Справа № 738/1226/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/797/19
Категорія - кримінальні Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 04 вересня 2019 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою ОСОБА_8 відмовлено в задоволенні клопотання про застосування до нього положень ст. 68 КК України.

В обґрунтування ухваленого рішення місцевим судом зазначено, що питання застосування до засудженого ОСОБА_8 положень ст. 68 КК України вже було вирішено іншим судовим рішенням, а тому суд, вирішуючи такі клопотання, не наділений повноваженнями переглядати або по іншому застосовувати норми закону України про кримінальну відповідальність, у випадку якщо ці питання вже вирішені іншим судовим рішенням, що набрало законної сили.

Не погоджуючись з рішенням суду засуджений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду в зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, та привести вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 листопада 2013 року у відповідність до ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених» від 07 вересня 2016 року, замінивши йому призначене покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років, на позбавлення волі на строк 10 років із конфіскацією всього майна яке є його власністю, з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах на 3 роки, з позбавленням спеціального звання «лейтенант міліції», призначивши його на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим. Звертає увагу на те, що відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, а тому ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених» від 07 вересня 2016 року, саме є законом який пом`якшує відповідальність особи та має зворотну дію в часі, а тому є законні підстави щодо його застосування шляхом заміни призначеного йому покарання. Вважає висновки суду щодо відсутності підстав для повторного звернення до суду з таким клопотанням помилковими та такими, що порушують вимоги ст. 409, 412 КПК України.

Заслухавши доповідача, думку захисника-адвоката ОСОБА_7 , який просив задовольнити вимоги викладені в поданій апеляційній скарзі, з`ясувавши позицію прокурора, який не погоджуючись з вимогами поданої апеляційної скарги, просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу; в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Під час апеляційного перегляду справи судом апеляційної інстанції було встановлено, що вироком від 29 листопада 2013 року Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області ОСОБА_8 засуджений за ч. 2 ст. 15, п.п. 4, 6, 9, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 152, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 364, ч. 1 ст. 366, ч.1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах на 3(три) роки, з позбавленням спеціального звання «лейтенант міліції».

08 лютого 2017 року до Менського районного суду Чернігівської області засуджений ОСОБА_8 звернувся з клопотанням про застосування частини 3, 4 статті 68 КК України, в результаті розгляду якого було винесено ухвалу від 25 липня 2017 року, якою його клопотання задоволено частково, та приведено вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 листопада 2013 року, у відповідність до Закону України від 07 вересня 2016 року, на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, остаточно до відбуття ОСОБА_8 визначено покарання - 15 (п`ятнадцять) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах на 3 (три) роки, з позбавленням спеціального звання «лейтенант міліції».

Однак, не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції ним було подано апеляційну скаргу де ставилось питання про її скасування,та, постановлення нової ухвали із застосуванням принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим, а не принципу часткового складання покарань, за наслідками розгляду якої Апеляційним судом Чернігівської області було винесено ухвалу від 07 лютого 2018 року, якою апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 було залишено без задоволення,а ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 25 липня 2017 року без змін.

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 04 вересня 2019 року у задоволенні вказаного клопотання засудженого ОСОБА_8 було відмовлено.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про заміну призначеного йому покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років на покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах на 3 роки, з позбавленням спеціального звання «лейтенант міліції», оскільки, погоджується з доводами суду першої інстанції, що повторне звернення засудженого ОСОБА_8 до місцевого суду з аналогічним клопотанням, яке по суті розглянуто, не може вважатись законним, а тому, в задоволенні його клопотання судом було відмовлено на законних підставах.

При цьому колегія суддів не може погодитись з мотивами апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції, відмовивши засудженому ОСОБА_8 з цих підстав, тим самим обмежив його у доступі до правосуддя, оскільки повторне звернення засудженого до суду з клопотанням про заміну йому покарання на більш м`яке було предметом судового розгляду з винесенням судом судового рішення по суті клопотання.

Те, що суд відмовив засудженому ОСОБА_8 у задоволенні його клопотання з підстав, що він вже звертався до суду з аналогічним клопотанням, не може розцінюватись, що суд обмежив засудженого у доступі до правосуддя, оскільки своїм рішенням не повернув ОСОБА_8 його клопотання без розгляду та не відмовив йому у відкритті провадження за його клопотанням, а прийняв рішення по суті.

Порушуючи питання про скасування ухвали суду, стороною захисту не було наведено конкретних фактів порушення судом прав ОСОБА_8 та його законних інтересів, при цьому обмежившись лише перерахуванням та декларуванням норм права, які порушені не були.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_8 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , про незаконність ухвали суду першої інстанції, є безпідставними, а тому, рішення суду про відмову засудженому ОСОБА_8 у заміні йому покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років на покарання у виді позбавлення волі на 10 років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах на 3 роки, з позбавленням спеціального звання «лейтенант міліції», скасуванню або зміні не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419,537,539 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 04 вересня 2019 року, якою ОСОБА_8 відмовлено в задоволенні клопотання про застосування до нього положень ст. 68 КК України без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4