печерський районний суд міста києва
Справа № 757/6615/19-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 квітня 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за скаргою ОСОБА_3 про скасування постанови та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернулась до суду зі скаргою, в порядку ст.ст. 303, 304 КПК України на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Києві та скасування постанови про відмову у визнанні потерпілим. В обґрунтування доводів скарги зазначила, що 25.01.2019 ОСОБА_3 , звернувлась до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Києві з клопотанням про залучення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 як потерпілих до кримінального провадження № 0000011 від 28.01.2019. Постановою слідчого Першого СВ Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_5 від 28.01.2019. було відмовлено у визнанні потерпілим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Наведену постанову вважає необґрунтованою та безпідставною.

В судове засідання особа, що подала скаргу не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки не повідомила.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив, направив письмові заперечення на скаргу, відповідно до яких просив відмовити в задоволенні скарги.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи, що особа, що подала скаргу, представник Генеральної прокуратури України не з`явилися в судове засідання, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили, що є проявом принципу диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги без їхньої участі в судовому засіданні на підставі наявних доказів.

Судовим розглядом встановлено, що 25.01.2019 ОСОБА_3 , звернувлась до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Києві з клопотанням про залучення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 як потерпілих до кримінального провадження № 0000011 від 28.01.2019.

Постановою слідчого Першого СВ Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_5 від 28.01.2019 було відмовлено у визнанні потерпілим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 оскільки відсутні будь-які відомості, які б свідчили про завдання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 моральної, майнової чи фізичної шкоди.

На підставі наведеного, ОСОБА_3 просила скасувати постанову Першого СВ Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_5 від 28.01.2019 та зобов`язати прокурора визнати заявника потерпілою.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Доводи, викладені в скарзі ОСОБА_3 , не містять, і слідчим суддею при його розгляді, не встановлено належних та допустимих доказів для переконливого висновку, що постанова від 28.01.2019 про відмову ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у визнанні потерпілими у кримінальному провадженні № 0000011 є незаконною та необґрунтованою.

Виходячи з викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 55, 93, 94, 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
В задоволенні скарги ОСОБА_3 про скасування постанови та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1