УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2019 року м. Херсон

Слідчий суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на рішення слідчого про закриття кримінального провадження

в с т а н о в и в :

29 жовтня 2019 року ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді зі скаргою на рішення слідчого про закриття кримінального провадження, в якій просив скасувати постанову слідчого Корабельного ВП ХВП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_4 від 31.07.2018 року про закриття кримінального провадження № 0002452 від 06.07.2017р. за ч.1 ст. 182 КК України. Відповідно до вимог ст.. 55 КПК України визнати його потерпілим.
В обґрунтування скарги зазначив, що 27 червня 2017 року до Корабельного ВП ГУНП в Херсонській області ним була подана заява про злочин, передбачений ч.1 ст.182 КК України, в якій зазначалось, що ОСОБА_5 (далі ОСОБА_6 згідно свідоцтва про зміну імені) незаконно заволоділа інформацією стосовно його стану здоров`я та поширила її, таким чином скаржник вважає, що вона вчинила злочин, передбачений ч. 1 ст. 182 КК України. Під час слідчих дій скаржник надавав копії усіх заяв та листів де саме ОСОБА_5 поширювала про нього інформацію.
У грудні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до Херсонського міського суду із позовом до ОСОБА_5 про захист честі, гідності та ділової репутації. 23 травня 2019 року рішенням Херсонського міського суду Херсонської області було визнано дії ОСОБА_5 зі збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про мене без моєї згоди такими, що порушують особисті немайнові права та принижують честь та гідність.
28.10.2019р. ОСОБА_3 отримав витяг, що кримінальне провадження закрито ч.1 ст. 284 КПК України.
Скаржник та його представник в судове засідання не з`явились, представник ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_7 надала заяву про розгляд скарги без її участі.

Слідчий в судове засідання не з`явився, що відповідно до ч.3 ст.306КПК України не перешкоджає розгляду скарги. Направив до суду матеріали кримінального провадження №0002452 від 06.07.2017року.

Дослідивши матеріали кримінального провадження №0002452 від 06.07.2017року, слідчий суддя прийшла до висновку, що постанова про закриття вказаного кримінального провадження є невмотивованою, необґрунтованою і підлягає скасуванню з наступних підстав.

Слідчий закрив кримінальне провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284КПК України, яка передбачає закриття кримінального провадження якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Кримінальне провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284КПК України закривається тільки тоді, коли будуть спростовані всі доводи потерпілого про вчинення щодо нього злочину, коли буде вичерпано дослідження доказів, на які вказує заявник.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.110КПК України мотивувальна частина повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

З урахуванням приписів п.2 ч.1 ст.284, п.2 ч.5 ст.110 КПК України постанова про закриття кримінального провадження повинна містити виклад обставин про вчинення злочину, зміст доводів потерпілого про вчинений злочин, виклад доказів, які спростовують його доводи, тобто постанова про закриття кримінального провадження повинна розпочинатися з летального викладів доводів заявника чи потерпілого, а потім повинні викладатися докази на спростування цих доводів із правовим аналізом цих доказів. Якщо провадження закрито на підстав п.2 ч.1 ст.284КПК України, то також повинні бути викладені дії, які вчинила особа, до якої має претензії заявник або потерпілий, правовий аналіз чому ці дії не містять складу злочину.

Оскаржувана постанова не містить викладу обставин про вчинення злочину, доводів потерпілої сторони, а також посилання на докази, які б спростовували ці доводи чи підтверджували їх, не зазначено які ж дії вчиняла ОСОБА_5 .

Що стосується викладу обставин потерпілим, то слідчий обмежився тільки тим, що зазначив «в заяві ОСОБА_3 викладено факти про наступне; рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 24.11.2015року шлюб зареєстрований 16.08.2014року міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління у Херсонській області, актовий запис №724 між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 розірвано».

На цьому виклад доводів потерпілого завершився. Дуже сумнівним є те, що обставини кримінального правопорушення полягають тільки в тому, що шлюб між сторонами було розірвано, і ОСОБА_3 повідомляв слідчого тільки про факт розлучення з колишньою дружиною.

Проте у своїй заяві ОСОБА_3 вказує, що ОСОБА_5 направила до крюінгової компанії «Марлоу Навігейшн Україна» інформацію, яку вона отримала із КЗ «Херсонська обласна інфекційна лікарня ім.. Г.Д. Горбачевського», тобто інформацію про стан здоров`я ОСОБА_3 . Інформацію про стан здоров`я ОСОБА_3 його колишня дружина розголосила у суді при розгляді цивільної справи.

Слідчий не дав жодної оцінки факту розголошення ОСОБА_8 інформації про стан здоров`я заявника, нічого не зазначив про її показання, адже вона була допитана як свідок.

Процесуальним прокурором ОСОБА_9 слідчому надані вказівки які процесуальні дії необхідно вчинити, але процесуальні дії, зазначені у вказівках, слідчим не виконані.

Слідчий послався на Сімейний Кодекс України без зазначення конкретної статті, частини статті (тобто незрозуміло чи існує така статті в СК взагалі незрозуміло), що сторони «перебували у сімейних відносинах та відповідно до Сімейного Кодексу зобов`язані повідомляти один одного про стан свого здоров`я, яке може повідомлятися ( використовуватися) однією із сторін подружжя. Але якщо така норма існує, то ж подружжя зобов`язані повідомляти лише одне одного про стан здоров`я, а не сторонніх осіб.

Слідчий без посилання на джерело дав роз`яснення що таке сімейна таємниця, що таке використання конфіденційної інформації, проте не зрозуміло з якою метою він виклав ці роз`яснення.

Слідчий на тій підставі (яку він сам і визначив), що використання інформації особою, яка зобов`язана знати про стан здоров`я подружжя та для врегулювання конфлікту сімейного характеру в рамках цивільного судочинства, зробив висновок про відсутність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.182КК України, оскільки не тягнуть за собою умислу для задоволення певної потреби чи одержання певної вигоди.

З такого висновку слідчого слідує, що: 1)поширення інформації про стан здоров`я ОСОБА_3 мало місце,; 2) інформацію було поширено особою, яка зобов`язана була знати цю інформацію; 3) ця інформація була поширена з метою врегулювання сімейного конфлікту; 4) ознаки кримінального правопорушення відсутні, оскільки не тягнуть за собою умислу для задоволення певної потреби чи одержання певної вигоди.

Із викладеного висновку слідчого незрозуміло з якого джерела слідчий взяла інформацію про те, що інформація була поширена з метою врегулювання сімейного конфлікту, постанова не містить відомостей про те, що хтось повідомляв таку причину розповсюдження інформації про стан здоров`я. Також незрозуміло як ознаки кримінального правопорушення можуть тягнути умисел.

Частина 1 ст.182КК України не зазначає про задоволення якихось потреб чи одержання певної вигоди, а тому відсутність таких ознак не вказує на відсутність складу злочину. При закритті кримінального провадження мова йде тільки про склад кримінального правопорушення або його відсутність, а не «ознаки кримінального правопорушення», як вказано у постанові.

Слідчий в оскаржуваній постанові не дав жодної оцінки тому факту, що в заяві ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення зазначається і про протиправні дії щодо поширення інформації про стан його здоров`я працівником КУ «Херсонська обласна інфекційна лікарня ім.. Г.Л. Горбачевського» ОСОБА_10 , яка згідно змісту оскаржуваної постанови в сімейних відносинах з ОСОБА_3 не перебувала, а відповідно висновок слідчого про відсутність ознак кримінального правопорушення внаслідок сімейних стосунків ОСОБА_10 не стосується.

У заяві про кримінальне правопорушення йшлося про діяння двох осіб ОСОБА_5 та ОСОБА_10 , а слідчий визначився тільки з відсутністю складу кримінального правопорушення в діях ОСОБА_5 , а діянню ОСОБА_10 не надав оцінки.

Резолютивна частина постанови повинна випливати з мотивувальної частини, бути її логічним завершенням. Проте резолютивна частина постанови аж ніяк не впливає з її мотивувальної частини.

Скаржник просить визнати його потерпілим у кримінального провадженні. КПК України не передбачено визнання потерпілим у кримінальному провадженні слідчим суддею. Відповідно до ст.55 КПК України слідчий, прокурор визнають особу потерпілою за її заявою. Після поновлення досудового розслідування заявник має право звернутися з відповідним клопотання до слідчого, і в разі відмови у задоволенні заяви оскаржити відмову до слідчого судді.

Скаржник зазначає, що отримав витяг із ЄРДР 28.10.2019року, в якому було зазначено, що кримінальне правопорушення закрито 31.07.2018року, до суду із скаргою звернувся 29.10.2019року.

Матеріали кримінального провадження не містять відомостей про направлення заявнику копії постанови про закриття кримінального провадження.

Доводи скаржника про те, що про постанову про закриття кримінального провадження він дізнався 28.10.2019року слідчим не спростовані.

Відповідно до ч.1 ст.304КПК України скарга на рішення про закриття кримінального провадження може бути подана протягом 10-ти днів з дня отримання особою її копії. Копії постанови про закриття кримінального провадження на час звернення до суду заявник не отримав.

За вказаних обставин заявник не пропустив строк звернення зі скаргою до суду.

Керуючись ст.ст.303, 304,306 КПК України, слідчий суддя,

постановив:

Скасувати постанову слідчого СВ Корабельного ВП ХВП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_4 від 31.07.2018року про закриття кримінального провадження №0002452 від 06.07.2017року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_1