Справа № 444/2500/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/570/18 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі :

Головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ,

сурдоперекладача ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Жовківського районного суду Львівської області від 17 вересня 2018 року,

в с т а н о в и л а :

Цим вироком суду

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Воркута, селище Сєвєрний, Республіки Комі, Російської Федерації, громадянина України, українця, освіта середня, одруженого, на утриманні дітей не має, непрацюючого, особа з інвалідністю 3 групи ( глухонімий), зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , не військовозобов"язаного, не судимого

визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 - п. 1, п. 2 ч. 2 ст. 115, та п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, та призначено покарання:

-за ч. 2 ст. 15 - п. 1, п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України - у виді позбавлення волі строком на 10 років;

-за п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України - у виді довічного позбавлення волі .

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_7 визначено остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі з відбуттям покарання у кримінально-виконавчій установі.

Початок строку покарання у виді позбавлення волі за даним вироком визначено рахувати з 22 червня 2016 року, тобто з часу фактичного затримання.

У строк відбуття покарання за даним вироком зараховано ОСОБА_7 відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838 від 26.11.2015 року) строк попереднього ув"язнення з 22 червня 2016 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі

Вирішено питання з речовими доказами, цивільними позовами та судовими витратами.
Вироком суду визнано винним та засуджено ОСОБА_12 за те, що він 22 червня 2016 близько 04.00 години, перебуваючи приміщенні житлового будинку за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , на ґрунті особистих довготривалих неприязних відносин з метою вбивства, двох і більше осіб, тобто з метою умисного протиправного заподіяння смерті потерпілих своєї матері ОСОБА_13 та дочки ОСОБА_14 розпочав конфлікт із дочкою ОСОБА_14 та своєю матір`ю ОСОБА_13 , яка втрутилась у конфліктну ситуацію, під час якого керуючись раніше виниклим умислом на вчинення умисного вбивства двох і більше осіб, зайшов в приміщення кухні вказаного житлового будинку, де зі столу взяв ніж і в коридорі рукою клинком ножа завдав ОСОБА_13 хаотичні удари в різні частини тіла, чим спричинив їй тілесні ушкодження, внаслідок яких настала смерть останньої. Після цього, він зайшов в приміщення ванної кімнати даного будинку, де перебувала ОСОБА_14 та керуючись злочинним умислом, спрямованим на її умисне вбивство , що виник на ґрунті особистих довготривалих неприязних відносин, клинком ножа завдав ОСОБА_14 множинні удари в різні частини тіла, чим спричинив їй тілесні ушкодження, внаслідок яких настала смерть ОСОБА_7 .

В подальшому ОСОБА_7 , перебуваючи 22 червня 2016 близько 04 години у ванній кімнаті, що в приміщенні будинку за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , продовжуючи злочинний умисел, спрямований на умисне вбивство двох і більше осіб та малолітньої дитини, достовірно знаючи, що ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є малолітньою дитиною, користуючись переважаючою фізичною силою, клинком ножа почав завдавати удари по спині малолітнього ОСОБА_15 . Однак, ОСОБА_7 з причин, що від нього не залежали, свій злочинний умисел спрямований на вчинення вбивства малолітньої дитини ОСОБА_15 до кінця не довів, оскільки в даний момент у ванну кімнату забіг батько останнього - ОСОБА_9 , який завдав ОСОБА_7 удар в область голови цеглою, чим перевів увагу ОСОБА_7 на себе та завадив останньому завдавати удари ножем малолітньому ОСОБА_15 .

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_7 , діючи умисно, з метою реалізації злочинного умислу, спрямованого на вчинення умисного вбивства двох, перебуваючи 22 червня 2016 близько 04.00 години в приміщенні будинку за адресою: АДРЕСА_1 , маючи умисел протиправно заподіяти смерть потерпілому ОСОБА_9 , тобто з метою його вбивства клинком ножа почав завдавати тілесні ушкодження в різні частини тіла ОСОБА_9 , серед яких удари клинком ножа в життєво важливі органи, а саме ділянку серця і який відштовхуючись руками, намагався захиститись та уникнути множинних ударів. ОСОБА_7 клинком ножа завдав потерпілому ОСОБА_9 тілесні ушкодження у виді рани правої надплічно-надключичної ділянки з раневим каналом в напрямку підлопаткової ділянки, рани поперекової ділянки спини зліва, раневий канал проходить догори в товщі м`язу з наявністю уламку кухонного ножа в рані та інші колото-різані ушкодження. В ході боротьби ОСОБА_9 вдалося вирватись від ОСОБА_7 та взявши малолітнього сина ОСОБА_15 , він вистрибнув через вікно будинку та останніх доставлено в лікувальні заклади і своєчасно надано медичну допомогу.

Не погодившись з вказаним вироком судузахисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій вважає оскаржуваний вирок суду незаконним та необгрунтованим, а також таким, що підлягає скасуванню із постановленням виправдувального вироку. Зазначає, що суд першої інстанції не врахував всіх доводів сторони захисту щодо недопустимості доказів, отриманих з порушенням права на захист обвинуваченого, не надав належної оцінки свідченням свідків, не дослідив із належною повнотою процесуального походження окремих доказів постановив вирок, який не відповідає ознакам законності та обгрунтованості. Вказує, що в матеріалах справи міститься інформація про те, що в помешканні було вилучене майно, яке згодом було визнано речовим доказом, водночас у матеріалах кримінального провадження відсутня ухвала слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку, що унеможливлює провести оцінку судом законності проведення слідчої дії. Крім того, при огляді матеріалів кримінального провадження речові докази не розпаковувалися, що порушило право на захист обвинуваченого. Вважає, що даний вирок суду ухвалений на недопустимих доказах.

Просить даний вирок суду скасувати, постановити новий вирок, яким виправдати ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які просили задоволити апеляційну скаргу, міркування прокурора, потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які просили вирок суду залишити без змін, розглянувши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Так, як вбачається із матеріалів кримінальної справи суд першої інстанції, на думку колегії суддів, правильно встановив фактичні обставини вчиненого обвинуваченим злочину. Висновок суду про доведеність його вини ґрунтується на досліджених у судовому засіданні доказах, які детально викладенні у вироку і яким суд дав належну оцінку.

Кваліфікація дій відповідає фактичним обставинам справи.

При цьому, незважаючи на часткове визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_7 , його винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочині повністю доведена зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

показаннями самого обвинуваченого ОСОБА_7 , з яких вбачається, що він проживав у житловому будинку АДРЕСА_1 . Разом з ним в житловому будинку проживали його мама ОСОБА_13 , дочка ОСОБА_14 , дочка ОСОБА_16 , зять ОСОБА_17 та внук ОСОБА_15 . В нього є дружина, однак, через різноманітні сварки і непорозуміння між членами його сім"ї вони разом жити не змогли і дружина проживає окремо. Він являється інвалідом з дитинства так як є глухонімим. В членів сім"ї до нього склалось негативне ставлення. Близькі родичі, зокрема і дочка ОСОБА_14 , з надуманих підстав помістили його примусово в психіатричну лікарню де він був змушений перебувати тривалий час, а саме з 13 квітня 2016 року по 20 квітня 2016 року. Це було зроблено з метою позбавити його житла. В нього, визрів план помститись за це. В день вбивства, 22 червня 2016 року він ввечері вживав спиртні напої, так як зять ОСОБА_9 напередодні приніс 30 літрів спирту. Вважає, що ОСОБА_9 не потрібно було приносити цей спирт і тому вважає його винним. Він розвів 0,5 літри горілки і ввечері випив 150 грам. Він став чекати на дочку ОСОБА_14 , яка прийшла додому біля 02.00 години. Він чекав на неї сидячи за столом, щоб в подальшому виконати свій план з її вбивства. Коли вона прийшла , він взяв її за руку і відвів до сходів. Повернувся в кухню де взяв ніж і коли виходив , то в коридорі побачив маму, наміру вбивати якої він не мав. Однак, вона стала йому на заваді і він наніс клинком ножа ОСОБА_13 три ножові удари в різні частини тіла. Він пішов у ванну кімнату де була дочка ОСОБА_14 та внук ОСОБА_18 перед нею з яким вона розмовляла. Дочка ОСОБА_19 повернулась і він наніс їй один ножовий удар. Вона впала. Лезо ножа залишилось в тілі, а ручка ножа залишилась в його руках. В двері заглянула дочка ОСОБА_20 і побачивши їх втекла. Він повернувся до дочки ОСОБА_19 і в цей час зять ОСОБА_17 цеглою наніс йому сильний удар в потилицю, а кулаком наніс удар в обличчя. Онук ОСОБА_18 стояв в нього за спиною і його тіло після удару повернулось і він за інерцією вдарив ножем внука , не маючи умислу вбивати його. Коли ОСОБА_17 втретє вдарив його в обличчя він ручкою ножа зачепив ОСОБА_21 в руку та потім в плече з правої сторони. Зять ОСОБА_9 забрав онука ОСОБА_22 , а він відпустив їх і не біг за ними. Він закрив двері. Взяв другий ніж і наніс удари дочці вдруге. Після цього він вийшов на вулицю та прорізав шину в автомобілі ОСОБА_9 . Повернувся в будинок, помив руки та ноги і взявши особисті документи та гроші вийшов на вулицю. Вирішив сам здатись працівникам поліції і для цього став йти в м. Жовква, однак по дорозі його затримали працівники поліції. До вбивсява в нього були конфлікти з усіма членами см"ї, так мати була злою, дочка ОСОБА_19 помістила його в психіатричний заклад, з надуманих підстав, дочка ОСОБА_20 не пускала до своєї кімнати та не дозволяла дивитись телевізор, зять ОСОБА_21 вживав алкоголь і влаштовував скандали. ОСОБА_23 його не бив, то конфлікту б не було. Тільки з внуком ОСОБА_24 в нього конфліктів не було, та що розкаюється у вчиненому вбивстві матері та дочкита не визнає своєї участі у замаху на вчинення вбивства зятя ОСОБА_9 та внука ОСОБА_15 ;

показами потерпілого ОСОБА_9 , з яких вбачається, що він одружений з дочкою обвинуваченого потерпілою ОСОБА_10 і фактично проживає з нею в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 . 22 червня 2016 близько 04.00 години він з дружиною спав в своїй кімнаті, коли прокинувся від криків в будинку. Він вийшов в коридор і побачив сутичку між ОСОБА_7 і його матір"ю ОСОБА_13 , там була також його дружина ОСОБА_10 . ОСОБА_7 вихопив з шухляди ніж і став завдавати ним удари своїй матері. Зокрема лезом ножа завдав їй більше трьох ударів в ділянку грудної клітки. Він подумав, що потрібно рятувати свою дружину, яка в цей час була вагітна. Він відкрив вхідні двері і вивів з будинку. Він вернувся в будинок і побачив ОСОБА_7 в їх з дружиною кімнаті. В руках у ОСОБА_7 знаходився ніж. ОСОБА_13 лежала в коридорі. Після цього, він побіг до сусідів, родини ОСОБА_25 , які живуть поруч та повідомив про вбивство і попросив телефон щоб повідомити працівників поліції. Він подзвонив за номером 102 і повідомив про подію. Після цього він знову повернувся в будинок, оскільки там залишався малолітній син. Він взяв цеглину і забіг в дім, де побачив , що відкриті двері у ванну кімнату де побачив, що дочка нападника ОСОБА_14 лежить на підлозі , а ОСОБА_7 в цей момент витягував ножа з її тіла в ділянці живота. В неї в ногах сидів його малолітній син ОСОБА_18 , який мав 4 роки. ОСОБА_7 побачивши його рукою притиснув сина до підлоги та сину завдав удар ножем в спину. В сина вдаряв ОСОБА_7 колючо-ріжучим ударом. Він вдарив ОСОБА_7 цеглою по голові і у відповідь ОСОБА_7 став завдавати йому удари лезом ножа в різні частини тіла. А саме намагався завдати удар в ділянку серця, однак він поставив руку і удар леза застряг в локтевій частині руки. Після цього він зловив рукою за лезо ножа, а ОСОБА_7 став тягнути ножа і зрізав йому дві пучки пальців на лівій руці. Він знову завдав удар ножем і ніж застряг в кисті руки. Він відбивався від інших ударів ножем і йому було заподіяно багато ударів. Він хотів врятувати сина і нагнувся до нього. ОСОБА_7 в цей час наніс йому лезом ножа удар в ділянку біля ключиці. Він відчув гострий біль і обхопив ОСОБА_7 руками, щоб унеможливити ОСОБА_7 наносити удари. Ніж залишався в руках у ОСОБА_7 і він наніс йому удар лезом ножа в спину. Він різко вратив сили і почав з підсудним падати , оскільки він продовжував утримувати ОСОБА_7 . Від цього падіння зламалось лезо ножа, оскільки він почув хрускіт зламу. ОСОБА_7 продовжив йому завдавати удари обломком ножа. Порізав шию в ділянці підборіддя та груди. Йому вдалось виштовхнути сина з ванної кімнати, але син побіг не на вулицю, оскільки в коридорі лежала ОСОБА_13 , а побіг в кімнату. Почувши плач дитини в кімнаті , він зібрався з силами і відштовхнув ОСОБА_7 , який від цього впав у куток ванни, а він побіг в кімнату до сина. Син стояв біля вікна і плакав, оскільки чув голос мами ззовні. Він відкрив вікно і передав сина дружині ОСОБА_26 і сам через вікно вискочив на вулицю. Взявши сина на руки він побіг до сусідів , родини ОСОБА_25 , які відкрили їм двері і впустили в будинок. В цей момент побачили на подвір"ї ОСОБА_7 з іншим ножем в руках. Сусіди закрили вхідні двері в будинок, а ОСОБА_7 пробив колесо в його автомобілі. ОСОБА_27 після цього пішов в будинок, де на його думку став добивати дочку ОСОБА_14 , оскільки коли вони боролись з підсудним, остання ще подавала ознаки життя, зокрема вона рухалась та стогнала. Сусіди надавали йому першу допомогу, а незабаром приїхала машина швидкої медичної допомоги та відвезла його в медичний заклад. До події особливих конфліктів між ним та його тестем ОСОБА_7 не було, а навпаки на його думку між ними були нормальні відносини;

показами потерпілої ОСОБА_10 , яка показала, що вона одружена з ОСОБА_9 і від спільного життя в них народвся син ОСОБА_15 . Крім них , в житловому будинку проживали бабця ОСОБА_28 , батько ОСОБА_7 , сестра ОСОБА_14 . 22.06.2016 року о 01.20 год. вона отримала дзвінок , що їде чоловік додому. Вона стала готувати вечерю, а батько ОСОБА_7 був на кухні. Приїхав чоловік о 02.00 год. . Батько став сваритись на бабусю, однак, вона не хотіла з ним це обговорювати. Вона занесла їжу в свою кімнату де чоловік став їсти. Їх малолітній син , ОСОБА_15 в цей час спав. Після цього, вони лягли до сну. Сестра ОСОБА_14 прийшла додому приблизно 03.15 год. і з цього приводу в будинку почався шум. Вона почула, як сестра обзивала ОСОБА_7 та почула її крики. Вона відкрила двері і побачила ОСОБА_7 , який шарпався із своєю мамою ОСОБА_13 . ОСОБА_7 взяв ніж і завдав матері на менше як три удари в черевну частину. Вона відступила назад і в цей час чоловік вивів її на вулицю де вони стали кричати. Вийшли сусіди, родина ОСОБА_29 і вона побігла до них . Чоловік взяв телефон і дзвонив в міліцію. В цей час, перелякавшись , вона не мала орієнтації в часі і просторі. Через якийсь час, вона була біля свого будинку і чоловік ОСОБА_9 відкрив вікно та передав їй сина ОСОБА_15 та сам вискочив через вікно. Він увесь був в крові. Вони побігли до сусідів і вона бачила, як батько ОСОБА_7 вийшов на подвір"я тримаючи в руках ніж. Вони забігли до сусідів, які відкрили їм браму та чекали їх. Через вікно вони спостерігали за батьком, який пробив в їх автомобілі шину. Викликали швидку медичну допомогу, яка госпіталізувала чоловіка. Пізніше прибули працівники поліції;

показами свідків ОСОБА_30 та ОСОБА_31 , які в суді першої інстанції показали, що вони є працівниками бригади швидкої медичної допомоги та за викликом прибули 22 червня 2016 року до житлового будинку по АДРЕСА_1 . По сусідству в будинку знаходився ОСОБА_9 , який мав на тілі колото-різані рани. Незабаром прибув інший екіпаж працівників швидкої медичної допомоги, який надавав допомогу малолітній дитині та працівники міліції. Разом з працівниками міліції вони заходили в житловий будинок де виявили труп літньої жінки , а при вході в ванну кімнату труп молодої жінки. Вони констатували смерть. Після цього, доставили ОСОБА_9 в лікарню; показами свідків ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 та ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 даними в суді першої інстанції;

показами судово-медичного експерта ОСОБА_38 , який в суді першої інстанції повністю підтвердив висновки судово-медичних експертиз проведених відносно трупів ОСОБА_14 , ОСОБА_13 та потерпілого ОСОБА_15 , обвинуваченого ОСОБА_7 . Ствердив, що він в групі слідчої групи виїжджав на місце злочину, де було виявлено два трупи двох жінок. Смерть наступила від колючо-ріжучих предметів. В цей ж день проводив судово-медичну експертизу ОСОБА_7 . В малолітнього ОСОБА_15 було виявлено ріжуче пошкодження на спині. гострою частиною предмету типу ножа. Малоймовірно, що ця рана могла бути заподіяна випадковими рухами. Рана була не проникаюча, глибина підшкірна , тобто не глибока. Тобто, по механізму утворення удар міг бути тільки ріжучим, а не колючим і це могло статись в динаміці . Рана була вздовж тіла, механізм заподіяння зверху вниз (тому що було точкове закінчення рани вниз).

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів доводиться: протоколом огляду місця події від 22 червня 2016 року; лікарським свідоцтвом про смерть № 86/2016 від 22 червня 2016 року та свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 04 липня 2016 року, висновком судово-медичної експертизи № 86/2016 від 22 червня 2016 року; висновком експерта № 191/2016-мк від 06 липня 2016 року; лікарським свідоцтвом про смерть № 87/2016 від 22 червня 2018 року та свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 04.07.2018 року; висновком експерта № 87/2016 від 22 червня 2018 року; висновком експерта № 190/2016 від 06 липня 2016 року; висновком експерта № 197/2016 від 23 червня 2016 року; висновком експерта № 277/2016 від 29 червня 2016 року; висновком експерта № 196/2016 від 22 червня 2016 року; висновком експерта № 2303/2016-т; висновком експерта № 898/2016-ім від 06 липня 2018 року; висновком експерта № 896/2016-ім від 06 липня 2018 року; висновком експерта № 897/2016-ім від 06 липня 2018 року; висновком експерта № 10/323 від 16 серпня 2016 року; висновком експерта № 10/301 від 01 вересня 2016 року; висновком експерта № 10/302 від 17 серпня 2016 року; висновком експерта № 4/1170 від 28 липня 2016 року.

А також судом першої інстанції вірно взято до уваги:

висновок експерта № 227/2016-мк, з якого вбачається, що при проведенні судово-криміналістичної експертизи у відділенні судово-медичної криміналістики одягу від потерпілого ОСОБА_15 та ножа наданого на експертизу було виявлено: сім колото різаних пошкоджень та одне різане пошкодження на спинці спортивної кофти, а також п`ять колото-різаних пошкоджень на спинці майки. Колото-різані пошкодження утворились від дії гострого плоского колюче-ріжучого знаряддя типу клинка ножа. Різане пошкодження утворилось від дії гострої кромки гострого ріжучого знаряддя. Враховуючи морфологічні особливості пошкодження на одязі, конструктивні особливості клинка ножа, а також результати експериментів не виключено, що колото-різані та різане пошкодження на спині спортивної кофти та майки від потерпілого ОСОБА_15 могли утворитись від дії клинка ножа представленого на експертизу;

висновок експерта № 197/2016 від 23 червня 2016 року, згідно якого на тілі потерпілого ОСОБА_15 виявлено різану рану вздовж хребта, а на одязі було виявлено сім колото-різаних та одну різану рану. Таким чином пошкодження на одязі та ушкодження на тілі не співпадають ані за кількістю, ані за механізмом. Це може пояснюватись тим, що клинок ножа під час нанесення ушкоджень міг проходити між одягом та тілом, а різана рана вздовж хребта могла утворитись при зміщенні одягу відносно тілу. Судово-медичних даних, які б свідчили про положення потерпілого в момент спричинення йому тілесних ушкоджень виявлено не було;

висновок експерта № 228/2016-мк, згідно якого вбачається, що при проведенні судово-криміналістичної експертизи у відділенні судово-медичної криміналістики одягу від потерпілого ОСОБА_15 та ножа наданого на експертизу було виявлено: сім колото різаних пошкоджень та одне різане пошкодження на спинці спортивної кофти, а також п`ять колото-різаних пошкоджень на спинці майки. Колото-різані пошкодження утворились від дії гострого плоского колюче-ріжучого знаряддя типу клинка ножа. Різане пошкодження утворилось від дії гострої кромки гострого ріжучого знаряддя. Враховуючи морфологічні особливості пошкодження на одязі, конструктивні особливості клинка ножа, а також результати експериментів можна вважати, що колото-різані та різане пошкодження на одязі від потерпілого ОСОБА_15 не могли утворитись при нанесенні ушкоджень зламаним клинком ножа, який був представлений на експертизу;

Також вина обвинуваченого ОСОБА_7 , на думку колегії суддів, доводиться висновками інеших експертизта протоколами слідчих експериментів від 26 липня та 11 серпня 2016 року.

При цьому, судом першої інстанції також вірно взято до уваги висновок комплексної судово-психіатричної експертизи № 105, згідно якого обвинувачений ОСОБА_7 в даний час психічною хворобою не страждає, виявляє ознаки розладу особистості емоційно нестійкого типу, імпульсивний варіант, що не позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Обвинувачений ОСОБА_7 в період інкримінованих йому дій хронічним психічним захворюванням, недоумством або іншим хворобливим розладом психічної діяльності не страждав, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. Умисел в обвинуваченого ОСОБА_7 на учинення інкримінованих дій не виник раптово тому, що він під час конфлікту з потерпілими ходив за ножами в інше приміщення. Тому виключається стан фізіологічного афекту та будь-які інші подібні емоційні стани. Під час інкримінованих йому дій обвинувачений ОСОБА_7 не перебував у стані фізіологічного афекту та не перебував у будь-якому іншому емоційному стані, який міг би слугувати психологічною підставою для юридичного висновку про стан сильного душевного хвилювання. Обвинувачений ОСОБА_7 під час інкримінованих йому дій був спроможний усвідомлювати реальний зміст цих дій та в повній мірі свідомо керувати ними і передбачати їхні наслідки, а тому є осудним.

Даний висновок повністю підтвердив експерт ОСОБА_39 в суді першої інстанції.

А тому, проаналізувавши усі докази, подані стороною обвинувачення та захисту в їх сукупності, на думку колегії суддів, районний суд прийшов до вірного висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованому йоиму злочині є доведеною повністю, оскільки він вчинив умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті двох осіб, а також закінчений замах на умисне протиправнге заподіяння смерті двох осіб, малолітньої дитини. При цьому, судом вірно не надано віри та відкинуто покази обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що він не мав умислу на вбивство потерпілого ОСОБА_9 та малолітнього ОСОБА_15 , а з останнім, який є його внуком були добрі відносини, а тілесні ушкодження малолітньому ОСОБА_15 наніс з необережності та обороняючись від нападу потерпілого ОСОБА_9 , та прийшов до вірного переконання, що такі покази є неправдивими та такими, що даються обвинуваченим з метою уникнення від відповідальності у вчиненні даного злочину. Ці покази, заперечуються здобутими в судовому засіданні доказами, а саме показами потерпілого ОСОБА_9 , який зокрема показав, що ОСОБА_7 наносячи йому та його сину удари лезом ножа намагався це зробити колючо-ріжучими рухами, намагався нанести їх в життєво важливі ділянки тіла, а саме намагався йому завдати удар в ділянку серця, однак потерпілий поставив руку і удар леза ножа змістився на іншу ділянку тіла, після того ОСОБА_7 наніс удар лезом ножа в спину ОСОБА_9 . Крім того, ОСОБА_27 саме колючо-ріжучими рухами руки з затиснутим ножем намагався завдати удари в життєво важливі органи малолітнього внука ОСОБА_15 , однак завдяки саме активним діям потерпілого ОСОБА_9 на спротив діям обвинуваченого ОСОБА_7 і завадив обвинуваченому виконати свій умисел на умисне вбивство малолітнього потерпілого ОСОБА_15 , що також свідчить на прямий умиисел обвинуваченого ОСОБА_7 направлений саме на вбивство потерпілих, який він не закінчив з причин, що не залежали від волі обвинуваченого ОСОБА_7 . Ці дані підтверджуються також висновками судово-медичних експертиз потерпілих ОСОБА_9 та малолітного ОСОБА_15 , локалізація та механізм утворення тілесних ушкоджень , які були заподіяні гострим предметом типу ножа. Такі покази обвинуваченого ОСОБА_7 з приводу нанесення тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_9 та ОСОБА_15 на думку суду, надаються з метою уникнення відповідальності у вчиненні закінченого замаху на умисне вбивство і є неправдивими та не перебувають у логічному взаємозв"язку з іншими здобутими судом доказами. Зокрема, суд прйшов до вірного переконання, що таку кількість тілесних ушкоджень колючо-ріжучим предметом завдану потерпілим, враховуючи їх локалізацію на тілах потерпілих та механізм їх заподіяння, що повинно було б на думку обвинуваченого ОСОБА_7 призвести до настання негативних наслідків у виді смерті потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_15 і фактично неможливо здійснити під час вчинення необережних дій.

За таких обставин колегія суддів відкидає твердження захисника про те, що ці, зібрані під час досудового розслідування та дослідженні в судовому засіданні, докази є неналежними та недопустимими, а також про те, що їм не відкривались деякі докази стороною обвинувачення при закінченні досудового розслідування, оскільки такі спростовуються відповідними протоколами, що є в матеріалах справи, з підписами як обвинуваченого так і захисника.

Що стосується призначеного виду та розміру покарання, то на думку колегії суддів, таке призначене у відповідності до вимог ст. 65 КК України, згідно якої при призначенні покарання суд першої інстванції врахував тяжкість скоєного злочину та особу винного, який відповідно до вимог ст.. 12 КК України вчинив особливо тяжкі злочини, задовільно характеризується, вперше судиться, не працює, є одруженим. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не здобуто. Обставиною, що пом`якшує покарання підсудного є його щире розкаяння у вчиненому вбивстві матері та дочки, та суд прийшов до вірного переконаннчя, що обвинуваченому ОСОБА_7 слід призначити покарання в межах санкції статті, за якою він судиться у виді позбавлення волі.

При цьому, обговорюючи питання про конкретний вид та розмір покарання, судом першої інстанції вірно враховано те, що ОСОБА_7 вчинив особливо тяжкі злочини, спрямовані проти життя людини, наслідком яких стала смерть двох людей, та замах на заподіяння смерті ще двох людей. З врахуванням того, що обвинувачений ОСОБА_7 є винятково небезпечною особою, на думку колегії суддів, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого переконання про те, що до нього необхідно застосувати довічне позбавлення волі, оскільки суд не вважає за можливе застосувати позбавлення волі на певний строк. Покарання у вигляді позбавлення на певний строк, в даному випадку, не буде достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що органи слідства і суд дослідили у справі всі ті обставини, які могли мати значення для прийняття рішення у справі, а тому наведені апелянтом у апеляційних доводах про незаконність вироку суду першої інстанції є безпідставними.

Також колегія суддів при перевірці справи та прийнятого рішення не виявила допущених істотних порушень КПК України чи неправильного застосування кримінального закону, які б тягнули за собою скасування чи зміну вироку суду.

На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, а тому відмовляє захиснику обвинуваченого ОСОБА_7 адвокату ОСОБА_8 в задоволенні його апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 та 419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Жовківського районного суду Львівської області від 17 вересня 2018 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Головуючий

Судді