Провадження №: 1-кс/755/5542/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" липня 2019 р. м.Київ

Слідчий суддя Дніпровського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю старшого слідчого Дніпровського УП ГУНП в м.Києві ОСОБА_3 , розглянувши клопотання старшого слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в м.Києві ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному проваджені №0006633 від 11.07.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.2 ст.15, ч.4 ст.190 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий СВ Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в м.Києві ОСОБА_3 за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_4 звернулась до суду в рамках кримінального провадження №0006633 від 11.07.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.2 ст.15, ч.4 ст.190 КК України з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме: на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000), яка на даний час на праві власності зареєстрована за ОСОБА_5 , шляхом заборони розпорядження майном.
Мотивуючи клопотання, слідчий посилається на те, що ОСОБА_5 у невстановлений досудовим розслідуванням час, приблизно на початку червня 2019 року познайомився з невстановленою досудовим слідством особою. Під час зустрічі, невстановлена досудовим розслідуванням особа запропонувала ОСОБА_5 прийняти участь у незаконному заволодінні грошовими коштами інших осіб шляхом обману, під приводом укладення угоди з продажу нерухомого майна за грошову винагороду, виступивши при цьому в ролі власника нерухомого майна.

В цей час, у ОСОБА_5 , який знаходився у скрутному матеріальному становищі, виник злочинний умисел, направлений на незаконне особисте збагачення, та останній надав свою згоду на пропозицію невстановленої досудовим розслідуванням особи, після чого остання повідомила ОСОБА_5 план з незаконного заволодіння чужим майном, повідомивши, що останній виконуватиме відведену йому роль власника нерухомого майна, та буде проводити реалізацію вказаної квартири.

Так, 13 червня 2019 року в ході телефонної розмови, невстановлена досудовим слідством особа, повідомила ОСОБА_5 , що з метою набуття права власності на квартиру, яка стала об`єктом злочинного посягання, йому потрібно прибути од офісу приватного нотаріуса Васильківського районного нотаріального округу ОСОБА_6 для укладення завідомо фіктивного договору купівліпродажу квартири. В подальшому, цього самого дня, тобто 13.06.2019 року, за вказівкою невстановленої досудовим слідством особи, ОСОБА_5 прибув до офісу приватного нотаріуса Васильківського районного нотаріального округу ОСОБА_6 , де на нього очікували ОСОБА_7 та невстановлена досудовим слідством особа, які діяли за єдиним злочинним планом, та видавали себе за власників відчужуваної квартири.

В подальшому, 13.06.2019 року, ОСОБА_7 , яка видавала себе за власницю квартири за адресою: АДРЕСА_1 , та невстановлена досудовим розслідуванням особа, яка видавала себе за брокера зі сторони продавця відчужуваної квартири, передали приватному нотаріусу Васильківського районного нотаріального округу ОСОБА_6 пакет документів на право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що стала об`єктом злочинного посягання, а саме:

?завідомо підроблений договір купівлі-продажу квартири від 15.04.2015 року, згідно якого ОСОБА_8 реалізував належну йому квартиру ОСОБА_7 , що ніби посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 ;

?завідомо підроблену довідку КВ-2019 №10268, що видана 07.06.2019 року КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації», згідно якої квартира за адресою АДРЕСА_1 належить ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу від 15.04.2010 року;

?завідомо підроблену довідку відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації вих.№ 134/38 від 10.06.2018 року, згідно якої у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 відсутні зареєстровані особи, та інші документи.

Цього самого дня приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу ОСОБА_6 було посвідчено договір купівлі продажу квартири за адресою АДРЕСА_1 між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , внаслідок чого останній набув майнових прав на вказану квартиру.

В подальшому, після підписання договору купівлі-продажу квартири за адресою АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 , виконуючи вказівки невстановленої досудовим слідством особи, повернувся до м.Києва, та йому повідомили, що відчуження придбаної квартири буде здійснено згодом, а пошуком покупців займуться треті особи.

Так, невстановлені досудовим розслідуванням особи, розмістили оголошення про продаж квартири за адресою: АДРЕСА_1 , почали підшуковувати покупців та проводити показ зазначеної квартири. Таким чином на вказане оголошення відгукнувся ОСОБА_10 , який після здійсненого перегляду квартири висловив бажання її придбати.

Так, днем укладення основного договору купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 було обрано 12 липня 2019 року, та в ході телефонної розмови невстановлена досудовим розслідуванням особа, повідомила ОСОБА_11 , що о 16 годині 00 хвилин йому потрібно прибути до офісу приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_12 , що знаходиться за адресою: м. Київ, вул.. Саксаганського, 119, поверх 4 офіс.13. виконуючи вказівки невстановленої досудовим розслідуванням особи, у визначений час ОСОБА_11 прибув до офісу приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_12 , де на нього вже очікували потенційні покупці квартири , а саме ОСОБА_10 та його дружина ОСОБА_13 та їх брокери, а також брокер зі сторони продавця ОСОБА_14 , що не був поставлений до відома про злочинні плани групи осіб.

Продовжуючи вводити в оману покупців квартири, щодо наявних у нього прав на розпорядження квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_11 повідомив ОСОБА_10 завідомо неправдиву інформацію про те, що він дійсно є власником квартири, за власні кошти придбав її 13.06.2019 року та на даний час продає її за сімейними обставинами.

Надалі, цього самого ж дня, тобто 12.07.2019 року нотаріусом ОСОБА_15 було посвідчено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , який надано сторонам для підписання.

Після чого, сторони перейшли до розрахунків за вказаним договором, проте в цей час, а саме о 17 годині 00 хвилин 12.10.2019 року ОСОБА_5 був затриманий працівниками поліції при спробі отримати грошові кошти в сумі 27500 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ на день вчинення злочину становить 707300 гривень, від продажу зазначеної квартири, відповідно він виконав всі дії, які вважав за необхідне для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Будучи допитаною в якості свідка призваний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 повідомила, що договір купівлі продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 від 15.04.2010 року, нею не посвідчувався, та підписи від її імені виконані іншою особою, текст договору викладений у невластивому для неї стилі.

Разом з тим, досудовим розслідування було встановлено, що довідка КМБТІ від 07.06.2019 року КВ -2019 №10268 замовником якої є ОСОБА_16 (яка містить в матеріалах нотаріальної справи, щодо укладення договору купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 між ОСОБА_17 та ОСОБА_5 ) КМБІТ не видавалась, про що свідчить інформація з онлайн сервісу перевірки виданих КМБТІ довідок.

Крім того, в прізвищі власника у довідці КМБТІ від 07.06.2019 року КВ -2019 №10268 допущено помилку, так як зазначено, що власником є ОСОБА_18 , в той час я роль власника квартири на підставі підроблених документів виконувала ОСОБА_19

Квартира за адресою: АДРЕСА_1 на праві приватної власності належала ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 помер, та реєстрація смерті ОСОБА_8 проведена у Дніпровському районному в м.Києві В/ДРАЦС ГТУЮ у м.Києві, про що складено актовий запис про смерть №938 від 07.06.2014 року, а тому вищезазначена квартира, стала об`єктом злочинного посягання, відповідно є речовим доказом у кримінальному провадженні №0006633 від 11.07.2019 року. Так згідно постанови про визнання речових доказів від 15.07.2019 року, що винесена на підставі ст. 98 КПК України, квартира за адресою: АДРЕСА_1 визнана речовим доказом.

За даним фактом здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0006633 від 11.07.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.2 ст.15, ч.4 ст.190 КК України, про що внесено відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

З урахуванням, викладених в клопотанні обставин кримінального правопорушення та наданих матеріалів стороною кримінального провадження, яка звернулась до суду з даним клопотанням, враховуючи поряд з цим наявність ризиків відчуження майна, що може призвести до втрати речових доказів по кримінальному провадженню, слідчий суддя вважає за можливе розглянути дане клопотання відповідно до положень ч.2 ст.172 КПК України без повідомлення осіб, зазначених у вказаній статті з метою забезпечення арешту майна.

Вивчивши клопотання, додані до нього документи, якими слідчий обгрунтовує доводи клопотання, витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подано до суду клопотання, додатки додані до клопотання, вислухавши думку слідчого, яка підтримала клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Так, відповідно до вимог ст.171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутись прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову також цивільний позивач.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт на майно накладається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, яка передбачає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Поряд з цим, відповідно до положень ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку, зокрема на рухоме чи нерухоме майно, щодо якого ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Судом встановлено, що постановою органу досудового розслідування від 15.07.2019 року об`єкт нерухомого майна, а саме: квартиру АДРЕСА_2 , визнано речовим доказом.

На підставі викладеного, з урахуванням мотивів клопотання слідчого про арешт майна та доданих до клопотання документів, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим доведено наявність достатніх підстав вважати, що мав місце факт вчинення кримінальних правопорушень за ознаками злочину, передбачених ч.4 ст.190, ч.2 ст.15, ч.4 ст.190 КК України та про необхідність накладення арешту на нерухоме майно, з метою забезпечення кримінального провадження, збереження речових доказів.

За таких обставин, керуючись вимогами ст.ст.131, 167, 170-172, 369, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Клопотання старшого слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в м.Києві ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному проваджені №0006633 від 11.07.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.2 ст.15, ч.4 ст.190 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно, а саме: на квартиру АДРЕСА_2 , з метою забезпечення кримінального провадження та недопущення відчуження майна, що може призвести до втрати та знищення речових доказів.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Ухвалу про арешт майна через слідчого передати для негайного виконання уповноваженому на це органу.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Київську місцеву прокуратуру №4.

Копію ухвали надіслати прокурору, іншим заінтересованим особам.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Апеляційного суду м.Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: