ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
іменем України
Справа № 210/5802/19
Провадження № 1-кс/210/3719/19

"28" листопада 2019 р. м. Кривий Ріг

Слідчий суддя Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника-адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Кривого Рогу клопотання слідчого СВ Металургійного ВП Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Криворізької місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0001527 від 05.10.2019 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України, про продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Михайлівка, Апостолівського району Дніпропетровської області, громадянина України, українця, який має середню спеціальну освіту, не працює, не одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України, не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України,

ВСТАНОВИВ:
28 листопада 2019 до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, звернулася слідча СВ Металургійного ВП Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 , з клопотанням погодженим прокурором Криворізької місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України.

Клопотання слідчий мотивує тим, що У провадженні слідчого відділення Металургійного ВП Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування кримінального провадження за №0001527 від 05.10.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що 04.10.2019 року, у вечірній час, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись в приміщені квартири, за місцем свого проживання, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 , в якій мешкав разом співмешканкою ОСОБА_7 та її малолітнім сином ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спільно зі співмешканкою ОСОБА_7 та її подругою ОСОБА_9 вживали спирті напої в приміщенні кухні даного житла, а малолітній ОСОБА_8 , тим часом, самостійно приліг та заснув на ліжку, встановленому в приміщенні спальної кімнати квартири. Після вживання спиртного, ОСОБА_7 разом зі ОСОБА_9 покинули квартиру за вказаною адресою, вийшовши на вулицю, та таким чином залишили малолітнього ОСОБА_8 на одинці з ОСОБА_4 . Залишившись наодинці з дитиною в приміщенні власної квартири, у ОСОБА_4 , який достовірно знав про те, що малолітній ОСОБА_8 не досяг чотирнадцяти років, раптово виник умисел на вчинення з останнім насильницьких дій сексуального характеру, пов`язаних із анальним та оральним проникненням в тіло дитини, з використанням геніталій.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи з метою задоволення своєї статевої пристрасті неприродним способом, прослідував в спальну кімнату де спав малолітній ОСОБА_8 та використовуючи безпорадний стан потерпілого пов`язаного з його малолітнім віком, погрожуючи дитині застосуванням фізичного насильства, стягнув з малолітнього ОСОБА_8 , який не досяг чотирнадцяти років, нижній одяг та в період часу приблизно з 21:00 годин по 21:20 годин 04.10.2019 на ліжку встановленому в спальнй кімнаті №613 корпусу №1 будинку АДРЕСА_2 , проти волі малолітнього потерпілого ОСОБА_8 вчинив з останнім дії сексуального характеру, пов`язані із анальним та оральним проникненням в тіло малолітнього ОСОБА_8 з використанням геніталій, чим спричинив дитині тілесні ушкодження у вигляді: саден анального отвору, які згідно висновку спеціаліста судово-медичного експерта №1519 «С» за характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що мають незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів, у наслідок чого малолітній потерпілий ОСОБА_8 здійснив мимовільний акт дефекації.

07.10.2019 на підставі зібраних доказів у кримінальному провадженні №0001527 від 05.10.2019 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України.

У вчиненні вказаного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець с. Михайлівка, Апостолівського району, Дніпропетровської області, українець, громадянин України, який має середню спеціальну освіту, не працює, неодружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі ст. 89 КК України, не судимий.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч.4 ст.152 КК України підтверджується зібраними при досудовому розслідуванні доказами: оглядом місця події від 06.10.2019 року, показаннями свідка ОСОБА_7 , показаннями малолітнього потерпілого ОСОБА_8 , показаннями свідка ОСОБА_10 , показаннями свідка ОСОБА_11 , показаннями свідка ОСОБА_12 , показаннями свідка ОСОБА_13 , речовими доказами.

В ході досудового розслідування проведені допити свідків, потерпілого, підозрюваного; призначені судово-медична експертиза, судово-імунологічна експертиза та інші слідчі дії.

З метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, його правильної правової кваліфікації необхідним є долучення висновків експертиз, що знаходяться на стадії виконання, а також проведення комплексної психолого-психіатричної експертизи потерпілому, слідчого експерименту за участю потерпілого та інших слідчих дій.

Разом з тим, закінчити досудове розслідування у 2-місячний строк з моменту повідомлення про підозру немає можливості у зв`язку з призначенням та перебуванням станом на 21.11.2019 у процесі виконання судово-медичної експертизи, необхідністю проведення комплексної психолого-психіатричної експертизи потерпілому ОСОБА_8 , а також долучення до матеріалів кримінального провадження висновків експертів по зазначеним експертизам.

Таким чином, для повного та всебічного встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, отримання додаткових доказів у вчиненні інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, необхідно виконати наступне: провести комплексну психолого-психіатричну експертизу потерпілому ОСОБА_8 ; отримати та долучити до матеріалів кримінального провадження висновки експертів у зазначених експертизах; провести слідчий експеримент за участю потерпілого ОСОБА_8 ; виконати інші слідчі дії, у яких виникне необхідність; на підставі зібраних доказів встановити остаточну кваліфікацію дій підозрюваного та у разі необхідності, вручити підозрюваному повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри.

Крім цього, необхідним є виконання вимог ст.290 КПК України про надання можливості сторонам кримінального провадження для ознайомлення з матеріалами досудового розслідування.

Постановою виконувача обов`язків керівника Криворізької місцевої прокуратури №1 від 27.11.2019 строк досудового розслідування продовжено до 3-х місяців, а саме до «07» січня 2020 року.

Відповідно до ч.3 ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання на строк від 8 до 15 років позбавлення волі та беручи до уваги спосіб вчинення даного кримінального правопорушення із застосуванням насильства, то є підстави вважати, що заявлені раніше ризики передбачені п.п. 1,3 ч.1 ст.177 КПК України не зменшилися, а саме: ризик того, що ОСОБА_4 може переховуватися від суду, з метою уникнення відповідальності, про що свідчать спосіб та суспільна небезпека вчиненого ним кримінального правопорушення, строк покарання який йому загрожує в разі визнання винним; ризик незаконно впливати на потерпілого, свідків, експертів у цьому ж кримінальному провадженні, що обґрунтовується характером вчиненого злочину, у якому ОСОБА_4 підозрюється, способом його вчинення із застосуванням насильства та його зв`язками з потерпілим та свідками. При цьому, слід враховувати, що особи, які є свідками у даному кримінальному провадженні в судовому засіданні не допитувались, а відповідно до ст.23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, та не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, які не були предметом безпосереднього дослідження суду.

Тому, враховуючи вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, фактичні обставини справи, особу обвинуваченого, який обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів проти життя та здоров`я особи, а також обставини, характер вчиненого злочину, спосіб його вчинення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, запобігання зазначених вище ризикам, є достатні правові підстави продовжити застосування до ОСОБА_4 саме такого запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Обґрунтовуючи недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, слід відмітити правові позиції Європейського суду з прав людини, викладеними за розглянутими справами: «Шалімов проти України», «Боротюк проти України», «Харченко проти України», в яких зазначено, що: тривале утримання під вартою може бути виправданим по тій чи іншій справі лише при наявності специфічних ознак того, що цього вимагають справжні вимоги публічного інтересу, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, мають перевагу над правилом поваги до особистої свободи; судові органи мають дослідити всі факти «за» і «проти» існування реального суспільного інтересу, який, при належному обліку принципу презумпції невинності, виправдовує відступ від вимоги забезпечення поваги до особистої свободи.

Таким чином, виходячи з принципу презумпції невинуватості особи, приймаючи до уваги наявність існування обґрунтованих ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зважуючи всі факти «за» і «проти» існування реального суспільного інтересу та публічний інтерес щодо обставин кримінальних правопорушень, зокрема, що ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, враховуючи їх в сукупності з іншими обставинами у кримінальному провадженні, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, зокрема, що лише при наявності специфічних ознак того, що цього вимагають справжні вимоги публічного інтересу, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, мають перевагу над правилом поваги до особистої свободи, а також існування реального суспільного інтересу, який, при належному обліку принципу презумпції невинності, виправдовує відступ від вимоги забезпечення поваги до особистої свободи, тому продовження строку застосування саме виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 є обґрунтованим, а запобігти встановленим ризикам, шляхом застосуванням більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою неможливо.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства, або злочину який спричинив загибель людини.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав і просила його задовольнити, посилаючись на ризики, які зазначені у мотивувальній частині клопотання для продовження ОСОБА_4 строку тримання під вартою.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора та просила суд змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 на домашній арешт.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав думку захисника та просив змінити йому запобіжний захід на домашній арешт, оскільки має постійне місце проживання, має місце роботи, має на утриманні 2-ох неповнолітніх дітей, які проживають із його бувшою дружиною.

Дослідивши матеріали клопотання та заслухавши думку сторін (кожного окремо), слідчий суддя прийшов до наступних висновків.

В провадженні СВ Металургійного ВП Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження №0001527 від 05.10.2019 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України.

07.10.2019 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України за вчинення ним зґвалтування, вчинено щодо особи, яка не досягла чотирнадцятирічного віку.

07.10.2019 року ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу ОСОБА_14 обрано підозрюваному ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 05.12.2019 включно.

27.11.2019 року керівником Криворізької місцевої прокуратури №1 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001527 до трьох місяців, а саме, до 07.01.2020 року.

На обґрунтування обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньо обраного запобіжного заходу, слідчим у клопотанні зазначено, що у слідства є необхідність провести перелік слідчих і процесуальних дій та виконати вимоги ст.ст. 290, 291 КПК України, зокрема: провести комплексну психолого-психіатричну експертизу потерпілому ОСОБА_8 ; отримати та долучити до матеріалів кримінального провадження висновки експертів у зазначених експертизах; провести слідчий експеримент за участю потерпілого ОСОБА_8 ; виконати інші слідчі дії, у яких виникне необхідність; на підставі зібраних доказів встановити остаточну кваліфікацію дій підозрюваного та у разі необхідності, вручити підозрюваному повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри.

Відповідно до ст.199 КПК України на слідчого суддю покладений обов`язок при розгляді клопотання про продовження строку тримання особи під вартою з`ясувати обставини, що дають підстави підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, свідчать про існування раніше заявлених або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, а також чинники, що перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя вважає встановленою наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 зазначеного кримінального правопорушення, про що свідчать додані до клопотання копії матеріалів кримінального провадження, які з достатньою імовірністю підтверджують існування «розумної підозри» щодо причетності особи до вчинення інкримінованого їй злочину, в межах розслідування якого ставиться питання про тримання підозрюваного під вартою.

Що ж стосується наявності підстав для продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 , то слідчий суддя вважає, що викладені слідчим у клопотанні відомості щодо існування окремих ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, є обґрунтованими.

Так, слідчим суддею враховуються данні, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_4 , суд бере до уваги, що останній офіційно не був працевлаштований, міцних соціальних зв`язків не має, обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст.152 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 8 до 15 років позбавлення волі. Вину визнав лише після викриття у вчиненні даного кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 р. суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Так, у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993р. Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства чи суду.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Враховуючи вищевикладене, а також особистість ОСОБА_4 , а саме те, що може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Ризик незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, що обґрунтовується характером вчиненого злочину, в якому ОСОБА_4 підозрюється, способом їх вчинення із застосуванням насильства, та його зв`язками з потерпілим та свідками. При цьому, слід враховувати, що особи, які є свідками у даному кримінальному провадженні, в судовому засіданні не допитувались, а відповідно до ст.23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, та не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, які не були предметом безпосереднього дослідження суду. Крім того, слідчим та прокурором доведено, що існують реальні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 , залишаючись на свободі, матиме змогу незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні.

Зазначене вказує на необхідність продовження обраного відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити належної його процесуальної поведінки.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням, суд повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, тому саме такий запобіжний захід у вигляді тримання пі вартою, є співмірним у вказаному кримінальному провадженні.

Продовжуючи строк тримання під вартою, слідчий суддя виходить з того, що строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні спливає 07 січня 2020 року, і тому продовжує строк тримання під вартою підозрюваному в межах вказаного строку досудового розслідування.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 309 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого СВ Металургійного ВП Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні №0001527, про продовження строку тримання під вартою задовольнити.

Продовжити відносно підозрюваного: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в межах досудового розслідування до 07 січня 2020 року включно.

Копію ухвали направити до ДПтСУ Криворізька установа виконання покарань УДПтСУ у Дніпропетровській області №3, для виконання.

Копію ухвали вручити прокурору, підозрюваному та його захиснику.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали суду складено 29 листопада 2019 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1