Справа № 282/1214/19
Провадження № 1-кп/282/161/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2019 рокусмт.Любар

Любарський районний суд Житомирської області в складі

Головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі судових засідань: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

обвинувачених: ОСОБА_4

ОСОБА_5

ОСОБА_6

ОСОБА_7

захисників обвинувачених: ОСОБА_8

ОСОБА_9

ОСОБА_10

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000087від 04.03.2019 року, по обвинуваченню ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

12 листопада 2019 року, через канцелярію суду прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_3 , було подано клопотання про застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту строком на 2 місяці.

Клопотання є мотивовано тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у вимозі передачі чужого майна, з погрозою насильства над потерпілим (вимаганні), вчинених за попередньою змовою групою осіб.

Вина обвинуваченого підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які містяться в реєстрі матеріалів досудового розслідування.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавленні волі на строк від трьох до семи років позбавлення волі, під загрозою тяжкості покарання може переховуватись від суду.

Також, ОСОБА_6 є особою, яка раніше судима, неодноразово притягувалась до кримінальної відповідальності, та лише у 2018 році до суду направлено 3 обвинувальних акти по обвинуваченню ОСОБА_6 у нанесені легких тілесних ушкоджень, які закриті судами, у зв`язку з відмовою потерпілих від обвинувачення. Зазначене характеризує особу, як таку, що схильна до вчинення кримінальних правопорушень та підтверджує наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст. 177 КПК України щодо вчинення іншого кримінального правопорушення.

Ризик незаконно впливу на потерплого та свідків, обумовлений тяжкістю кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 . Так, з огляду на принцип безпосередності дослідження доказів, показання потерпілого та свідків, надані під час досудового розслідування, не мають жодного доказового значення для суду. Сторона обвинувачення обґрунтовано припускає, що у разі застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 іншого запобіжного заходу, останній може вчиняти спроби незаконного впливу на потерпілого та свідків з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки ОСОБА_6 раніше був знайомим з потерпілим ОСОБА_11 та свідками, йому відомо місце їх проживання,

У підготовчому судовому засіданні прокурор клопотання підтримала та просила суд його задовольнити з підстав викладених у клопотанні.

Обвинувачений ОСОБА_6 , у підготовчому судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора про обрання відносно нього запобіжного заходу. Зазначив, що прокурором не додано до клопотання жодних доказів на підтвердження наявності ризиків, зазначених у клопотанні.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_10 , у підготовчому судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора та просив застосувати відносно його підзахисного запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Вислухавши пояснення сторін, розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вивчивши доводи клопотання прокурора, вислухавши думку обвинуваченого та його захисника, суд вважає що прокурором не надано суду достатню кількість доказів та не наведено достатньо обставин, які б вказували на те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Згідно ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

У відповідності до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відтак, у відповідності до положень ст. 176, 194 КПК України, суд вважає, що у задоволенні клопотання прокурора про обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту слід відмовити та застосувати відносно нього більш м`який запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Згідно ч. 1, 2 ст. 179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 7 ст. 194 КПК України, обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Керуючись ст. 131, 177, 178, 179, 193, 194, 196, 197 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_3 , про застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту відмовити.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання на строк 2 (два) місяці до 06 лютого 2020 року.

Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_6 , прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора, суду.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 , обов`язоки: повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; утримуватись від спідкування з потерпілими та свідками у кримінальному провадженні;

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_6 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання обвинуваченим ОСОБА_6 , покласти на прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_3 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1