Справа215/3289/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2019 року Тернівський районий суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
в складі: головуючого, судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
Учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №1 в м.Кривому Розі кримінальне провадження № 0000277 за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кривого Рогу, Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючого, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ст.ст.125 ч.1, 128 КК України,

ВСТАНОВИВ:

29 січня 2017 року приблизно о 19.00 годині ОСОБА_7 перебував у приміщені кафе «Булочна» по вул. В. Терещенка в Тернівському районі м. Кривого Рогу, де на той час перебували потерпілі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
Цього ж дня приблизно о 19.00 годині в приміщені кафе «Булочна» по вул. В. Терещенка в м. Кривому Розі між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 виникла сварка, під час якої ОСОБА_7 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи з прямим умислом спрямованим на спричинення тілесних ушкоджень, стоячі навпроти ОСОБА_4 , кулаком лівої руки наніс йому один удар в ділянку голови. В результаті вчинення зазначених навмисних дій ОСОБА_7 заподіяв потерпілому ОСОБА_4 , тілесні ушкодження у вигляді: синця нижньої повіки правого ока, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 959 від 12.06.2017 року, відноситься до легких тілесних ушкоджень, як такі що мають незначні скороминучі наслідки.
В цей час, до ОСОБА_7 підійшла ОСОБА_5 та стала між ним та ОСОБА_4 . На що ОСОБА_7 , діючи умисно, своєю правою рукою схопив за праву руку потерпілу ОСОБА_5 та відштовхнув її у лівий бік, чим спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді синця по внутрішній поверхні середньої третини правого плеча, які згідно висновку судово-медичної експертизи №958 від 14.06.2017 відноситься до легких тілесних ушкоджень, як такі що мають незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів.
Після вказаних дій, ОСОБА_7 направився в сторону виходу з приміщення кафе «Булочна» по вул. В. Терещенка в Тернівському районі м. Кривого Рогу.
Однак, в цей час, до приміщення «Булочна» по вул. В. Терещенка в Тернівському районі м. Кривого Рогу заходила неповнолітня потерпіла ОСОБА_6 та ОСОБА_7 діючи необережно, в наслідок злочинної недбалості, не передбачаючи настання шкоди для здоров`я неповнолітньої ОСОБА_6 , хоча повинен був і міг передбачити, своєю правою рукою відштовхнув в бік неповнолітню ОСОБА_6 , в результаті чого остання впала на сідниці. Від падіння ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді: перелому першого куприкового хребця з задоволеним стоянням відломків, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 957 від 12.05.2017 року, відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я (більше 21 доби).

Дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України, за ознаками умисного легкого тілесного ушкодження та ст.128 КК України, за ознаками необережного середньої тяжкості тілесного ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 за ст.125 ч.1 КК України винуватим себе визнав частково, за ст.128 КК України винуватим себе не визнав, пояснив, що потерпілих ОСОБА_8 і ОСОБА_9 не штовхав. В кафе він знаходився разом з ОСОБА_10 , поряд за столиком сиділа ОСОБА_11 , коли в кафе зайшов її чоловік ОСОБА_12 . ОСОБА_12 голосно став виражався нецензурною лайкою, в тому числі і на працівників кафе, на зауваження не реагував, тому коли ОСОБА_4 хотів сісти на стілець біля столику дружини, ОСОБА_7 вибив стілець і ОСОБА_4 впав на підлогу. Підвівшись, ОСОБА_4 вдарив ОСОБА_7 в обличчя, а ОСОБА_7 завдав удару кулаком в обличчя ОСОБА_4 у відповідь. Після чого вони з ОСОБА_13 вийшли з кафе, при чому на виході він не зустрічав і не штовхав ОСОБА_9 , а всередині кафе не штовхав ОСОБА_8 .

Свідок ОСОБА_14 підтвердив пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 в тій частині, що ОСОБА_12 виражався нецензурною лайкою, та на їх зауваження не реагував. По цій причині ОСОБА_15 вибив ОСОБА_4 стілець. Підвівшись, ОСОБА_4 перший вдарив ОСОБА_7 , після чого ОСОБА_7 завдав удар у відповідь. Більше нікого ОСОБА_7 не чіпав, та ОСОБА_6 на виході з кафе вони не зустріли.

Свідок ОСОБА_16 , працівниця кафе, пояснила що дійсно ОСОБА_4 прийшов в кафе, де знаходилася його дружина ОСОБА_11 , та став ображати дружину нецензурно. На її зауваження, та зауваження ОСОБА_17 не реагував. Після того як ОСОБА_7 вибив ОСОБА_4 стілець, останній підвівшись, вдарив в обличчя ОСОБА_7 , та ОСОБА_7 завдав ОСОБА_4 удар у відповідь. Після цього ОСОБА_15 і ОСОБА_13 вийшли з кафе, а ОСОБА_18 вискочив за ними, та кинув у Пустового стільця. Внаслідок інциденту вона викликала поліцію, але ОСОБА_18 не угомонився, та близько 20.00 год. повернувся до кафе, кричав, грюкав у вікна.

Не зважаючи на не визнання своєї вини обвинуваченим за ст.128 КК України, та часткове визнання вини за ст.125 ч.1 КК України, суд критично ставиться до пояснень обвинуваченого і свідків ОСОБА_14 і ОСОБА_16 , які спростовуються сукупністю досліджених доказів, та вважає винуватість обвинуваченого доведеною.

Винуватість ОСОБА_7 підтверджується поясненнями потерпілого ОСОБА_4 , за якими він з сестрою дружини ОСОБА_9 прийшли до ОСОБА_19 в кафе. ОСОБА_20 залишилася на вулиці біля входу. Дійсно він завдав удару ОСОБА_7 , після того як ОСОБА_7 вибив стілець і перший завдав йому удару в обличчя. ОСОБА_11 намагалася захистити його, але ОСОБА_7 схопив її за руку, та штовхнув у живіт. На виході ОСОБА_7 схопив за одяг та штовхнув ОСОБА_9 , внаслідок чого остання впала на сідниці на тверде покриття дороги.

Аналогічними поясненнями потерпілої ОСОБА_5 якими вона підтвердила, що ОСОБА_7 штовхнув її в живіт, схопивши за ліву руку, хоча бачив що вона була вагітна, та не зважав на попередження чоловіка, щодо її вагітності. Виходивши з кафе штовхнув сестру ОСОБА_9 , з за чого та впала, отримавши перелам куприкового відростка. Чоловік, після тог як впав, загубив окуляри, ОСОБА_7 в цей час завдав чоловікові удару кулаком в праве око.

Поясненнями потерпілої ОСОБА_6 по яким вона разом з ОСОБА_4 прийшли в кафе пізніше, вона сіла за столик надворі, а ОСОБА_4 зайшов всередину. Через великі скляні вікна вона бачила конфлікт в приміщенні кафе, тому на виході загородила дорогу ОСОБА_7 , який, скориставшись фізичною перевагою злегка підняв її схопивши за руки та одяг, і штовхнув на асфальтове покриття дороги. Вона відчула сильний біль внизу спини, звернулася в поліцію, пройшла медичну експертизу, яка встановила в неї перелам куприкової кістки.

Поясненнями свідка ОСОБА_21 встановлено, що він разом з ОСОБА_22 стяли біля кафе-булочної, неподалік знаходилася ОСОБА_9 , яку він вважав донькою ОСОБА_23 . Всередині кафе він бачив як ОСОБА_4 , і ОСОБА_7 завдали ударів один - одному. Бачив як ОСОБА_7 штовхнув ОСОБА_8 . Побачивши це, ОСОБА_6 стала заходити в кафе, та зіткнулася з ОСОБА_7 на вході. ОСОБА_7 штовхнув ОСОБА_6 внаслідок чого та впала на сідниці і на спину, після чого ОСОБА_15 і ОСОБА_13 втекли.

Поясненнями свідка ОСОБА_24 який підтвердив пояснення ОСОБА_21 , уточнив, що ОСОБА_7 на виході схопив ОСОБА_6 за руки, штовхнувши на тверде покриття дороги.

Протоколом слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_6 а.с.63 т.2, яка на макеті тіла людини показала як ОСОБА_7 схопивши її за одяг, штовхнув на асфальт, внаслідок чого вона впала на сідниці.

Висновком судово-медичного експерта №957 від 08.02.2017 р. а.с.88-89 т.2, за яким потерпілій ОСОБА_6 були заподіяні середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження, які викликали тривалий розлад здоров`я більше 21 доби у вигляді переламу 1-го куприкового хребця з задовільним стоянням відламків. Давність ушкоджень відповідає 29.01.2017 р., виникли від одноразової дії фізичної сили, найбільш вірогідно в результаті падіння на сідниці з висоти власного зросту з прискоренням.

Протоколом слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_4 а.с.69 т.2, який показав як ОСОБА_7 знаходячись поряд з ним на відстані до 1 метра, кулаком лівої руки наніс йому удар в ділянку правого ока.

Висновками судово-медичного експерта №959 а.с.74-75 т.2, за яким потерпілому ОСОБА_4 були заподіяні легкі тілесні ушкодження, як такі що мають незначні скороминучі наслідки у вигляді синця на нижньому повіці правого ока, які по давності відповідають 29.01.2017 р.

Протоколом слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_5 а.с.70-71 т.2, яка показала на манекені, як ОСОБА_7 знаходячись поряд з нею, схопив її за праву руку, та обома руками штовхнув у живіт.

Висновками судово-медичного експерта №959 від 07.02.2017 р. а.с.81-82 т.2, за якими потерпілій ОСОБА_5 були заподіяні легкі тілесні ушкодження у вигляді синця на внутрішній поверхні середньої третини правого плеча, які по давності можуть відповідати 29.01.2017 р.

Експертом в дослідній частині експертизи тілесних ушкоджень ОСОБА_4 проаналізований висновок спеціаліста а.с.76 т.2, до якого ОСОБА_4 звернувся 31.01.2017 р. та пройшов судово-медичне обстеження.

Саме 30.01.2017 р. неповнолітня на той час ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , надала пояснення в Тернівське ВП а.с.43 т.2, вказувала на отримання нею тілесних ушкоджень при обставинах 29.01.2017 р.

Але зава про вчинення вказаного кримінального правопорушення була внесена в ЄРДР лише 06.03.2017 р. а.с.36 т.2, та лише після скарги до прокурора, представник неповнолітньої ОСОБА_6 - ОСОБА_5 була залучена до участі в кримінальному проваджені як законний представник потерпілої а.с.42 т.2.

Згідно висновку спеціаліста, який провів судово-медичне обстеження ОСОБА_6 08.02.2017 р. а.с.51 т.2, проаналізована амбулаторна карта потерпілої, з якої видно що вже 03.02.2017 р. ОСОБА_6 звернулася до 8-ї міської лікарні, та їй була проведена рентгенограма, якою зафіксовано перелам 1 куприкового хребця.

Суд критично ставиться до пояснень обвинуваченого, та розцінює їх як спосіб захисту. Пояснення ОСОБА_7 з запереченнями щодо заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , а також пояснення свідків ОСОБА_14 і ОСОБА_16 спростовуються як послідовними поясненнями потерпілих, які узгоджуються між собою, так і поясненнями свідків ОСОБА_21 і ОСОБА_24 які відповідають поясненням потерпілих, відповідають об`єктивним судово-медичним даним і дослідженим письмовим доказам в матеріалах кримінального провадження.

Судом встановлено, що пояснення ОСОБА_14 і ОСОБА_16 суперечать іншим дослідженим судом доказам, крім того до пояснень свідка ОСОБА_14 , який має дружні стосунки з обвинуваченим слід ставитися критично.

Оцінюючи докази, суд керується вимогами ст. 94 КПК України, за якими суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Суд також враховує прецеденту практику Європейського суду з прав людини, зокрема у рішеннях «Нечипорук і Йонкало проти України» (п.150) від 21.04.2011 року та «Кобець проти України» (п.43) від 14.02.2008 року, згідно яких суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати із сукупності ознак чи не спростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Таким чином, всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження, оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає зібрані у справі докази належними та допустимими, оскільки вони отримані в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, у повній мірі узгоджуються між собою, і судом не встановлено жодних істотних порушень прав і свобод людини під час їх отримання. Будь-яких інших доказів сторонами, які були рівними і вільними у використанні своїх процесуальних прав у межах і у спосіб, передбачений КПК України, суду не надано.

Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає що поясненнями потерпілих, свідків обвинувачення опитаних судом, протоколами слідчих експериментів, висновками експертів, судом встановлено що зібрані обвинуваченням докази в їх сукупності є достовірними, та достатньою мірою підтверджують винуватість ОСОБА_7 як в кримінальному правопорушенні за ч.1 ст. 125 КК України, за ознаками умисного заподіяння легких тілесних ушкоджень; так і за ст.128 КК України, за ознаками необережного середньої тяжкості тілесного ушкодження.
Потерпілою ОСОБА_6 заявлено цивільний позов до ОСОБА_7 про стягнення майнової шкоди в сумі 493,51 грн. у вигляді витрат на лікування та проведення судово-медичних досліджень, купівлі ренгген-плівки, оплату отримання висновків спеціаліста та акту СМЕ. Стягнення моральної шкоди в розмірі 100000 грн., всього на суму 100493 грн. 51 коп.

В обґрунтування стягнення суми в 100000 грн. потерпіла ОСОБА_6 вказує, що понесла значні моральні страждання, фізичний біль з за отриманих середньої ступені тяжкості тілесних ушкоджень а.с.193-195 т.2.

Потерпіла ОСОБА_6 підтримала цивільний позов в судовому засіданні, вказує, що активно займалася армспортом, отримана травма у вигляді переламу 1 куприкового хребця значно заважає їй в спортивних досягненнях, та майже зводить нанівець її подальшу спортивну кар`єру, тому заявлена нею сума в 100000 грн. буде відповідати заподіяним їй моральним стражданням.

Обвинувачений ОСОБА_7 позов не визнав, посилається на свою не винуватість в заподіянні тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Правовідносини між сторонами регулюються ст.ст.1166, 1167, 1195 ЦК України особа яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати потерпілого на придбання ліків, втрачений заробіток, додатковий догляд, майнову та моральну шкоду завдану винними, незаконними діями.

Судом встановлена незаконність дій обвинуваченого, потерпілій ОСОБА_6 заподіяні моральні страждання заподіянням середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, що загальновідомо вимагало від потерпілої додаткових зусиль для організації свого життя, та спричиняло моральні страждання.

Підтверджуються наданими потерпілою товарними та фіскальними чеками витрати ОСОБА_6 на лікування в сумі 493,51 грн. а.с.122-123 т.3.

Потерпіла ОСОБА_6 надала до суду результати своїх спортивних досягнень в 2016-2017 р.р. а.с.8-10 т.3, але не надала до суду жодних доказів лікування переламу 1-го куприкового хребця з задовільним стоянням уламків.

21.12.2018 р. судом була оголошена перерва по справі, для надання можливості потерпілій ОСОБА_6 і її законному представнику ОСОБА_5 надати суду медичні дані, щодо лікування отриманої травми а.с.60 т.3.

Але жодних доказів лікування потерпілою до суду не надано.

Відповідно до припису ст.128 ч.5 КПК України, суд застосовує норми ЦПК України при вирішення цивільного позову.

Ст.12 ч.1-4 ЦПК України передбачає змагальність сторін, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень… Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

При відсутності судово-медичних даних щодо лікування потерпілої, стану зрощення куприка, даних щодо наслідків вказаного переламу для здоров`я ОСОБА_6 , суд позбавлений в повній мірі, достатньо, з посиланням на докази, оцінити наслідки які можуть наступити для потерпілої ОСОБА_6 в плані подальшого її фізичного розвитку.

Тому виходячи з наслідків що наступили у вигляді середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, тривалості розладу здоров`я більше 21 доби, віку потерпілої, необережного заподіяння вказаних ушкоджень, суд вважає обґрунтованим стягнення з ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_6 10000 грн. завданої моральної шкоди, вважаючи суму в 100000 грн. яку вимагає потерпіла завищеною, та такою, що не підтверджується наявними у справі доказами.

Таким чином в частині витрат на лікування та вимог про стягнення моральної шкоди на загальну суму 10493 грн. 51 коп. позов підлягає частковому задоволенню.

Призначаючи покарання, суд враховує, що ОСОБА_7 раніше не судимий, з урахуванням ступеню тяжкості скоєних злочинів, які згідно ст.12 КК України відносяться до категорії невеликої тяжкості, вищезазначених обставин, що пом`якшують відповідальність згідно ст.66 КК України, при відсутності обтяжуючих обстави, висновку органу пробації про можливість виправлення обвинуваченого у громаді а.с.134-139 т.2; суд вважає необхідним та достатнім призначити обвинуваченому покарання у вигляді обмеження волі за сукупністю злочинів, зі звільненням від покарання з випробувальним терміном, відповідно до правил ст.ст.70 ч.1, 75,76 КК України.

Керуючись ст.ст.373-376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ст.ст.125 ч.1, 128 КК України, та призначити покарання за:

ст.125 т.1 КК України 100( сто) годин громадських робіт;

ст.128 КК України 1 рік обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_7 1 рік обмеження волі.

На підставі ст.ст.75, 76 ч.1 п.1-2, ч.3 п.2 КК України ОСОБА_7 від покарання звільнити з випробувальним терміном на 1 рік, зобов`язавши в період визначеного іспитового строку не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, періодично з`являтися для реєстрації в уповноважені органи з питань пробації за місцем проживання, повідомляти зазначені органи про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Позов потерпілої ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 що проживає: АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_1 виданий 25.08.2009 р. Тернівським РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області на користь потерпілої ОСОБА_6 , що проживає: АДРЕСА_3 493 грн. 51 коп. витрат на лікування, 10000 грн. моральної шкоди, а всього 10493 грн. 51 коп.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Тернівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

СУДДЯ: