Номер провадження: 11-кп/813/1178/19
Номер справи місцевого суду: 492/1007/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Арцизького районного суду Одеської області від 06.09.2018 року, в кримінальному провадженні № 0000245 від 04.05.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.1 ст. 187 КК України,-

встановив:

оскаржуваним вироком районного суду ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України та йому призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не обирався.

Вироком суду з обвинуваченого ОСОБА_7 стягнуто на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у сумі 1430 гривень.

Вироком суду вирішено питання про долю речових доказів у кримінальному провадженні.

Не погоджуючись з вироком районного суду обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок змінити та перекваліфікувати його дії з ч.1 ст. 187 КК України на ст.ст. 125, 185 ч.1 КК України та призначити покарання в відповідності до цих статей.

Окрім того, до апеляційної скарги обвинувачений додав клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження вказаного вироку суду, в якому зазначає, що пропустив строк в зв`язку зі смертю цивільної дружини, оскільки перебував в стані стресу. Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 просив розглянути клопотання про поновлення вказаного строку без його участі.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який заперечував про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку, просив закрити апеляційне провадження; дослідивши матеріали судового провадження; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Частина 1 ст. 24 КПК України встановлює, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КПК України, поновленню, за клопотанням заінтересованої особи, підлягає строк, пропущений із поважних причин.

Відповідно до положень п.1 ч.2 ст.395 КПК України, апеляційна скарга на вирок або ухвалу про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру подається протягом тридцяти днів з дня їх проголошення. Якщо вирок суду було постановлено без виклику особи, яка його оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Оскаржуваний вирок районного суду, був ухвалений 06.09.2018 року за результатами судового розгляду, участь в якому приймав обвинувачений ОСОБА_7 . Даний факт підтверджується змістом оскаржуваного вироку, журналом судового засідання та звукозаписом фіксації судового процесу в суді першої інстанції. Згідно розписки, яка долучена до матеріалів кримінального провадження, копію оскаржуваного вироку ОСОБА_7 отримав 06.09.2018 року (а.п. 94).

Враховуючи, що під час ухвалення та проголошення оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції, 06.09.2018 року обвинувачений ОСОБА_7 був присутнім у судовому засіданні та копія вироку була вручена йому особисто під підпис, таким чином строк на апеляційне оскарження вироку районного суду, у відповідності до вимог п.1 ч.2 ст.395 КПК України, для обвинуваченого, становив тридцять днів з дня вручення вироку суду.

Разом з цим, апеляційна скарга обвинуваченим подана тільки 20.06.2019 року, тобто більш ніж через дев`ять місяців з дня проголошення вироку суду.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурором надано два вироки Арцизького районного суду Одеської області, отримані з Єдиного державного реєстру судових рішень відносно ОСОБА_7 від 30.10.2018 року та від 15.01.2019 року, відповідно до яких його було визнано винним та засуджено за вчинення інших кримінальних правопорушень, що спростовує доводи обвинуваченого про його перебування у стресовому стані.

Будь-яких переконливих доводів щодо поважності причин пропуску строку на оскарження вироку районного суду у визначені законом строки, крім посилання на те, що померла його цивільна дружина та ОСОБА_7 перебував у стресовому стані, тим самим пропустивши строк більш, ніж на дев`ять місяців обвинуваченим не надано.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд також застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 29.10.2010 року у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

У цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Окрім того, відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 20.04.2017 року № 5-440 кс (15) 16, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, обвинувачений ОСОБА_7 не скористався передбаченими для нього нормами КПК України правами та обов`язками, зокрема, не реалізував вчасно з його вини своє право на оскарження судового рішення в порядку, встановленому цим Кодексом.

Інших доказів, які б могли бути підставою для поновлення пропущеного з поважних причин строку на апеляційне оскарження вироку, матеріали провадження не містять.

Відповідно до припису п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України, апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження, а суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Отже, враховуючи викладені обставини у всій сукупності, апеляційний суд приходить до висновку, що клопотання обвинуваченого про поновлення процесуального строку задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга разом із додатками підлягає поверненню останньому.

Керуючись ст.ст. 117, 376, 395, 399, 418, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Арцизького районного суду Одеської області від 06.09.2018 року, відносно нього за ч.1 ст. 187 КК України залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу разом з доданими матеріалами повернути апелянту.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк, з дня вручення йому копії цієї ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4