УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2019 р. м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю заявника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 , на постанову від 24.07.2019р. прокурора військової прокуратури Київського гарнізону ОСОБА_4 про визнання рішення слідчого про визнання потерпілим незаконним та необґрунтованим та про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0011869 від 13.10.2017р. за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 384 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До Солом`янського районного суду м. Києва надійшла зазначена скарга.

Подана скарга обґрунтована тим, що Солом`янським УП ГУ НП України в м. Києві здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0011869 від 13.10.2017р. за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 384 КК України, відомості про вчинення яких внесені до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 від 25.07.2017р. за фактом складання судовим експертом відділу військових експертиз Київського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_5 завідомо неправдивого висновку експерта.
12.12.2017р. старшим слідчим Солом`янського УП ГУ НП України в м. Києві ОСОБА_6 було вручено ОСОБА_3 пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого в даному кримінальному провадженні.
Крім того, ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 14.12.2017р. частково задоволено скаргу ОСОБА_3 , скасовано постанову старшого слідчого Солом`янського УП ГУ НП України в м. Києві ОСОБА_6 від 08.12.2017р. про відмову у визнанні потерпілим в кримінальному провадженні № 0011869 від 13.10.2017р. та зобов`язано старшого слідчого Солом`янського УП ГУ НП України в м. Києві ОСОБА_6 розглянути заяви ОСОБА_3 про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні відповідно до вимог КПК України.
Разом з тим, 13.08.2019р. на адресу ОСОБА_3 надійшла копія постанови від 24.07.2019р. прокурора військової прокуратури Київського гарнізону ОСОБА_4 , який здійснює процесуальне керівництво в даному провадженні, про визнання рішення слідчого про визнання потерпілим незаконним та необґрунтованим та про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0011869 від 13.10.2017р. за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 384 КК України.
На думку ОСОБА_3 , вказана постанова прокурора військової прокуратури Київського гарнізону ОСОБА_4 є необґрунтованою та незаконною, тому просив слідчого суддю скасувати вказану постанову, та зобов`язати прокурора військової прокуратури Київського гарнізону ОСОБА_4 розглянути заяву ОСОБА_3 про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні відповідно до вимог КПК України.

В судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав подану скаргу в повному обсязі та просив скасувати оскаржувану постанову, оскільки у прокурора не було очевидних та достатніх підстав вважати, що йому не завдано шкоду. Крім цього, прокурору достеменно було відомо про наявність в матеріалах кримінального провадження № 0011869 від 13.10.2017р. ухвали слідчого судді, якою було скасовано постанову слідчого про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим.
Прокурор військової прокуратури Київського гарнізону ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення поданої скарги, зазначивши, що винесена ним постанова від 24.07.2019р. є законною, мотивованою та ґрунтується на вимогам КПК України
Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання здійснювалось за допомогою технічних засобів кримінального провадження.

Вислухавши пояснення учасників провадження, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, статтею 303 КПК України закріплено право на оскарження рішення, дії чи бездіяльності слідчого або прокурора на досудовому провадженні.

За змістом п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим може бути оскаржено особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Відповідно до ч. 5 ст. 55 КПК за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Набуття фізичною чи юридичною особою статусу потерпілого у кримінальному провадженні лежить одночасна сукупність таких умов: фактична (завдання кримінальним правопорушенням відповідної шкоди) та формальна (подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого). Перевірка, розгляд та вирішення такої заяви законом не передбачаються, тому статусу потерпілого особа набуває автоматично за наявності вказаних вище умов.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Цей момент може збігатися з початком кримінального провадження або мати місце після його початку, але не може йому передувати. У разі коли особа не подавала відповідної заяви і була визнана потерпілим слідчим, прокурором або судом, права і обов`язки потерпілого виникають у неї з моменту надання згоди на таке визнання.

В ході судового розгляду скарги встановлено, що Солом`янським УП ГУ НП України в м. Києві здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0011869 від 13.10.2017р. за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 384 КК України, відомості про вчинення яких внесені до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 від 25.07.2017р. за фактом складання судовим експертом відділу військових експертиз Київського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_5 завідомо неправдивого висновку експерта.
24.07.2019р. постановою прокурора військової прокуратури Київського гарнізону ОСОБА_4 визнано незаконним та необґрунтованим рішення старшого слідчого Солом`янського УП ГУ НП України в м. Києві ОСОБА_6 від 14.12.2017р. про визнання ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні № 0011869 від 13.10.2017р. за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 384 КК України.
Крім того, вказаною постановою прокурора відмовлено у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні № 0011869 від 13.10.2017р. за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 384 КК України.
Вказана постанова обґрунтована прокурором тим, що 26.12.2016р. за результатами досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000384 від 15.04.2014р., з урахуванням всіх зібраних матеріалів, в тому числі висновку експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_5 № 6098/16-62 ДСК від 26.10.2016р., слідчим Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України винесено постанову про закриття кримінального провадження, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю у діях службових осіб УСБУ в Луганській області складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 329, ч. 2 ст. 425 КК України.

Таким чином, оскільки ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності не притягувався, кримінальному покаранню не піддавався, вирок суду відносно нього не виносився, тому на думку прокурора, доводи ОСОБА_3 про завдання йому моральної шкоди є надуманими.

Крім того, на думку прокурора, вказані обставини свідчать про те, що винесеним висновком експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_5 № 6098/16-62 ДСК від 26.10.2016р. ОСОБА_3 не завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, тому доводи останнього про зворотне є безпідставними, надуманими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, а тому підстав для залучення його як потерпілого у даному кримінальному провадженні немає.

Таким чином, прокурор прийшов до висновку, що рішення слідчого про визнання ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні є незаконним та необґрунтованим.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений, зокрема, скасовувати незаконні та необґрунтовані постанови слідчих.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

Аналізуючи вказані норми права, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурор наділений правом на скасування незаконних та необґрунтованих рішень слідчого, які повинні бути прийняті лише у формі постанови.
Як встановлено в ході судового розгляду скарги, 12.12.2017р. старшим слідчим Солом`янського УП ГУ НП України в м. Києві ОСОБА_6 було вручено ОСОБА_3 пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого в даному кримінальному провадженні, оскільки вимогами КПК України не передбачено обов`язку посадових осіб органів досудового розслідування приймати процесуальне рішення про визнання особи потерпілою.
Крім того, ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 14.12.2017р. частково задоволено скаргу ОСОБА_3 та скасовано попередню постанову старшого слідчого Солом`янського УП ГУ НП України в м. Києві ОСОБА_6 від 08.12.2017р. про відмову у визнанні потерпілим в кримінальному провадженні № 0011869 від 13.10.2017р. та зобов`язано старшого слідчого Солом`янського УП ГУ НП України в м. Києві ОСОБА_6 розглянути заяви ОСОБА_3 про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні відповідно до вимог КПК України.
Таким чином, слідчий суддя, перевіривши оскаржувану постанову на предмет її відповідності вимог КПК України, вважає, що вона не відповідає вимогам процесуального законодавства, є передчасною та такою, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, яке розслідується, оскільки під час досудового розслідування слідчим не було допитано заявника, з метою підтвердження чи спростування фактів завдання йому моральної, фізичної або майнової шкоди, що суперечить завданням кримінального провадження, крім того, саме на орган досудового розслідування покладається обов`язок доказування обставин в кримінальному провадженні, проте органом досудового розслідування не були витребувані документи та оцінка доказам не була надана.

За таких обставин, скарга ОСОБА_3 в цій частині підлягає задоволенню, а постанова прокурора від 24.07.2019р. - скасуванню.

Разом з тим, не підлягає задоволенню скарга ОСОБА_3 в частині зобов`язання прокурора військової прокуратури Київського гарнізону ОСОБА_4 розглянути заяву ОСОБА_3 про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні відповідно до вимог КПК України, оскільки скасовується постанова прокурора, якою фактично було позбавлено ОСОБА_3 статусу потерпілого, тому на думку слідчого судді, скасуванням вказаної постанови відновлюється «статус-кво», який мав місце до її постановлення прокурором, тобто ОСОБА_3 повернуто процесуальний статус потерпілого в даному кримінальному провадженні.

Керуючись статтями 2, 55, 303, 304, 305, 306, 307 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову від 24.07.2019р. прокурора військової прокуратури Київського гарнізону ОСОБА_4 про визнання рішення слідчого про визнання потерпілим незаконним та необґрунтованим та про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0011869 від 13.10.2017р. за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 384 КК України скасувати.

В задоволенні іншої частини скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя - ОСОБА_1