Справа № 488/2460/16-к
Провадження № 1-кп/488/91/19
В И Р О К
іменем України

19.11.2019 року Корабельний районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Миколаєві, громадянин України, освіта середня спеціальна, не працює, неодружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

раніше судимий:

- 26 червня 2003 року Корабельним районним судом м.Миколаєва за ст.296 ч.3, ст.187 ч.2 ст.69, ст.185 ч.3, ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 21 січня 2006 року за постановою Бердянського міського суду Запорізької області від 13 січня 2006 року умовно-достроково на 2 місяці 22 дні;

- 07 червня 2006 року Корабельним районним судом м.Миколаєва за ст.296 ч.3, ст.71 КК України до 2 років 7 місяців позбавлення волі, звільнений 02 жовтня 2008 року за відбуттям строку покарання;

- 21 липня 2011 року Корабельним районним судом м.Миколаєва за ст.296 ч.4, ст.198, ст.129 ч.1, ст.309 ч.1, ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 22 серпня 2014 року за відбуттям строку покарання;

утримувався під вартою по даному провадженню з 19 квітня 2016 року до 24 січня 2018 року;

вдруге утримується під вартою по даному провадженню з 29 вересня 2019 року;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.2 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 квітня 2016 року за № 0000900,

в с т а н о в и в :

05 квітня 2016 року біля 14 год. 00 хв. ОСОБА_5 перебував за місцем свого тимчасового проживання за адресою: АДРЕСА_3 , де разом з іншими мешканцями вказаного домоволодіння, серед яких був і ОСОБА_6 , вживав спиртні напої.

В цей час на подвір`ї між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, не маючи умислу на заподіяння ОСОБА_6 смерті та не передбачаючи можливих наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг їх передбачити, проявивши злочинну недбалість, наніс останньому один удар рукою в область голови.

Від цього удару ОСОБА_6 , який сидів навприсядки і також перебував у стані алкогольного сп`яніння, не втримав рівновагу та впав на землю, при падінні вдарившись потиличною частиною голови об забетоновану частину металевого стовпа, який знаходився поруч, внаслідок чого отримав тілесні ушкодження у виді субдурального крововиливу у тім`яно-скроневу область зліва, тотального субарахноїдального крововиливу лівої півкулі головного мозку, який ускладнився набряком і набуханням речовини головного мозку з подальшим вклиненням стовбурових структур у великий потиличний отвір.

Внаслідок отриманої черепно-мозкової травми ІНФОРМАЦІЯ_2 потерпілий ОСОБА_6 помер в Жовтневій центральній районній лікарні.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 в інкримінованому правопорушенні, передбаченому ст.121 ч.2 КК України, своєї вину не визнав та вказав, що на час подій тимчасово проживав за згаданою адресою. Як він пам`ятає, 5 березня 2016 року в обідній час він разом з іншими мешканцями домоволодіння, а саме: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_9 вживали спиртні напої. З ОСОБА_8 він підтримував товариські стосунки, оскільки раніше разом відбували покарання. Під час вживання алкогольних напоїв між ним та ОСОБА_8 у дворі виник конфлікт, в ході якого обвинувачений чи-то вдарив рукою в голову, чи-то наніс ОСОБА_8 ляпасу. Останній в цей час сидів обличчям до нього навприсядки біля огорожі (сітки-рабиці). Від удару потерпілий похитнувся, спочатку завалився на сітку-рабицю, та, намагаючись підвестися від якої, не втримався на ногах і впав на землю. Падаючи на землю боком чи спиною, потерпілий вдарився потилицею об бетонну частину, яка тримала металевий стовпчик. Коли ОСОБА_8 підвівся, обвинувачений побачив на його голові рану і кров. Тоді ОСОБА_9 обробила потерпілому рану на голові, і вони всі разом продовжили вживати спиртні напої. Він пропонував потерпілому викликати швидку, але той відмовився. Через якийсь час ОСОБА_8 пішов спати, а він залишився з Дехярьовими вживати спиртні напої. Через якійсь час обвинувачений пішов з будинку, а коли ввечері повернувся, то побачив біля домоволодіння машину швидкої медичної допомоги, яку викликали невідомі йому особи. Разом із потерпілим він поїхав до лікарні, де ОСОБА_8 залишили на лікування. Весь час він приходив провідати потерпілого, приносив йому ліки, втім через кілька днів ОСОБА_8 помер в лікарні. Будь-яких інших тілесних ушкоджень він потерпілому не спричиняв.

Показання в частині спричинення потерпілому ОСОБА_6 інших ударів, які обвинувачений ОСОБА_5 надав на місці події під час слідчого експерименту 18 квітня 2016 року, суд не бере до уваги. Так, обвинувачений в судовому засіданні заявив, що до початку слідчого експерименту отримав «вказівки» оперативних працівників поліції, як і що саме йому казати, а тому не підтвердив показання, який дав на слідчому експерименті. Крім того, зазначив, що слідчий у недобросовісний спосіб відмовила у призначенні йому захисника, а тому під час цієї слідчої дії його право на захист було порушене.

Свідок ОСОБА_10 , будучи допитаною під час судового розгляду, показала, що в один з днів на початку квітня 2016 року в денний час вона знаходилася за місцем свого тимчасового проживання, адреси якого вже не пам`ятає. Вона проживала разом з чоловіком ОСОБА_9 , також у домоволодінні мешкали ОСОБА_8 , обвинувачений та його співмешканка ОСОБА_11 . Протягом дня всі вони разом вживали спиртні напої. В якійсь момент між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_12 вдарив ОСОБА_8 рукою «з долоні», від чого потерпілий впав на землю та вдарився головою. Коли потерпілий підвівся, вона побачила у нього рану на голові, яку в подальшому обробила. Після цього конфлікт між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 був вичерпаний, та вони всі разом продовжили вживати спиртні напої. Зауважила, що події того дня пам`ятає погано, оскільки минуло багато часу, і в момент подій вона перебувала у стані доволі сильного алкогольного сп`яніння.

Аналогічні показання свідок ОСОБА_10 надала і під час слідчого експерименту 11 квітня 2016 року. На місці події свідок уточнила, що ОСОБА_8 сидів навприсядки, ОСОБА_12 його вдарив, і потерпілий впав на спину. Події відбувалися 05 квітня 2016 року за адресою: м.Миколаїв, вул.Гагаріна, 88.

Допит свідка ОСОБА_13 , який також був очевидцем подій, на підставі п.3 ч.3 ст.97 КПК України судом визнаний неможливим, оскільки вказаний свідок на виклики суду не з`явився, а виконати його привід працівники поліції не змогли внаслідок тривалої відсутності даної особи за місцем постійного проживання.

З протоколу огляду місця події від 06 квітня 2016 року та фототаблиці до нього слідує, що була оглянута територія домоволодіння АДРЕСА_3 . Під час слідчої дії в будинку на підлозі виявлений і вилучений рушник з плямами бурого кольору.

Відповідно до виписки з медичної карти амбулаторного хворого від 06 квітня 2016 року № 461 під час медичного огляду у ОСОБА_5 виявлена гостра інтоксикація внаслідок вживання алкоголю (неускладнена).

Згідно із заявою ОСОБА_5 без дати останній добровільно видав працівникам поліції належні йому джинсові брюки та пару кросівок.

У відповідності до висновку молекулярно-генетичної експертизи від 27 травня 2016 року № 354, на наданому на експертизу правому кросівку виявлена кров людини, генетичні ознаки якої збігаються з генетичними ознаками зразка крові потерпілого ОСОБА_6 .

Як вбачається з висновку судово-медичної експертизи від 01 червня 2016 року № 334, смерть ОСОБА_6 наступила 15 квітня 2016 року в результаті черепно-мозкової травми у виді субдурального крововиливу у тім`яно-скроневу область зліва, тотального субарахноїдального крововиливу лівої півкулі головного мозку, який ускладнився набряком і набуханням речовини головного мозку з подальшим вклиненням стовбурових структур у великий потиличний отвір. Ці тілесні ушкодження в області голови могли утворитися від падіння з висоти власного зросту при наданні тілу прискорення з подальшим ударом об тупий предмет з необмеженою контактуючою поверхнею (тверде покриття землі, підлогу). За ступенем тяжкості дані тілесні ушкодження в своїй сукупності носять ознаки тяжких, небезпечних для життя в момент заподіяння, і мають прямий причинний зв`язок з настанням смерті. При дослідження трупа ОСОБА_6 також виявлені тілесні ушкодження у виді синців в області грудної клітини, верхніх та нижніх кінцівок, які могли утворитися від дії тупого твердого предмета з обмеженою контактуючою поверхнею в строк біля 10-12 суток до моменту смерті, відносяться до категорії легких і в причинному зв`язку із настанням смерті не перебувають. 06 квітня 2019 року в крові ОСОБА_6 виявлений етиловий спирт в концентрації 1, 29 проміле, що відповідає легкому ступеню алкогольного сп`яніння.

Оцінюючи досліджені докази у їх сукупності, суд приходить до переконання про винність ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.119 ч.1 КК України, і кваліфікує його дії як вбивство, вчинене через необережність.

Суд вважає недоведеною іншу частину фактичних обставин, яка інкримінована стороною обвинувачення і згідно з якою ОСОБА_5 , переслідуючи умисел, направлений на спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, наніс останньому не менше двох ударів рукою в область голови, від яких останній впав на підлогу, після чого одразу ж наніс не менше двох ударів ногою в область голови, спричинивши тяжкі тілесні ушкодження, які описані вище, від яких потерпілий згодом помер.

Так, сам обвинувачений під час судового розгляду підтвердив нанесення потерпілому лише одного удару, який більше був схожий на ляпас чи поштовх, в область голови. Ця дія обвинуваченого призвела до падіння потерпілого, його подальшого удару головою об тверде покриття і отримання черепно-мозкової травми, яка в подальшому потягла смерть. Відтак, прямого причинного зв`язку між дією обвинуваченого та смертю потерпілого не прослідковується.

Лише про один удар та падіння показала суду і свідок ОСОБА_10 , яка також зазначила, що саме від цього у потерпілого утворилася рана в області голови.

Показання і обвинуваченого і свідка повністю узгоджуються із висновками судово-медичної експертизи, згідно з якими тілесні ушкодження в області голови ОСОБА_6 могли утворитися від падіння з висоти власного зросту при наданні тілу прискорення з подальшим ударом об тупий предмет з необмеженою контактуючою поверхнею (тверде покриття землі, підлогу); наявні ж на тілі інші тілесні ушкодження у причинному зв`язку із настанням смерті не перебувають.

Характер застосованого ОСОБА_5 насильства у виді одного удару рукою в область обличчя ОСОБА_6 , внаслідок якого на обличчі останнього навіть не залишилося тілесних ушкоджень, проте який надав прискорення, від чого потерпілий, будучи у стані алкогольного сп`яніння, не втримав рівновагу та впав на землю, свідчить про те, що обвинувачений не мав умислу ні на заподіяння ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень, ні тим більше смерті, не передбачав таких наслідків і не бажав їх настання.

Натомість наявність слідів крові потерпілого ОСОБА_6 на кросівках обвинуваченого ОСОБА_5 , які виявила молекулярно-генетична експертиза, переконливо не свідчить про те, що останній наносив потерпілому удари ногами. Так, обвинувачений показав, що, по-перше, в момент конфлікту він перебував в сандаліях, а, по-друге, після того, як потерпілий отримав тілесне ушкодження, він ще самостійно пересувався, обвинувачений надавав йому медичну допомогу, ніс потерпілого до машини швидкої допомоги, що не виключає потрапляння крові на кросівки в такі моменти.

Так само і свідок ОСОБА_10 під час слідчого експерименту вказала, що не бачила, аби обвинувачений бив потерпілого в голову ногами.

Обираючи обвинуваченому вид та міру покарання, суд враховує, що той вчинив злочин середньої тяжкості, який хоча і є насильницьким та потягнув смерть людини, проте за формою вини є необережним.

Суд також бере до уваги, що ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий, за місцем проживання характеризується негативно, не має постійного місця роботи, не має сім`ї.

Натомість, обвинувачений під час судового розгляду повністю визнав свою вину в тому обсязі обвинувачення, який визнаний судом доведеним, щиро розкаявся у вчиненому, самостійно розпочав курс лікування від алкогольної залежності.

Тим не менш обставиною, яка згідно з п.13 ч.1 ст.67 КК України обтяжує покарання, суд визнає вчинення злочину особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Зважаючи на наведене, суд доходить висновку, що досягти мети виправлення ОСОБА_5 та запобігти вчиненню ним нового кримінального правопорушення можливо виключно в умовах ізоляції його від суспільства, а тому йому має бути призначене покарання у виді позбавлення волі у межах санкції відповідної норми закону про кримінальну відповідальність.

При цьому, на підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону № 838-VІІ від 26 листопада 2015 року та з урахуванням рішення Великої Палати Верховного Суду у справі № 663/537/17 від 29 серпня 2018 року) в строк покарання ОСОБА_5 слід зарахувати один день його перебування в установі попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі протягом усього часу такого перебування.

Питання про стягнення процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експерта, суд вирішує відповідно до ст.124 КПК України, а питання про речові докази згідно з правилами, встановленими п.1 ч.9 ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд

з а с у д и в :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.119 ч.1 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки дев`ять місяців двадцять шість днів.

В порядку ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону № 838-VІІ від 26 листопада 2015 року та з урахуванням рішення Великої Палати Верховного Суду у справі № 663/537/17 від 29 серпня 2018 року) зарахувати ОСОБА_5 в строк відбування покарання час його перебування в Державній установі «Миколаївській слідчий ізолятор» за період з 19 квітня 2016 року по 24 січня 2018 року та з 29 вересня до 19 листопада 2019 року з розрахунку один такого перебування за два дні позбавлення волі, та, обмежившись загальним часом його тримання у вказаній установі протягом трьох років дев`яти місяців двадцяти шести днів, звільнити його з-під варти у залі суду.

До набрання вироком законної сили застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання і покласти на нього обов`язки: проживати за адресою: АДРЕСА_2 , та повідомляти суд про зміну місця проживання.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у зв`язку із проведенням молекулярно-генетичної експертизи від 27 травня 2016 року № 354 в сумі 6 350 (шість тисяч триста п`ятдесят) грн. 88 коп.

Речові докази: джинси темного кольору та кросівки чорного кольору, що зберігаються в камері речових доказів Корабельного ВП ГУ НП в Миколаївській області, повернути ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1