Справа № 521/7310/19
Номер провадження:1-кс/521/3102/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2019 року слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , осіб, які подали скаргу ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на постанову слідчого слідчого відділу Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області від 23.04.2019 про закриття кримінального провадження №0003754, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулись до слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси зі скаргою на постанову слідчого СВ Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 від 23.04.2019 про закриття кримінального провадження №0003754, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.09.2017 за ч. 2 ст. 367 КК України.

Скаржники зазначають, що оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження є незаконною та необґрунтованою, а тому такою, що підлягає скасуванню. При цьому, скаржниками зазначено, що після відновлення розслідування слідчому треба ретельно дослідити матеріали даного кримінального провадження, належним чином проаналізувати все, що було зібрано під час досудового розслідування, та зробити правильні висновки, всебічно та повно ґрунтуючись на положеннях законодавства України.

В судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення скарги, зазначивши, що в скарзі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не міститься обставини, які б спростовували висновки слідчого, викладені в постанові від 23.04.2019, а також не зазначається про не проведення слідчих (розшукових) дій, які не проведено слідчим та результати яких могли б спростувати вказані висновки.

В судовому засіданні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 скаргу підтримали повністю на підставі викладених в ній обставин та доводів, просили її задовольнити та скасувати постанову слідчого СВ Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 від 23.04.2019 року, про закриття кримінального провадження № 0003754, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.09.2017 за ч. 2 ст. 367 КК України.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши скаргу, приєднані до неї документи та матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
СВ Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області здійснювалось досудове розслідування кримінального провадження №0003754, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.09.2017 за ч. 2 ст. 367 КК України.

Підставою для внесення даних до ЄРДР стала ухвала слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 12.09.2017 про необхідність внесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_4 щодо скоєння державним реєстратором прав на нерухоме майно ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.

Постановою слідчого СВ Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 від 23.04.2019 вказане кримінальне провадження закрите на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України,- у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформляється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Дану скаргу подано належною особою та, враховуючи відсутність в наданих суду матеріалах підтвердження про вручення особі, яка подала скаргу, копії оскаржуваної постанови, - у строки, передбачені КПК України.

Оцінюючи на предмет законності вказану постанову, слідчий суддя враховує, що закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки всіх зібраних та перевірених доказів.

Постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній мають бути викладені всі підстави, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників кримінального провадження.

Досудовим розслідуванням установлено, що квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 30,6 м2, житловою площею 16,2 кв.м, належала на праві власності ОСОБА_9 на підставі свідоцтва про право на житло від 5 листопада 1996 року, право власності зареєстровано в Одеському міжміському бюро технічної інвентаризації 24 грудня 1996 року за №140, стор. 45, в книзі 180пр.

7 жовтня 2001 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_10 оформлено довіреність, відповідно до якої ОСОБА_9 уповноважив ОСОБА_11 розпоряджатись (продати, подарувати, обміняти) за ціну та на умовах за його розсудом, належну ОСОБА_9 квартиру.

Висновком Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, складеним 2 грудня 2002 року за № 4598, повторної судово-почеркознавчої експертизи встановлено, що підписи від імені ОСОБА_9 в графі «Підпис» в двох примірниках довіреності серії АЕВ № 431158 від імені ОСОБА_9 на право розпорядження ОСОБА_11 квартирою АДРЕСА_1 від 7 жовтня 2001 року виконані не ОСОБА_9 , а іншою особою.

17 жовтня 2001 року, ОСОБА_11 , що діяв на підставі дублікату довіреності від імені ОСОБА_9 та дублікату свідоцтва про право власності на житло від 5 листопада 1996 року, виданого 15 січня 2001 року, уклав з невстановленою особою за підробленим паспортом на ім`я ОСОБА_12 договір купівлі-продажу, за яким останній придбав спірну квартиру за 5 тис. гривень.

13 листопада 2001 року між невстановленою особою за підробленим паспортом на ім`я ОСОБА_12 та ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_13 , за яким ОСОБА_12 продав спірну квартиру ОСОБА_5 за 4 600 гривень.

31 травня 2002 року син власника квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_9 ОСОБА_14 звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 про визнання довіреності та договорів купівлі-продажу квартири недійсними, відшкодування майнової та моральної шкоди, 09.09.2003 в інтересах ОСОБА_14 з позовом звернувся заступник прокурора Малиновського району м. Одеси, справа за вказаним первісним позовом та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_14 про усунення перешкод у користуванні власністю та виселення знаходилась в провадженні цього суду до 28.02.2015 та була закрита у зв`язку зі смертю позивача ОСОБА_14 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

3 грудня 2001 року на Одеській універсальній товарній біржі GIP укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна № 01/1232, за яким позивач ОСОБА_5 продав спірну квартиру ОСОБА_15 за 5 тис. гривень.

21 листопада 2013 року державним реєстратором Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_7 знято заборону відчуження спірної квартири, на підставі постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 5 квітня 2013 року, яка надійшла до реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції за супровідним листом Малиновського районного суду м. Одеси від 26.04.2013, про скасування арешту квартири, накладеного слідчим постановою від 10 лютого 2002 року.

При цьому, порядок діловодства в судах станом на 26.04.2013 регламентовано Інструкцією з діловодства в місцевому загальному суді, яку затверджено Наказом Державної судової адміністрації України № 68 від 27.06.2006 (далі - Інструкція). Згідно п. 23.7 вказаної Інструкції копії вироків, рішень, ухвал, постанов у справах повинні бути підписані та скріплені гербовою печаткою. У разі, якщо судове рішення не набрало законної сили, про це зазначається на копії, що видається. Постанова Малиновського районного суду м. Одеси від 05.04.2013, яку надано до реєстраційної служби містила підпис судді, скріплена печаткою суду, проте не містила позначки про ненабрання рішенням законної сили. Крім того, вказану постанову направлено супровідним листом суду від 26.04.2013, тобто після сплину строку на апеляційне оскарження. Вказані обставини свідчили про набрання постановою Малиновського районного суду м. Одеси законної сили.

При цьому, скаржниками у своїй скарзі вказаний висновок слідчого не спростовано, не наведено жодної норми діючого законодавства України, відповідно до якої на рішенні повинна була в обов`язковому порядку бути позначка про набрання законної сили рішенням суду.

Досудовим розслідуванням також установлено, що реєстраційні дії щодо припинення обтяження квартири за адресою: АДРЕСА_2 , виконувались відповідно до вимог постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 05.04.2013 та за заявою суду. Відповідно до ст. 1291 Конституції України виконання судових рішень є обов`язковим.

Відповідно до пункту 18.4 Інструкції, документ має юридичну силу за наявності обов`язкових реквізитів: найменування (або бланк із зазначенням назви) установи чи організації (автора), її місцезнаходження, посади особи, яка підписала документ, дати, підпису та в необхідних випадках відбитка печатки, реєстраційного номера.

Таким чином, часткове використання російської мови у супровідному листі суду від 26.04.2013, не може свідчити про його підробку, оскільки він виконаний на бланку суду, підписаний суддею та мав дату і вихідний номер. Посилання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у своїй скарзі на ч. 5 ст. 14 Закону України «Про засади державної мовної політики», якою передбачено складання судових документів державною мовою не спростовують висновків слідчого та є необґрунтованими, оскільки зазначеною нормою права не встановлюється недійсність документів, складених в її порушення.

В обґрунтування явності підробки штампу Малиновського районного суду м. Одеси скаржниками зазначено про виконання в ньому слова «Суд» з великої букви. Однак, слідчий суддя погоджується з висновком слідчого, що лише цей факт не дозволяє зробити висновок, що вказаний штамп підроблений, а також що державний реєстратор ОСОБА_8 мала помітити, що на відбитку штампу слово «Суд» написано з великої букви.

Слідчий суддя критично ставиться до твердження скаржників про неналежне засвідчення копії постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 05.04.2013 через відсутність позначки «Згідно з оригіналом», що є порушенням п. 77 Типової інструкції з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 1242 від 30.11.2011, оскільки відповідно до п. 1 цієї інструкції вона встановлює загальні положення щодо функціонування структурних підрозділів з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади, а не судів.

Слідчий суддя також погоджується з висновком слідчого, що неналежне, на думку скаржників, засвідчення копії паспорту та ідентифікаційного номеру на ім`я ОСОБА_5 , а також зазначення в заяві про державну реєстрацію прав ОСОБА_5 ім`я « ОСОБА_16 » замість « ОСОБА_17 » Досудовим розслідуванням також установлено, що реєстраційні дії щодо припинення обтяження квартири за адресою: АДРЕСА_2 , виконувались відповідно до вимог постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 05.04.2013 та за заявою суду. Відповідно до ст. 1291 Конституції України, виконання судових рішень є обов`язковим.

При цьому, слідчий суддя погоджується з висновком слідчого, що Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції, яка діяла станом на 21.11.2013, обов`язку державного реєстратора перевіряти наявність рішення суду, на підставі якого вчиняються реєстраційні дії, в Єдиному реєстрі судових рішень не передбачалось. Скаржниками вказаний висновок слідчого в своїй скарзі також не спростовано.

25 листопада 2013 року ОСОБА_15 отримано Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_18 посвідчено договір купівлі-продажу, за яким ОСОБА_15 продала спірну квартиру ОСОБА_19 за 75 тис. гривень.

31 січня 2014 року між ОСОБА_19 та ОСОБА_20 укладено договір купівлі-продажу спірної квартири, який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_21 , за яким ОСОБА_19 продала цю квартиру ОСОБА_20 за 237 736 гривень.

14 квітня 2014 року між ОСОБА_20 та ОСОБА_22 укладено договір купівлі-продажу квартири, який посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_23 , за умовами якого ОСОБА_20 продала спірну квартиру ОСОБА_22 за ринковою ціною 315 766 гривень. ОСОБА_22 проведено ремонт у спірній квартири, вона зареєструвалась у ній у встановленому законом порядку та проживає в ній.

Досудовим розслідуванням також встановлено, що ОСОБА_5 09.09.2015 звертався до Малиновського районного суду м. Одеси із позовом до ОСОБА_22 про витребування майна із чужого незаконного володіння, а саме квартири АДРЕСА_1 . Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 07.07.2016, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 15.09.2016 та постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01.02.2018, у справі № 521/14976/15-ц в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 відмовлено.

Суди дійшли висновку, що позивачем не доведено, що він є власником спірного майна квартири АДРЕСА_1 , а відповідач володіє вказаним майном без відповідної правової підстави. При цьому судами було зауважено, що спірна квартира вибула з власності, саме ОСОБА_9 17 жовтня 2001 року. За життя ні власник спірної квартири ОСОБА_9 , ні його правонаступник син ОСОБА_14 , з різних причин, не змогли захистити свої порушенні права в суді та в правоохоронних органах.

За змістом статті 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Судами встановлено, що жоден з правочинів, вчинених щодо спірного майна недійсним у встановленому законом порядку не визнано, навпаки, ОСОБА_5 оспорювався договір купівлі-продажу нерухомого майна № 01/1232, укладений 03.12.2001 на Одеській універсальній товарній біржі GIP між ОСОБА_5 та ОСОБА_15 , але ним було подано відмову від позову, внаслідок чого провадження у справі про визнання правочину недійсним було закрито.

Таким чином, досудовим розслідуванням установлено, що прийняттям державним реєстратором ОСОБА_8 рішення про державну реєстрацію припинення обтяження (арешту), накладеного на квартиру АДРЕСА_1 , не завдано тяжких наслідків ОСОБА_5 , оскільки зазначеним рішенням тільки припинялось обтяження (арешт), а власник вказаної квартири не змінювався. Державним реєстратором ОСОБА_8 до реєстру відомості про перехід права власності від ОСОБА_5 не вносились, а підставою переходу права власності на квартиру АДРЕСА_1 від ОСОБА_5 став договір купівлі-продажу нерухомого майна № 01/1232 від 03.12.2001, укладений на Одеській універсальній товарній біржі GIP, відповідно до якого ОСОБА_5 продав ОСОБА_15 вказану квартиру.

За таких обставин, досудовим розслідуванням установлено, що прийняттям державним реєстратором ОСОБА_8 рішення про державну реєстрацію припинення обтяження (арешту), накладеного на квартиру АДРЕСА_1 , не завдано тяжких наслідків ОСОБА_5 та не знаходиться в прямому причинному зв`язку з переходом права власності на цю квартиру. Також суд бере до уваги висновки судів, а саме Малиновського районного суду м. Одеси від 07.07.2016, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 15.09.2016 та постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01.02.2018, у справі № 521/14976/15-ц, згідно яких, суди дійшли висновку, що позивачем не доведено, що він є власником спірного майна квартири АДРЕСА_1 .

При цьому, слідчий суддя критично ставиться до посилань ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 30.03.2016, залишену без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 07.07.2016, у справі № 815/340/16 як на доказ порушення прав ОСОБА_5 скасуванням арешту на квартиру, що на думку скаржників, є підтвердженням завдання тяжких наслідків ОСОБА_5 діями ОСОБА_8 , оскільки порушення прав особи та завдання їй майнової шкоди є різними поняттями, а в ході розгляду адміністративними судами справи № 815/340/16 вирішувався публічно-правовий спір щодо правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, питання завдання при цьому майнової шкоди ОСОБА_5 судами не вирішувалось.

Таким чином, досудовим розслідуванням установлено відсутність в діях державного реєстратора ОСОБА_8 складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, оскільки в її діях відсутня об`єктивна (відсутні тяжкі наслідки від дій державного реєстратора) та суб`єктивна (державний виконавець ОСОБА_8 не передбачала можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння (дії або бездіяльності) та не могла їх передбачити) сторони злочину.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно - небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. Обов`язковими елементами складу будь-якого злочину є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона. Відсутність хоча б одного з цих елементів свідчить про те, що дії (бездіяльність), які оцінюються, не є злочином.

Зміст оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження відповідає вимогам ст. 110 КПК України, рішення слідчого є належним чином мотивованим та обґрунтованим, а підстав стверджувати, що в ході нового розслідування можуть бути встановлені дані для висновку про наявність в описаних заявником обставинах складу стверджуваного заявником злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, слідчим суддею при розгляді скарги не встановлено.

Враховуючи викладене, слідчий суддя погоджується з висновками, викладеними в постанові слідчого СВ Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 від 23.04.2019 року про закриття кримінального провадження №0003754, та не знаходить підстав для задоволення скарги.

Твердження ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , викладені в скарзі,не спростовують висновків слідчого, викладених в постанові від 23.04.2019 року, та є необґрунтованими. Скаржниками також не наведено слідчих (розшукових) дій, які не проведено слідчим в ході досудового розслідування, які б могли спростувати ці висновки.

Враховуючи викладене, правові підстави для задоволення скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 9, 22, 26, 110, 303, 305-307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на постанову слідчого слідчого відділу Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області від 23.04.2019 про закриття кримінального провадження №0003754, - залишити без задоволення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1