Справа № 755/5510/19
№ 1-кп/755/921/19
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" липня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001360 від 16.02.2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, працюючого неофіційно різноробочим на будівництві, з неповною середньою освітою, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 28.12.1998 року вироком Дніпровського районного суду м. Києва за ст. 140 ч. 2 КК України (в редакції 1960 року) на 3 роки позбавлення волі з конфіскацією майна;
- 28.03.2000 року вироком Дніпровського районного суду м. Києва, з урахуванням змін, внесених ухвалою Київського міського суду від 13.11.2000 року, за ст. 206 ч. 2 КК України (у редакції 1960 року) на 3 роки 6 місяців позбавлення волі;
- 18.02.2005 року вироком Дніпровського районного суду м. Києва, з урахуванням змін, внесених ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 20.07.2006 року, за ст. 185 ч. 3, ст. 185 ч. 4 КК України (у редакції 2001 року) із застосуванням ст. 70 КК України на 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
- 08.06.2010 року вироком Дніпровського районного суду м. Києва за ч. 3 ст. 186 КК України (у редакції 2001 року) на 5 років позбавлення волі, звільненого з місць позбавлення волі 18 вересня 2013 року умовно-достроково на 1 рік 6 місяців 2 дні;
- 15.09.2015 року вироком Дніпровського районного суду м. Києва за ч. 1 ст. 309 КК України (у редакції 2001 року) із застосуванням ст. 71 КК України (у редакції 2001 року) на 1 рік 7 місяців позбавлення волі;

- 22.06.2016 року вироком Дніпровського районного суду м. Києва за ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 70 ч. 4 КК України до 3-х років позбавлення волі;

- 03.08.2016 року вироком Дніпровського районного суду м. Києва за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 70 ч. 4 КК України до 3-х років 1 місяця позбавлення волі;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

з участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , 16 лютого 2019 року, у вечірній час, перебував біля будинку АДРЕСА_2 , де в нього виник злочинний умисел на повторне таємне викрадення чужого майна, а саме майна, що знаходиться в квартирах громадян, поєднане з проникненням у житло.У подальшому, реалізуючи свої злочинні наміри, ОСОБА_3 , діючи умисно, з корисливих спонукань, маючи на меті незаконне збагачення, 16 лютого 2019 року, приблизно о 20 годині 57 хвилин, підійшов до будинку АДРЕСА_2 та за допомогою газової труби, яка розташована на фасаді вказаного будинку, потрапив до балкону квартири АДРЕСА_3 , що на другому поверсі будинку. Впевнившись у тому, що господарі квартири відсутні та переконавшись, що сторонні особи за ним не спостерігають, будучи впевненими, що його злочинні дії залишаються не поміченими, діючи умисно, з метою незаконного збагачення, відкривши двері балкону, проник до квартири АДРЕСА_4 , де обрав предметом свого злочинного посягання кутову шліфувальну машину DWT WS24-230T Ser.No. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 .Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_3 , знаходячись в квартирі АДРЕСА_4 , повторно таємно викрав майно, яке належить потерпілому ОСОБА_6 , а саме: кутову шліфувальну машину DWT WS24-230T, вартістю, згідно з висновком судової товарознавчої експертизи № 13-1/500 від 21.03.2019 року, 1180 гривень 67 копійок, та через вхідні двері вийшов з квартири до під`їзду, після чого, утримуючи при собі викрадене майно з місця вчинення злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав матеріального збитку потерпілому.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе за ч. 3 ст. 185 КК України визнав повністю, не оспорював фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, щиро каявся та показав, що дійсно 16 лютого 2019 року, у вечірній час, перебував біля будинку АДРЕСА_2 та вирішив з квартири викрасти майно. Так, десь біля дев`ятої години вечора, за допомогою газової труби на фасаді цього будинку, потрапив до балкону квартири АДРЕСА_3 , що на другому поверсі, відкрив двері балкону, зайшов до квартири та таємно взяв шліфувальну машину і через вхідні двері вийшов з викраденим з квартири, а вже пізніше його було затримано. Зокрема, показав, що всі обставини, викладені в обвинувальному акті, а саме: дата, час та місце скоєння ним кримінального правопорушення, відповідають дійсності. У скоєному щиро каявся, жалкує, що так сталося, запевнюючи, що в подальшому нічого протиправного вчиняти не буде, прохав суворо його не карати.

Покази ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінальних проваджень, кваліфікацію кримінальних правопорушень, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст їх обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, а саме: висновку експерта від 21.03.2019 року № 13-1/500 за результатами судової товарознавчої експертизи; висновку експерта від 21.03.2019 року № 8-3/200 за результати судово-трасологічної експертизи; постанов про визнання та приєднання речових доказів від 17.02.2019 року і матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 .
Вина обвинуваченого ОСОБА_3 повністю підтверджується його показаннями, щирим каяттям у скоєному та наведеними вище письмовими документами.

Аналізуючи наведене, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у тому, що він своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло, тому, знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 3 ст. 185 КК України.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким, його ставлення до скоєного вину визнав повністю, щиро каявся у скоєному, дані про його особу, а саме: під наглядом у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, одружений, викрадене майно повернуто.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно зі ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає пом`якшуючою обставиною щире каяття обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненому.

Відповідно до ст. 67 КК України, суд вбачає обтяжуючу обставину - рецидив злочину за ст. 309 КК України, однак, оскільки органом досудового розслідування та державним обвинуваченням ОСОБА_3 цього висунуто не було, від цього він не захищався, суд не виходить за межі висунутого обвинувачення та не вказує у вироку щодо наявності обтяжуючої обставини з урахуванням зазначеного.

Зокрема, суд дійшов висновку, що також при призначенні покарання має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з врахуванням засад закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню, згідно зі ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а тому суд вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_3 повинно бути обрано необхідне та достатнє для його виправлення і попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, а саме у вигляді арешту.

З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення ОСОБА_3 ,його особи - раніше судимий, зокрема, за вчинення злочину проти власності, конкретних обставин кримінального провадження, суд вважає, що його перевиховання і виправлення неможливо без ізоляції від суспільства і не знаходить підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України, але, з урахуванням його ставлення до скоєного вину визнав, щиро каявся, викрадене майно повернуто, суд приходить до висновку про призначення мінімальної міри покарання у виді позбавлення волі, передбаченої ч. 3 ст. 185 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені вирішено, відповідно до ст. 124 КПК України.

Речові докази у кримінальному проваджені вирішено, відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим за ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту його фактичного затримання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за проведення: судово-товарознавчої експертизи № 13-1/500 від 21.03.2019 року в розмірі 429 грн. 00 коп.;

- судово-трасологічної експертизи № 8-2/200 від 21.03.2019 року в розмірі 1716 грн. 00 коп.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: кросівки білого кольору, які вилучені 17.02.2019 року у ОСОБА_3 , що передані до камери схову зберігання речових доказів Дніпровського РУГУ НП в м. Києві повернути ОСОБА_3 ;

- кутову шліфувальну машину DWT WS24-230T, зеленого кольору, Ser.No. НОМЕР_1 , яку передано на зберігання власнику ОСОБА_6 залишити у його власності.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя