27 серпня 2019 року
справа № 628/377/17
провадження № 51-4212 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 18 червня 2019 року стосовно ОСОБА_5
Вироком Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 16 березня 2018 року ОСОБА_5 визнановинуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України (далі КК України), та призначено їй покарання з урахуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строком 4 роки 6 місяців без конфіскації майна. Відповідно до ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням строком 3 роки. Згідно ч.1 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_5 обов`язки протягом іспитового строку повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та періодично з`являтися для реєстрації в уповноважений орган з питань пробації. Запобіжний захід до обвинуваченої ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили - не застосовано. Вирішено питання щодо речових доказів.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 18 червня 2019 року апеляційну скаргу прокурора залишено без задоволення, а вирок Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 16 березня 2018 року стосовно ОСОБА_5 залишено без змін.

У касаційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу Харківського апеляційного суду від 18 червня 2019 року та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді апеляційної інстанції. Прокурор посилається на неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність в частині неправильного застосування ст.ст. 69, 75 КК України, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення. Звертає увагу на те, що засуджена вчинила злочин, який відповідно до положень ст. 12 КК України є тяжким. Також зазначає, що у матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які дані, що підтверджували б наявність такої обставини, як щире каяття, оскільки під час проведення досудового розслідування вона не визнавала свою вину. Вважає, що ухвалу апеляційного суду винесено без дотримання вимог ст. 419 КПК України, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Перевіривши доводи касаційної скарги та долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів не вбачає підстав для відкриття касаційного провадження з мотивів, наведених у скарзі.
Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. Суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до приписів ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Висновки суду першої інстанції щодо визнання винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК Українита правильності кваліфікації її дій в касаційному порядку не оспорюються.

Доводи касаційної скарги прокурора, якими він обґрунтовує заявлені вимоги, аналогічні доводам апеляційної скарги, яким апеляційний суд дав належну оцінку під час апеляційного розгляду.
Так, в постановленій за наслідками апеляційного розгляду ухвалі, суд апеляційної інстанції дав оцінку тому, що при призначенні покарання суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характер скоєного ОСОБА_5 злочину, дані про її особу, згідно із якими вона раніше не судима, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, є пенсіонеркою, її характеристику за місцем проживання, наявність в неї ряду хронічних захворювань, а саме: Дисцилякуторну гіпертонічну енфефалопатію ІІ ст. з лікворно-гіпертензійним, вестибуло-атактичним, астено-невротичним синдромами, на підставі виписки з її медичної карти №3892 потребує «Д» нагляду невропатолога та сімейного лікаря, наявність матері похилого віку, яка потребує догляду. Крім того, судом у якості обставин, що пом`якшують покарання визнано те, що обвинувачена щиро розкаялась у вчиненому, її похилий вік, наявність хронічних захворювань. У зв`язку з цим, враховуючи незначну кількість наркотичної речовини (1,86грама), наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, приймаючи до уваги дані про особу винної, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_5 покарання за ч.2 ст. 307 КК Україниіз застосуванням ст. 69 КК України у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна; відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком три роки та на неї покладено передбачені ч. 1 ст. 76 КК України обов`язки.

Також судом апеляційної інстанції враховано те, що обвинувачена повністю визнала свою вину в суді, щиро розкаялася, дала правдиві показання.
Крім того, під час апеляційного розгляду судом була наданаоцінка доводам апеляційної скарги прокурора про демонстрування байдужості з боку обвинуваченої до порядку обігу наркотичних засобів та обставин, що вказують на її кримінальну спрямованість, із наведенням мотивів для їх відхилення.
При цьому судом апеляційної інстанції правильно враховані вимоги ст. 65 КК.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції обґрунтовано погодився з висновком суду першої інстанції про необхідність призначення ОСОБА_5 покарання із застосуванням положень ст.ст. 69, 75 КК України, оскільки підстави для призначення їй більш суворого покарання з його реальним відбуванням відсутні.

В касаційній скарзі прокурора відсутнє достатнє обґрунтування неможливості застосування ст.ст. 69, 75 КК України до засудженої.
Таким чином, на переконання колегії суддів касаційного суду, під час апеляційного розгляду, суд перевірив доводи скарги прокурора та надав на них вичерпну відповідь, належним чином вмотивував своє рішення з наведенням докладних мотивів, з яких апеляційну скаргу прокурора залишив без задоволення, а вирок місцевого суду без зміни.
Таким чином, доводи прокурора про порушення судом апеляційної інстанції положень ст. 419 КПК України, колегія суддів вважає непереконливими, оскільки при перевірці ухвали апеляційного суду порушень вимог вказаної статті встановлено не було.

Касаційна скарга прокурора не містить конкретного обґрунтування істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність або невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженої, яке перешкодило чи могло перешкодити судам першої та апеляційної інстанції ухвалити законні та обґрунтовані судові рішення при розгляді кримінального провадження з огляду на положення статей 412-414 КПК України, а відтак й необхідності скасування ухвали Харківського апеляційного суду від 18 червня 2019 року з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК України.

Підстав для сумніву у правильності висновків суду апеляційної інстанції немає.
Таким чином, оскільки з касаційної скарги прокурора та копій судових рішень не вбачається підстав для задоволення касаційної скарги, згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПКУкраїни у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд

постановив:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора ОСОБА_4 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 18 червня 2019 року стосовно ОСОБА_5 - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_6 ОСОБА_3