховувати при індивідуалізації відповідальності, ставлення неповнолітнього до вчиненого ним діяння, умови життя та виховання неповнолітнього, наявність дорослих підбурювачів чи інших співучасників кримінального правопорушення, а також згідно ст. 487 КПК України з`ясувати умови життя та виховання неповнолітнього обвинуваченого.
Відповідно до ст. 349 КПК України, після виконання дій, передбачених статтею 348 цього Кодексу, головуючий з`ясовує думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та про порядок їх дослідження. Докази зі сторони обвинувачення досліджуються в першу чергу, а зі сторони захисту - у другу. Обсяг доказів, які будуть досліджуватися, та порядок їх дослідження визначаються ухвалою суду і в разі необхідності можуть бути змінені.
Суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Хоча суд роз`яснив учасникам судового провадження положення ч. 3 ст. 349 КПК України, однак не переконався, що зазначене положення закону їм було зрозуміле. Між тим, з огляду на те, що обвинувачений є неповнолітнім, суд не повинен був приймати рішення про недоцільність дослідження доказів.
У кримінальному провадженні неповнолітньою особою вважається той, хто був таким у момент вчинення злочину.
ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у вчиненні злочину 16.11.2018. Отже, на момент вчинення злочину він повноліття не досяг. Відтак розгляд кримінального провадження та призначення покарання, повинно відбуватися з урахуванням особливостей, встановлених КПК України щодо неповнолітніх осіб.
Убачається, що під час судового розгляду обставини, передбачені ст. ст. 91, 485 КПК України не встановлювались.

Отже, суд в повному обсязі фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення не досліджував та не перевіряв, в тому числі доведеність злочину за кваліфікуючими ознаками, обмежився лише визнанням вини обвинуваченого, всупереч положень ст. 485 КПК України. При цьому залишив поза увагою, що у самому обвинувальному акті зазначено про те, що ОСОБА_6 добровільно видав наркотичний засіб, однак, суд не перевірив чи можливе застосування до нього положень ч.4 ст. 307 КК України, яка розповсюджується на ч.1 ст. 309 КК України.

Окрім того, виклад обставин події у показаннях ОСОБА_6 , які вказав у вироку суд, не приводять до переконання про доведеність злочину, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України як незаконне виготовлення, придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту.
Оскільки суд порушив вимоги кримінального процесуального закону, які полягали у недослідженні доказів, в той час як зобов`язаний був це зробити з повнотою, ухвалене рішення не можна визнати законним та вказує на те, що розгляд кримінального провадження проведений судом формально, однобічно, без дотримання вимог ст. 368 КПК України.
Такі порушення кримінального процесуального закону також вплинули на правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність, перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Відповідно до ч.2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченої особи .

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції допустив такі істотні порушення норм КПК України, які перешкодили йому ухвалити законний та обгрунтований вирок, тому на підставі п. 1-3 ч.1 ст. 409 та ч.1 ст. 412 КПК України він підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду.
Ухвалити новий вирок, як цього просить прокурор або закрити кримінальне провадження за таких обставин суд апеляційної інстанції не вправі, тому апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

Під час нового розгляду суду слід дотриматись порядку розгляду кримінального провадження, передбаченого главою ІУ КПК України.
Відповідно до ч.2 ст. 415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, апеляційний суд не має права наперед вирішувати питання про застосування судом того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та його покарання, а тому порушене в апеляційній скарзі питання щодо неправильного застосування до обвинуваченого положень ст. 105 КК України, не обговорює.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу прокурора Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_9 - задовольнити частково.

Вирок Перечинського районного суду Закарпатської області від 04 червня 2019 року щодо ОСОБА_6 - скасувати, призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: