Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/1167/13-к
Провадження №1/279/7/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 серпня 2019 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

представника потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м.Коростені кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вигів Коростенського району Житомирської області, українця, громадянина України, освіта середня, одруженого, на утриманні має малолітню дитину, не працюючого, проживаючого АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 117 ч. 3 КК України
(в редакції 1960 року).

В С Т А Н О В И В :

Підсудний ОСОБА_8 15 червня 2000 року близько опівночі, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, знаходився поруч з навісом для зберігання сіна, що розташований біля домоволодіння АДРЕСА_2 .

В цей час у ОСОБА_8 , якому було достовірно відомо про те, що потерпіла ОСОБА_5 є неповнолітньою, виник злочинний умисел на згвалтування потерпілої із застосуванням фізичного насильства та використанням безпорадного стану потерпілої.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на згвалтування потерпілої ОСОБА_5 , підсудний ОСОБА_8 , застосовуючи фізичне насильство, яке виразилось у застосуванні грубої фізичної сили, штовхнув потерпілу ОСОБА_5 в груди, від чого вона впала на сіно, після чого притиснув руками тулуб останньої до сіна, здушив руками її шию, вдарив кулаком в обличчя, від чого потерпіла втратила свідомість і не могла чинити йому опору, привівши тим самим потерпілу в безпорадний стан, після чого згвалтував потерпілу ОСОБА_5 , вступивши з нею в статеві зносини в природній формі. Внаслідок вищевказаних злочинних дій ОСОБА_8 потерпілій ОСОБА_5 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді крововиливу в правій скуловій ділянці, крапельного садна на правій щоці, садна на правій передньо боковій поверхні шиї, двох крововиливів на правому передпліччі, садна на правій китиці, подряпини в ділянці правого ліктьового суглобу, крововиливу на правому передпліччі, трьох крововиливів в проекції лівого наколінника, двох подряпин на лівій гомілці, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не потягли за собою короткочасного розладу здоровя потерпілої.

Своїми умисними діями, які виразились в згвалтуванні, тобто статевих зносинах із застосуванням фізичного насильства та з використанням безпорадного стану потерпілої, вчинені щодо неповнолітньої, ОСОБА_8 скоїв злочин, передбачений ч. 3 ст. 117 КК України ( в редакції 1960 року).

В зв`язку з тим, що підсудний ОСОБА_8 перебуває за межами України і тривалий час ухиляється від явки до суду, розгляд справи відповідно до ст. 262ч.2п.1 КПК України відбувся за його відсутності, проте, за участю його захисника.

В першому судовому засіданні ОСОБА_9 свою вину визнав повністю. Однак, в наступні судові засідання не з`явився, надіслав повідомлення , що не може перетнути кордон у зв"язку з військовими діями .

Крім визнання вини самим підсудним ОСОБА_8 , його вина в скоєнні даного злочину повністю підтверджена показами потерпілої ОСОБА_10 , показами законного представника неповнолітньої ОСОБА_11 та свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , оголошених в судовому засіданні , дослідженими письмовими доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_5 ствердила в судовому засіданні, що 15 червня 2000 року вона приїхала в село Вигів до своєї бабусі. На вулиці зустріла ОСОБА_15 і всі разом пішли на автобусну зупинку. ОСОБА_16 запропонував їй підвезти її до будинку бабусі велосипедом. Однак, домоволодіння бабусі він обминув і поїхав до кінця вулиці, де знаходився сіновал.Останній затягнув її на сіновал і згалтував . Після цього прийшов ОСОБА_17 , наніс їй удар в обличчя, від якого вона втратила свідомість і зґвалтував її. Коли вона одягла штани і скочила із сіновала, то ОСОБА_18 натягнув їй на голову сорочку чи футболку і почав тягти її до сіновалу, вона вдарила ліктем у живіт і побігла. Після того, як вона вмилась біля колодязя, її подружка стала виясняти навіщо вони зґвалтували потерпілу, то ОСОБА_17 схватив штахету і став нею розмахувати.

З оголошених в судовому засіданні показів свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 видно, що 15 червня 2000 року неповнолітні ОСОБА_19 та ОСОБА_20 відпочивали у своїх бабусь в селі Вигів Коростенського району. У вечірній час ОСОБА_17 та ОСОБА_16 зґвалтували ОСОБА_19 . На зауваження ОСОБА_21 «навіщо він це зробив», ОСОБА_17 схватив штахету та став нею розмахувати. Про скоєне ОСОБА_22 розповіла своїй матері.

З протоколу огляду місця події (т.1 а.с.67-68) видно, що місцем скоєння злочину є сіновал в селі Вигів Коростенського району Житомирської області.

Висновком судово-медичної експертизи ( т.1а.с.58-59) доведено,що на тілі ОСОБА_19 є тілесні ушкодження, а дівоча пліва порушена.

Факт вчинення кримінального правопорушення підтверджується висновком судово-біологічної експертизи (т.1а.с.81-84), згідно якої у вирізках із джинсових штанів виявлено сперму із домішками крові людини, а у вирізках із спортивної кофти та плавок виявлено сперму.

Таким чином , проаналізувавши всі зібрані та досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про винність ОСОБА_8 в інкримінованому йому злочині та такі дії кваліфікує за ч.3ст.117 КК України (в редакції 1960 року), як зґвалтування, тобто статеві зносини із застосуванням фізичного насильства та з використанням безпорадного стану потерпілої, вчиненими щодо неповнолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Обставинами, які пом`якшують покарання підсудного є молодий вік, перша судимість, утримання малолітньої дитини, визнання підсудним своєї вини.

Обставиною, яка обтяжує покарання, є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння .

Обираючи міру покарання підсудному ОСОБА_8 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, обтяжуючі та пом`якшуючі обставини справи , а тому обирає покарання в межах санкції статті у виді позбавлення волі.

Разом з тим, захисник підсудного ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про звільнення його від відповідальності за злочин із закінченням строків давності.

Вислухавши клопотання захисника та доводи на його обгрунтування, вислухавши пояснення потерпілої та думку учасників судового розгляду з приводу заявленого клопотання, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що клопотання слід задовольнити і звільнити ОСОБА_8 за ст. 117 ч. 3 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 11 Прикінцевих та перехідних положень Кримінального Кодексу України правила, встановлені Кримінальним кодексом України 1960 року щодо давності, умовно дострокового звільнення від відбування покарання, заміни невідбутої частини покарання більш мяким, погашення та зняття судимості, поширюються на осіб, які вчинили злочини до набрання чинності цим Кодексом, за винятком випадків, якщо цим Кодексом помякшуєтся кримінальна відповідальність зазначених осіб.

Оскільки обвинувачення ОСОБА_8 предявлено за ст. 117 ч. 3 КК України в редакції 1960 року, щодо давності слід застосовувати положення ст. 48 КК України в редакції 1960 року.

Відповідно до ч. 1 п. 4 ст. 48 КК України ( в редакції 1960 року) особу не може бути притягнуто до кримінальної відповідальності, якщо минуло десять років з дня вчинення злочину, за який згідно з законом може бути призначено більш суворе покарання, ніж позбавлення волі строком на пять років.

Згідно вимог статті 48 КК України в редакції 1960 року перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у законі строків особа вчинить новий злочин, за який згідно з законом може бути призначено позбавлення волі на строк більше двох років. Обчислення давності в цьому разі починається з моменту вчинення нового злочину.

Перебіг давності зупиняється, коли особа, яка вчинила злочин, скриється від слідства або суду. В цих випадках перебіг давності відновлюється з моменту затримання особи або явки її з повинною.

Матеріально-правовою умовою звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є відсутність обставин, які порушують їх перебіг, а саме: а) зупинення перебігу давності ; б) перерви перебігу давності.

Перебіг давності зупиняється, якщо особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, до закінчення цього строку ухилилася від слідства і суду. Під особою, яка ухиляється від слідства і суду треба розуміти підозрюваного, підсудного, який з метою уникнення кримінальної відповідальності здійснює навмисні дії, спрямовані на приховування свого місцезнаходження від органів досудового розслідування або суду. У зв`язку з цим перебіг строку давності зупиняється з моменту винесення постанови слідчим, прокурором або ухвали суду про розшук цієї особи. Перебіг давності строку поновлюється з дня явки особи з повинною або її затримання.

Як видно із матеріалів справи прокурор Коростенського району прийняла усну заяву потерпілої ОСОБА_5 про вчинений відносно неї злочин 17 червня 2000 року, що підтверджується протоколом усної заяви про злочин (т.2 а.с.3).

Мати потерпілої ОСОБА_5 ОСОБА_11 про вчинений злочин стосовно дочки звернулася з письмовою заявою до Коростенського міськвідділу міліції 18 червня 2000 року. Дана заява була зареєстрована в книзі обліку злочинів Коростенського міськвідділу міліції 18.06.2000р. за №1492 черговим ОСОБА_23 , що підтверджується датами та штампом реєстрації заяви (т.2 а.с.2).

Кримінальна справа відносно ОСОБА_8 за ознаками складу злочину, передбаченого ст. 117 ч. 3 КК України в редакції 1960 року була порушена слідчим Коростенської районної прокуратури 20 червня 2000 року (т.2 а.с.1).

28 вересня 2000 року слідчим СВ Коростенського МВ УМВС, який проводив розслідування справи, було винесено постанову про притягнення як обвинуваченого ОСОБА_8 за ст.117 ч.3 КК України. Дана постанова була оголошена та вручена її копія ОСОБА_8 тільки 04 лютого 2009 року, що підтверджується його власноручним підписом та датою про вручення (т.2 а.с. 122 - 123).

29 вересня 2000 року слідчим СВ Коростенського МВ УМВС було винесено постанову про розшук ОСОБА_8 (т.2 а.с. 125).

Однак, ОСОБА_8 до слідчого викликали як свідка.
З корінця повістки (т. 2 на а.с. 117) видно, що ОСОБА_8 викликався до слідчого на 29.09.2000 року в якості свідка. Дана повістка була вручена батьку ОСОБА_8 ОСОБА_24 під підпис.

Вказані матеріали справи вказують на те, що до 28 вересня 2000 року ОСОБА_8 статусу обвинуваченого по кримінальній справі не мав, до органів слідства викликався як свідок.
Судом встановлено, що про порушення відносно ОСОБА_8 кримінальної справи йому стало відомо 04.02.2009 року з моменту предявлення обвинувачення та вручення постанови про притягнення як обвинуваченого.

Матеріали справи не містять беззаперечних доказів того, що ОСОБА_8 було відомо про порушення відносно нього кримінальної справи, про обрання йому запобіжного заходу та про те, що він в звязку з цим оголошений в розшук. Також в матеріалах даної кримінальної справи відсутні докази, які б вказували на те, що ОСОБА_8 викликається до міліції, прокуратури, слідчого, інших працівників правоохоронних органів за підозрою у вчиненні злочину чи в якості обвинуваченого.

Згідно матеріалів справи, до 04 лютого 2009 року за даними обставинами в нього не було відібрано будь-яких письмових пояснень, він не допитувався в будь-якому статусі (свідка, підозрюваного, обвинуваченого), будь-який процесуальний документ йому не вручався.

Навпаки, з матеріалів кримінальної справи ( Т. 3 а.с. 23, 24) видно, що ОСОБА_8 з 2001 року проживав в х. Нехаєвка Вейделевського району Бєлгородської області РФ з дружиною та дочкою ОСОБА_25 , 2002 року народження, за цей час наміру переховуватись не мав, про що неодноразово повідомлялось в Коростенський міськрайвідділ міліції. З долучених в суді матеріалів ( т. 3 а.с.362 ) слідує, що ОСОБА_8 за час проживання в РФ, неодноразово виїжджав в Україну, ніяких дій по його затриманню не вживалось. З паспорту громадянина України, виданого на імя підсудного, вбачається, що ОСОБА_8 . Коростенським МРВ УМВС України в Житомирській області 09.11.2006 року в паспорт вклеювалась фотокартка в звязку з досягненням 25 річного віку ( Т. 3 а.с. 359-360).

Відповідно до п. 1.2. Рішення Конституційного Суду України

у справі за конституційним поданням Міністерства внутрішніх справ України щодо офіційного тлумачення положень частини третьої статті 80 Конституції України

від 27 жовтня 1999 року по справі N1-15/99, у якому було порушено одним із питань питання щодо визначення моменту, з якого настає кримінальна відповідальність, та моменту, з якого особа вважається притягненою до кримінальної відповідальності в звязку з тим, що кримінально-процесуальним законодавством не визначено поняття притягнення до кримінальної відповідальності визначено, що притягнення до кримінальної відповідальності як стадія кримінального переслідування, починається з моменту предявлення особі обвинувачення у вчиненні злочину.

Обвинувачення ОСОБА_8 було преявлено 4 лютого 2009 року. Після пред`явлення обвинувачення ОСОБА_8 та обрання йому міри запобіжного заходу, він не ухилявся від слідства та суду, зявлявся за судовими викликами. Це підтверджується матеріалами кримінальної справи. Постановою суду від 09 грудня 2014 року був оголошений розшук підсудного.

Як видно із пояснень ОСОБА_26 було заведено розшукову справу відносно ОСОБА_8 , проводились оперативно розшукові дії, встановлено місце проживання ОСОБА_8 .

Відповідно до норм КПК України та КК України, строк давності притягнення особи до кримінальної відповідальності починається з дня вчинення нею злочину.

Таким днем по даній справі, відповідно до предявленого обвинувачення, є 15 червня 2000 року.

На даний час з дня вчинення злочину ОСОБА_8 пройшло 19 років 1 місяць та 24 дні.

Враховуючи, що передбачений законом строк давності по даній кримінальній справі закінчився, з часу вчинення злочину минуло понад 10 років, підсудний ОСОБА_8 протягом цього строку не вчинив будь якого злочину , суд вважає необхідним звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Цивільний позов суд задовольняє повністю, оскільки непрвомірними діями потерпілій спричинені значні фізичні та психічні страждання.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 324,332 КПК України в редакції 1960 року, ст. 48 КК України, в редакції 1960 року,суд -

ЗАСУДИВ :
ОСОБА_8 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.3ст.117 КК України (в редакції 1960 року) і призначити покарання 10 років позбавлення волі.
Звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч.3ст.117 КК України в редакції 1960 року, у зв`язку із закінченням строків давності .

Цивільний позов задовольнити. Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 50 (пятдесят) тисяч гривень спричиненої моральної шкоди.

Речові докази по справі- медичну довідку, яка зберігається в матеріалах кримінальної справи ( т. 3 а.с. 132) залишити в матеріалах кримінальної справи; амбулаторну картку на імя потерпілої ОСОБА_5 , туфлі та футболку потрепілої ОСОБА_5 , які передані під зберігальну розписку представнику потерпілої ОСОБА_11 ( збережувальні розписки т. 2 а.с. 156, т. 3 а.с. 133) - повернути потерпілій ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку протягом 15 діб з моменту його оголошення.

Суддя ОСОБА_1