Ухвала
Іменем України
18 червня 2019 року

м. Київ
справа № 554/2827/19

провадження № 51-2965ск19
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 03 травня 2019 року про повернення його апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 16 квітня 2019 року,
встановив:
Як убачається з матеріалів провадження за скаргою, ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 16 квітня 2019 року відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_4 на постанову слідчого першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань від 27 лютого 2019 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000224 від 27 листопада 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 Кримінального кодексу України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).

Полтавський апеляційний суд ухвалою від 03 травня 2019 року, керуючись п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК, апеляційну скаргу ОСОБА_4 на вказану ухвалу слідчого судді повернув апелянту.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 , не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить його скасувати та призначити новий розгляд у цьому суді.
Вважає, що апеляційний суд безпідставно повернув його апеляційну скаргу, яку подано у визначений законом п`ятиденний строк, оскільки 16 квітня 2019 року слідчий суддя оголосила лише вступну та резолютивну частини ухвали, а отримав він вказану ухвалу лише 25 квітня 2019 року.
Перевіривши доводи в касаційній скарзі та надану копію судового рішенння, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 слід відмовити з огляду на таке.
Пунктом 3 ч. 2 ст. 395 КПК передбачено, що апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення, при цьому згідно з ч. 3 вказаної статті, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Отже, для особи, яка оспорює рішення слідчого судді, ухвалене з викликом цієї особи, початком (початковим моментом) перебігу строку для подання апеляційної скарги є момент проголошення такого рішення.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 376 КПК судове рішення проголошується негайно після виходу суду з нарадчої кімнати. При цьому головуючий у судовому засіданні роз`яснює зміст рішення, порядок і строк його оскарження.
За змістом ст. 376 КПК дата оголошення судового рішення, в тому числі й ухвали слідчого судді, безпосередньо пов`язується з датою виходу суду з нарадчої кімнати і саме з цієї дати, яка зазначається у вступній частині ухвали, розпочинається перебіг строку на апеляційне оскарження.
Зважаючи на те, що постановлення ухвали слідчим суддею не пов`язане з вирішенням справи по суті, а рівень складності скарг, які передаються на розгляд слідчим суддям, зазвичай не є таким, що потребує значного часу для складання ухвали щодо їх вирішення, оголошення слідчим суддею в порядку ч. 2 ст. 376 КПК лише резолютивної частини ухвали має місце переважно у виняткових випадках та жодним чином не впливає на визначений процесуальним законом порядок обчислення строку на апеляційне оскарження.
У випадку необізнаності у заінтересованих осіб з мотивами прийнятого слідчим суддею рішення, вказане за їх клопотанням може бути визнано поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження та підставою для його поновлення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 117 КПК.

Статтею 398 КПК визначено, що апеляційна скарга, яка надійшла до суду апеляційної інстанції, не пізніше наступного дня передається судді-доповідачу. Отримавши апеляційну скаргу на вирок чи ухвалу суду першої інстанції, суддя-доповідач протягом трьох днів перевіряє її на відповідність вимогам ст. 396 цього Кодексу і за відсутності перешкод постановляє ухвалу про відкриття апеляційного провадження.
Згідно з п 4. ч. 3 ст. 399 КПК апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
На цьому етапі суддя-доповідач має у своєму розпорядженні лише апеляційну скаргу і копію оскаржуваного рішення та може встановити факт подання апеляційної скарги протягом визначеного законом строку або після його закінчення.
Якщо апеляційна скарга подана після закінчення строку на апеляційне оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, а також не вказує причини пропуску, суддя-доповідач позбавлений можливості оцінити ці обставини і прийняти рішення про поновлення строку.
Як убачається з доданої до касаційної скарги копії ухвали, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді подана після закінчення строку на апеляційне оскарження, у зв`язку з чим її повернув.
Постановляючи ухвалу про повернення апеляційної скарги, суддя апеляційного суду враховував, що оскаржувану ухвалу слідчого судді постановлено в судовому засіданні за участю ОСОБА_4 , а тому відповідно до положень ст. 395 КПК строк на апеляційне оскарження вказаного судового рішення розпочався з моменту оголошення резолютивної частини ухвали, а закінчився 22 квітня 2019 року.
При цьому ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу на рішення слідчого судді з пропуском строку на апеляційне оскарження, клопотання про поновлення якого не заявляв.
Суд апеляційної інстанції, встановивши, що апеляційна скарга надійшла з пропуском строку на апеляційне оскарження і ОСОБА_4 не порушував питання про його поновлення, дійшов висновку про необхідність повернення апеляційної скарги на підставі передбаченій п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК .

З таким висновком погоджується й суд касаційної інстанції, адже наведені обставини свідчать про те, що апеляційний суд діяв відповідно до вимог кримінального процесуального закону.
Згідно з правовим висновком правозастосування, який міститься у постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 27 травня 2019 року, у випадку, коли слідчий суддя з покликанням на ч. 2 ст. 376 КПК постановив ухвалу та оголосив її резолютивну частину, а повний текст ухвали оголосив в інший день, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з дня оголошення резолютивної частини ухвали.
За таких обставин доводи ОСОБА_4 про те, що ним не пропущений процесуальний строк оскарження ухвали слідчого судді від 26 квітня 2019 року, є необґрунтованими, оскільки для особи яка була присутня в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, закон не повязує початок перебігу строку на його оскарження з будь-якою іншою датою ніж день його проголошення і таке правило діє у разі оголошення лише резолютивної частини судового рішення.

Таким чином, обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, що б свідчили про необхідність перевірки їх за матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та наданої копії судового рішення вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції вважає, що відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 слід відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 03 травня 2019 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3