У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Новобузького районного суду Миколаївської області від 25 квітня 2019 року

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6

засуджений ОСОБА_5 ( в режимі відео конференції з приміщення

ДУ «Новобузький виправний центр № 103»

захисник ОСОБА_7 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Засуджений ОСОБА_5 просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою зарахувати йому у строк відбування покарання весь термін перебування у місцях позбавлення волі з 17.01.2018 до 17.10.2018 та звільнити його у зв`язку з тим, що термін його покарання сплинув.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області від 25.04. 2019 відмовлено у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 про зарахування судом в строк відбування покарання перебування під вартою та в місцях позбавлення волі.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_5 вказує, що суд першої інстанції безпідставно не зарахував йому у строк відбуття покарання перебування під вартою та місцях позбавлення волі з 17.01.2018 до 17.10.2018.

Вважає, що, знаходячись в місцях позбавлення волі з 17.01.2018 до 19.02.2019, він відбував остаточне покарання, призначене за сукупністю злочинів. Тому, враховуючи, що Богунський районний суд м. Житомира привів у відповідність покарання за ч.3 ст.212 КК України, а покарання за ч.1 ст. 358, ч.1 ст. 366 КК України залишив без змін, то з урахуванням вимог ч. 3 ст.74 КК України на даний час він повністю відбув призначене покарання.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 14.05.2008 та вироком апеляційного суду Миколаївської області від 19.08.2008, які змінені ухвалою Верховного Суду України від 30.10.2008, ОСОБА_5 засуджено за ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 1 ст. 366 КК України до позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права обіймати посади директора підприємства усіх форм власності строком на 3 роки.

У зв`язку з ухиленням від відбуття призначеного покарання, засуджений ОСОБА_5 був 02.03.2011 Заводським РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області оголошений у розшук. 17.01.2018 засуджений ОСОБА_5 , на виконання вироку суду, затриманий СКП Ріпкинського ВП ЧВП ГУНП в Чернігівській області та поміщений до ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор», а в подальшому 22.03.2018 етапований для відбуття покарання у виді позбавлення волі до ДУ «Житомирська ВК №4».

За ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 17.10.2018 приведено вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 14.05.2008 у відповідність до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо гуманізації відповідальності за правопорушення у сфері господарської діяльності». Прийнято рішення вважати ОСОБА_5 засудженим за ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 1 ст. 366 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки з позбавленням права обіймати посади директора підприємства усіх форм власності на строк 3 роки.

Суд першої інстанції при прийнятті рішення врахував дані особової справи, з яких слідує, що засуджений ОСОБА_5 прибув з ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» до Новобузького ВЦ № 103 для відбуття покарання у вигляді обмеження волі 19.02.2019.

Як встановлено судом першої інстанції, ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області від 15.03.2019 за клопотанням засудженого ОСОБА_5 в строк покарання у виді обмеження волі зараховано час слідування засудженого до установи відбування покарання з 17.10.2018 до 19.02.2019, з розрахунку, що одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

У поданій до суду першої інстанції заяви ОСОБА_5 просить зарахувати йому в строк відбування покарання за правилами ст. 72 КК України час перебування під вартою в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» з 17.01.2018 до 22.03.2018; час слідування під вартою до ДУ «Житомирська ВК №4» з 22.03.2018 до 13.04.2018, а також час перебування в ДУ «Житомирська ВК № 4» з 13.04.2018 до 17.10.2018.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції зазначив, що доводи засудженого ґрунтуються на помилковому розумінні положень ст. 58 КВК України та ст. 72 КК України.

Посилаючись на ст. 58 КВК України, зазначив, що лише у разі засудження до обмеження волі після завершення розгляду кримінального провадження (справи) у зв`язку з ухваленням обвинувального вироку, засудженому дійсно може бути зараховано час попереднього ув`язнення під вартою.

Між тим, ОСОБА_5 був засуджений до позбавлення волі і після його розшуку та затримання почав свій відлік строк відбуття покарання у виді позбавлення волі за судовими рішеннями. Відтак, подальше перебування засудженого у місці попереднього ув`язнення ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» в період з 17.01.2018 до 22.03.2018; час слідування під вартою до ДУ «Житомирська ВК № 4» та відбуття покарання у даній виправній колонії в період з 22.03.2018 до 17.10.2018 відноситься до строку відбування покарання у виді позбавлення волі.

Також суд першої інстанції врахував, що до ОСОБА_5 під час досудового розслідування та судового розгляду кримінальної справи попереднє ув`язнення не застосовувалось.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_7 на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який просив залишити ухвалу без змін, вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, апеляційній суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Верховного Суду України від 30.10.2008 змінено вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 14.05.2008 та вирок апеляційного суду Миколаївської області від 19.08.2008, та ОСОБА_5 призначено остаточне покарання за сукупністю злочинів, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 1 ст. 366 КК України, до позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права обіймати посади директора підприємства усіх форм власності строком на 3 роки.

Після набрання вироком законної сили засуджений ОСОБА_5 був оголошений у розшук у зв`язку із ухиленням від відбування призначеного покарання, та був затриманий 17.01.2018 на виконання вироку суду. Тобто, як вірно зазначив суд першої інстанції, після розшуку та затримання, ОСОБА_5 відбував покарання у виді позбавлення волі за вироком суду.

В подальшому, відбуваючи покарання у виді позбавлення волі, засуджений звернувся до суду з клопотанням про приведення вироку у відповідність до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо гуманізації відповідальності за правопорушення у сфері господарської діяльності».

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 17.10.2018 за вище зазначеним клопотанням прийнято рішення вважати ОСОБА_5 засудженим за ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 1 ст. 366 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки з позбавленням права обіймати посади директора підприємства усіх форм власності на строк 3 роки.

З матеріалів справи також слідує, що відповідно до ухвали Новобузького районного суду Миколаївської області 15.03.2019 за клопотанням засудженого ОСОБА_5 в строк покарання у виді обмеження волі зараховано час слідування засудженого до установи з 17.10.2018 до 19.02.2019, з розрахунку, що відповідно до п. «б» ч.1 ст. 72 КК України одному дню позбавлення відповідають два дні обмеження волі.

Тобто, враховано строк перебування під вартою з дня прийняття рішення про приведення вироку у відповідність до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо гуманізації відповідальності за правопорушення у сфері господарської діяльності», до його етапування до Новобузького ВЦ № 103.

З урахуванням тієї обставини, що до прийняття вище зазначеного рішення Богунським районним судом м. Житомира від 17.10.2018 засуджений ОСОБА_5 відбував покарання за вироком суду у вигляді позбавлення волі, відсутні підстави для врахування строку перебування засудженого в місцях позбавлення волі з моменту його затримання з 17.01.2018 до 17.10.2018 відповідно до п. «б» ч.1 ст. 72 КК України.

Крім того, суд першої інстанції врахував, що до засудженого ОСОБА_5 під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження, за яким він на даний час відбуває покарання, попереднє ув`язнення не застосовувалось.

Тому позбавлені підстав вимоги засудженого ОСОБА_5 про зарахування йому у строк відбування покарання часу перебування під вартою та місцях позбавлення волі з 17.01.2018 до 17.10.2018.

З огляду на наведене, судом першої інстанції прийняте законне рішення, а вимоги апелянта є необґрунтованими, оскільки відсутні законні підстави для їх задоволення.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 424, 532 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Новобузького районного суду Миколаївської області від 25 квітня 2019 року у відношенні ОСОБА_5 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3