КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
розглянувши апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні № 0000677 прокурора другого відділу процесуального керівництва управління наглядової діяльності Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 27 вересня 2019 року,
в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 27.09.2019 відмовлено у задоволенні клопотання слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у місті Києві ОСОБА_7 , погоджене прокурором другого відділу процесуального керівництва управління наглядової діяльності Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000677 від 23.03.2018 року, а саме: мобільного телефону марки iPhone моделі 0682А1784; планшетного комп`ютера марки iPad 32GB з чохлом чорного кольору та пошкодженим зарядним пристроєм; ноутбука марки Asus моделі X54L із зарядним пристроєм; компакт-диска CD-R 700 Mb з написом «Для службового користування № 758/ДСК».
Повернуто вказане майно особі, у якої воно було вилучено ОСОБА_8 .
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, прокурор у кримінальному провадженні № 0000677 прокурор другого відділу процесуального керівництва управління наглядової діяльності Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді, та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання про накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_8 , з метою забезпечення збереження речових доказів та можливої конфіскації майна як виду покарання, із позбавленням підозрюваного ОСОБА_8 права на відчуження, розпорядження та/або користування належним йому майном, яке 10.08.2018 вилучено слідчим під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 по АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки iPhone моделі 0682А1784; планшетний комп`ютер марки iPad 32GB з чохлом чорного кольору та пошкодженим зарядним пристроєм; ноутбук марки Asus моделі X54L із зарядним пристроєм;компакт-диск CD-R 700 Mb з написом «Для службового користування №758/ДСК».

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, прокурор зазначав, що слідчий суддя у мотивувальній частині ухвали, без посилання на норми чинного кримінального процесуального законодавства та без наведення мотивів свого рішення, дійшов необґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотання про арешт майна, та не взяв до уваги вимоги ч. 2 ст. 173 КПК України.
Слідчий суддя безпідставно фактично надав оцінку ухвалі слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 02.09.2019 №752/17287/19.
Крім того, слідчий суддя не звернув увагу на те, що вилучені речі є речовими доказами, містять сліди злочину, що підтверджено матеріалами кримінального провадження № 0000677.
Також, слідчим суддею помилково зазначено, що органом досудового розслідування не виконано вимоги ч. 5 ст. 171 КПК України, оскільки майно, яке вилучено під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 , не відповідає критеріям тимчасово вилученого майна в розумінні ст.ст. 167, 168 КПК України, оскільки слідчим суддею відповідно до резолютивної частини ухвали від 09.08.2018 у № 757/38993/18-к надано дозвіл на вилучення такого майна.
Вилучені у підозрюваного ОСОБА_8 речі є речовими доказами у даному кримінальному провадженні і відповідають критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, а також санкція ч. 3ст. 368 КК України, яка інкримінована ОСОБА_8 , передбачає застосування такого виду додаткового покарання як конфіскація майна.
Від захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_8 надійшли заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в яких він зазначав про законність ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 27.09.2019 та просив апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді - без змін.
Власник майна ОСОБА_8 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.
З урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає за можливе провести апеляційний розгляд у відсутності ОСОБА_8 .
Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи прокурора ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу з наведених у ній підстав та просив її задовольнити, та думку захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Як убачається із матеріалів судового провадження, Другим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000677 за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
Як встановлено органом досудового розслідування, прокурор Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_8 , будучи службовою особою, яка замає відповідальне становище, працівником правоохоронного органу, за пособництва ОСОБА_9 , одержав для себе від ОСОБА_10 неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів у сумі 2000 доларів США, що згідно офіційного курсу валют, встановленого Національним банком України на 18.05.2018 складає 52 377, 60 гривень, за сприяння у призначенні судом покарання, не пов`язаного із реальним позбавленням волі.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 09.08.2018 задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС СВ ГУ СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_11 , та надано дозвіл на проведення обшуку квартири АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_8 .
Згідно даних протоколу обшуку від 10.08.2018, складеного старшим слідчим СВ ГУ СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_12 , під час обшуку у квартирі АДРЕСА_2 , де фактично проживає ОСОБА_8 , у ході якого виявлено та вилучено мобільний телефон марки iPhone моделі 0682А1784; планшетний комп`ютер марки iPad 32GB з чохлом чорного кольору та пошкодженим зарядним пристроєм; ноутбук марки Asus моделі X54L із зарядним пристроєм;компакт-диск CD-R 700 Mb з написом «Для службового користування №758/ДСК».
Постановою слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у місті Києві ОСОБА_7 від 08.01.2019, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000677 мобільний телефон марки iPhone моделі 0682А1784; планшетний комп`ютер марки iPad 32GB з чохлом чорного кольору та пошкодженим зарядним пристроєм; ноутбук марки Asus моделі X54L із зарядним пристроєм;компакт-диск CD-R 700 Mb.

25.07.2019 ОСОБА_8 вручено повідомлення про підозру в одержанні службовою особою, яка замає відповідальне становище, неправомірної вигоди для себе, за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії із використанням наданого їй службового становища.
20.09.2019 слідчий Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва з клопотанням, погодженим прокурором другого відділу процесуального керівництва управління наглядової діяльності Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 , в якому просив накласти арешт на мобільний телефон марки iPhone моделі 0682А1784; планшетний комп`ютер марки iPad 32GB з чохлом чорного кольору та пошкодженим зарядним пристроєм; ноутбук марки Asus моделі X54L із зарядним пристроєм;компакт-диск CD-R 700 Mb з написом «Для службового користування №758/ДСК», із позбавленням права ОСОБА_8 , на відчуження, розпорядження т а/або користування належним йому майном.
Клопотання слідчого мотивовано необхідністю забезпечити збереження вищевказаного майна в якості речових доказів у кримінальному провадженні, а також з метою забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання.
Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 27.09.2019 відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна, та повернуто вказане у клопотанні майно особі, у якої воно було вилучено ОСОБА_8 .
Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна, слідчий суддя виходив з того, що ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 02.09.2019 задоволено скаргу ОСОБА_8 на бездіяльність слідчих, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, та зобов`язано слідчого або іншу уповноважену особу Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, повернути ОСОБА_8 майно, вилучене під час обшуку 10.08.2018 квартири АДРЕСА_2 .

Крім того, майно, на яке слідчий просить накласти арешт, вилучене за адресою місця проживання ОСОБА_8 : квартири АДРЕСА_2 , хоча ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 09.08.2018 надано дозвіл на проведення обшуку квартири АДРЕСА_2 .

Слідчий суддя зазначив, що з урахуванням наведених обставин, вилучені у ОСОБА_8 речі є тимчасово вилученим майном, однак слідчим не виконані вимоги ч. 5 ст. 171 КПК України щодо звернення до суду з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна не пізніше наступного дня після його вилучення. Правовим наслідком невиконання цих вимог відповідно до п. 3 ч.1 ст. 169 КПК України є припинення тимчасово вилученого майна, а тому на даний час вказане майно підозрюваного ОСОБА_8 органом досудового розслідування утримується безпідставно.
З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).
У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним уст. 98 КПК України.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
За правилами ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
На основі наданих органом досудового розслідування матеріалів, які обґрунтовують клопотання, колегія суддів встановила, що зазначені у клопотанні обставини підозри підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних.
Як зазначено у клопотанні слідчого, є достатні підстави вважати, що вилучені речі відповідають критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України. Зокрема, за допомогою мобільного телефону марки iPhone моделі 0682А1784 підозрюваний зв`язувався із заявником та свідками у кримінальному провадженні, а тому в ньому може міститись інформація, що має значення для кримінального провадження. Планшетний комп`ютер марки iPad 32GB з чохлом чорного кольору та пошкодженим зарядним пристроєм, ноутбук марки Asus моделі X54L із зарядним пристроєм, такомпакт-диск CD-R 700 Mb також могли використовуватися підозрюваним для зв`язку із заявником та свідками у кримінальному провадженні, могли зберегти на собі інші сліди кримінального правопорушення.

Постановою слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_7 від 08.01.2019 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000677 мобільний телефон марки iPhone моделі 0682А1784; планшетний комп`ютер марки iPad 32GB з чохлом чорного кольору та пошкодженим зарядним пристроєм; ноутбук марки Asus моделі X54L із зарядним пристроєм;компакт-диск CD-R 700 Mb.
З урахуванням наведеного, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, вищевказані речі підлягають арешту з тих підстав, що вони у встановленому законом порядку визнані речовим доказом у межах кримінального провадження №0000677 та відповідають критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Крім того, санкція ч. 3 ст. 368 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , передбачає застосування такого виду додаткового покарання, як конфіскація майна.
У відповідності до ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
З урахуванням наведеного, на переконання колегії суддів, слідчим у клопотання у відповідності до вимог ст.ст. 132, 170 - 173 КПК України доведено, що існують правові підстави для накладення арешту на майно, вилучене за адресою місця проживання ОСОБА_8 : квартири АДРЕСА_2 , з метою забезпечення збереження речових доказів та з метою конфіскації майна як виду можливого покарання.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси ОСОБА_8 .
Підстави, з яких слідчий суддя відмовив у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна, зокрема невиконання слідчим вимог ч. 5 ст. 171 КПК України щодо строку звернення із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, не є визначеними ст. 173 КПК України обставинами, за яких слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна.
Крім того, як встановлено колегією суддів, 10.08.2018 під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 по АДРЕСА_1 , слідчим вилучено речі: мобільний телефон марки iPhone моделі 0682А1784; планшетний комп`ютер марки iPad 32GB з чохлом чорного кольору та пошкодженим зарядним пристроєм; ноутбук марки Asus моделі X54L із зарядним пристроєм;компакт-диск CD-R 700 Mb з написом «Для службового користування №758/ДСК», дозвіл на вилучення яких надано ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 09.08.2018.
При цьому, як убачається із даних протоколу обшуку, обшук проведено у присутності ОСОБА_8 , та зауважень чи заперечень стосовно обшуку у квартирі АДРЕСА_2 , останній не висловлював.
Враховуючи, що обшук проведено за фактичним місцем проживання ОСОБА_8 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 09.08.2018, якою прямо надано дозвіл на виявлення та вилучення комп`ютерної техніки, електронних носіїв інформації, телефонів, на яких може міститися інформація щодо обставин вчиненого кримінального правопорушення і осіб, причетних до його вчинення, слідчий суддя дійшов помилкового висновку про те, що вилучені у ОСОБА_8 речі є тимчасово вилученим майном.
З урахуванням наведеного, на переконання колегії суддів, слідчий суддя дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для накладення арешту на майно ОСОБА_8 .
За правилами ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Звертаючись із клопотанням про арешт майна ОСОБА_8 , слідчий порушує питання про позбавлення підозрюваного ОСОБА_8 права на відчуження, розпорядження та/або користування вилученими у нього речами, проте не наводить у клопотанні обгрунтування існування передбачених ч. 11 ст. 170 КПК України обставин для заборони користування та розпорядження належним йому майном.
За таких обставин, виходячи з положень п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково, а ухвала слідчого судді - скасуванню з постановленням нової ухвали про часткове задоволення клопотання слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_7 , погоджене прокурором другого відділу процесуального керівництва управління наглядової діяльності Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 , та накладення арешту на мобільний телефон марки iPhone моделі 0682А1784; планшетний комп`ютер марки iPad 32GB з чохлом чорного кольору та пошкодженим зарядним пристроєм; ноутбук марки Asus моделі X54L із зарядним пристроєм; компакт-диск CD-R 700 Mb з написом «Для службового користування № 758/ДСК».
Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 170, 173, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні № 0000677 прокурора другого відділу процесуального керівництва управління наглядової діяльності Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 задовольнити частково.
Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 27 вересня 2019 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_7 , погоджене прокурором другого відділу процесуального керівництва управління наглядової діяльності Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 , про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000677 від 23.03.2018 року, а саме: мобільного телефона марки iPhone моделі 0682А1784; планшетного комп`ютера марки iPad 32GB з чохлом чорного кольору та пошкодженим зарядним пристроєм; ноутбука марки Asus моделі X54L із зарядним пристроєм; компакт диска CD-R 700 Mb з написом «Для службового користування № 758/ДСК», та повернуто вказане вище майно особі, у якої воно було вилучено ОСОБА_8 , скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_7 , погоджене прокурором другого відділу процесуального керівництва управління наглядової діяльності Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 , про арешт майна, поданого в рамках кримінального провадження № 0000677 від 23.03.2018 року, - задовольнити частково.
Накласти арешт на майно, яке 10.08.2018 вилучено слідчим під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 по АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки iPhone моделі 0682А1784; планшетний комп`ютер марки iPad 32GB з чохлом чорного кольору та пошкодженим зарядним пристроєм; ноутбук марки Asus моделі X54L із зарядним пристроєм;компакт диск CD-R 700 Mb з написом «Для службового користування №758/ДСК».
У решті клопотання слідчого відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3