ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 564/1087/19

28 листопада 2019 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костопіль кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, вдівця, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, тимчасово не непрацючого, раніше не судимого відповідно до ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

за участю сторін кримінального провадження прокурора ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , представника потерпілої ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:
12.01.2019 року приблизно о 9 год. 20 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи поблизу магазину «М`яско», що по вул 8-го Березня, 2 в м. Костопіль, безпричинно, на грунті особистих неприязних відносин, діючи умисно, бризнув зеленкою в обличчя ОСОБА_5 , чим спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді хімічного опіку повік обох очей і очного яблука, які згідно висновку експерта № 5 відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні вину у пред`явленому йому обвинуваченні не визнав і у відповідності до ст.63 Конституції України відмовився від дачі показань. Заявлений потерпілою цивільний позов про стягнення матеріальної та моральної шкоди не визнав.

Незважаючи на це, вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні даного кримінального правопорушення стверджується дослідженими в судовому засіданні доказами .

Зокрема, потерпіла ОСОБА_5 показала, що зустрічалась з обвинуваченим близько 6 років. На даний час їх стосунки припинилися, однак, обвинувачений продовжує її переслідувати. 11.01.2019 року їй прийшло повідомлення на телефон з невідомого номеру про те, що когось облили кислотою. Вважає, що дане повідомлення прийшло від обвинуваченого із чужого телефону, оскільки, зі свого особистого номеру надсилати їй повідомлення він не може, тому що він занесений до «чорного списку». Наступного дня 12.01.2019 року біля магазину «Мяско» по вул. 8-го Березня вона зустріла ОСОБА_3 , який вилив на неї зеленку в область обличчя, сказавши при цьому «що потім буде кислота» та пішов. Вона звернулась в лікарню, де її оглянув лікар і встановив діагноз хімічний опік повік та очей І ступеня, після чого лікувалась 10 днів.

Свідок ОСОБА_8 показала, що 12.01.2019 року вона біля комп`ютерного клубу «Пегас» в м. Костопіль, який розташований в будинку на перехресті вулиць 8-го Березня та Нова зустріла Остапчука Андрія, який пройшов повз та не привітався. Повернувши на вул. 8-го Березня, навпроти приміщення центральної аптеки побачила на тротуарі на снігу п`ятна розлитої зеленки. Потім їй сказали, що ОСОБА_9 облив ОСОБА_10 зеленкою.

Свідок ОСОБА_11 показав, що 12.01.2019 року приблизно о 9 год 20 хв. до нього зателефонувала дружина та повідомила, що ОСОБА_9 облив обличчя їхньої дочки зеленкою. Він відразу приїхав додому та побачив, що дочка змивала зеленку з обличчя, одяг також був в зеленці, після чого звернулась до лікаря та лікувалась. Ввечері пішов до обвинуваченого, та запитав навіщо він таке зробив, на що останній відповів «а що тут такого». Через деякий час бачив як обвинувачений перестрівав дочку та погрожував, внаслідок чого остання боїться спокійно ходити по м. Костопіль, змушений проводити її на роботу.

Відповідно до висновку експерта № 5 при судово-медичній експертизі гр-ки ОСОБА_5 виявлені білесуваті кірочки на нижніх повіках обох очей, що цілком можуть відповідати слідам загоєння «хімічного опіку повік обох очей і очного яблука» діагностованого при огляді лікарями 12 січня 2019 року. Отримані ушкодження зважаючи на їх вид та морфологічні властивості утворилися від одномоментної дії хімічного чинника, приблизно за 2-4 доби до моменту огляду і відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Аналізуючи вказані докази в їх сукупності, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для підтвердження вчинення ОСОБА_3 інкримінованого йому злочину.

Суд критично оцінює заперечення ОСОБА_3 стосовно того, що він даного злочину не вчиняв. Його показання в цій частині спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами і суд розцінює їх як намір уникнути відповідальності.

Відмову обвинуваченого ОСОБА_3 від дачі показів, а так само доводи захисника про недоведеність вини обвинуваченого у вчиненні злочину - суд вважає реалізацією обвинуваченим свого права давати свої показання з огляду на обрану ним правову позицію захисту.

Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, суд вважає встановленим, що ОСОБА_3 12.01.2019 року спричинив потерпілій легкі тілесні ушкодження і кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 125 КК України.

Відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання, яке є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення та попередження скоєння нових злочинів, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Враховуючи характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд вважає за необхідне, обрати обвинуваченому покарання із передбачених санкцією ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу.

Судом також встановлено, що представником потерпілої адвокатом ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5 заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування матеріальних збитків, моральної шкоди завданої злочином та понесених процесуальних витратах.

В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що внаслідок вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення потерпілій ОСОБА_5 заподіяно матеріальні збитки та моральну шкоду, у зв`язку з чим просить стягнути з обвинуваченого 353,20 грн. матеріальних збитків, 5000 грн. моральної шкоди та 4500 грн. процесуальних витрат.

У відповідності до п. 14 Постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1989 р. № 3 "Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна" із послідуючими змінами і доповненнями, при розгляді позову мають бути наведені докази, якими підтверджується шкода, а також наведені розрахунки сум, що підлягають стягненню.

Згідно досліджених в судовому засіданні квитанцій встановлено, що потерпілою у зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями для лікування було витраченого кошти на придбання медичних препаратів в сумі 353,20 грн.. Суд вважає, що позов в цій частині доведений і підлягає до задоволення.

Відповідно до положень п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин.

Врахувавши глибину душевних страждань потерпілої, ступінь вини обвинуваченого та конкретні обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди слід задовольнити частково.

Відповідно до п.1 ст.118 КПК України, витрати на правову допомогу є процесуальними витратами.

Згідно ч.2 ст.120 КПК України, витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача та цивільного відповідача, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. В зв`язку з цим підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_5 витрати на правову допомогу, які відповідно до матеріалів провадження складають 4500 грн.

Зазначене підтверджується правовою позицією Верховного Суду від 09 жовтня 2018 року у справі № 159/1642/17.

На підставі викладеного та керуючись ст. 124, 128, 371, 374, 375 КПК України, ст.65, 125 КК Укаїни суд
ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі сорок неоподаткованих мінімумів доходів громадян (680 грн.) в користь держави.

Цивільний позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 353 (триста п`ятдесят три) грн. 20 коп. у відшкодування матеріальної шкоди, 3000 (три тисячі) грн. у відшкодування моральної шкоди та 4500 (чотири тисячі п`ятсот) грн.. у відшкодування процесуальних витрат на отримання правової допомоги.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

СуддяОСОБА_1