Ухвала
04 листопада 2019 року

м. Київ
справа № 295/17574/18

провадження № 51-4295 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Богунського районного суду міста Житомира від 21 червня 2019 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 02 жовтня 2019 року,
встановив:
Засуджений ОСОБА_4 не погодившись із вказаними рішеннями місцевого та апеляційного суду, звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій порушує питання про їх перегляд у касаційному порядку.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), Суд дійшов висновку, що касаційну скаргу слід залишити без руху, та надати строк для усунення недоліків.
Відповідно до вимог ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: 1) істотне порушення кримінального процесуального закону; 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, при вирішенні питання про наявність яких суд касаційної інстанції керується статтями 412-414 цього Кодексу.
Тому при оскарженні судових рішень, у касаційній скарзі має бути вказано на конкретні порушення норм права, які відповідно до ст. 438 КПК є підставами для зміни чи скасування оскаржуваних судових рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог, висловлюючи вимогу про зміну судового рішення, засудженим у касаційній скарзі не наведено належного обґрунтування допущення судом таких порушень норм права, які тягнуть за собою обов`язкове скасування або зміну судових рішень на підставах, передбачених ст. 438 КПК, з огляду на зміст положень статей 412-414, 370, 419 цього Кодексу.
Одночасно ОСОБА_4 зазначає про суворість призначеного йому судом покарання, не вказуючи в чому саме це виявилося, при цьому просить застосувати до нього статтю 75 КК, положення якої регулюють питання, які стосуються порядку відбуття покарання і не відносяться до засад призначення покарання.

Крім того, викладені засудженим ОСОБА_4 у скарзі вимоги до суду касаційної інстанції не відповідають змісту ст. 436 КПК щодо повноважень суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.

У касаційній скарзі наявна неузгодженість щодо назви суду, який постановив оскаржуване засудженим судове рішення, зокрема у вступній та резулятивній частині скарги міститься інформація щодо суду, який було ліквідовано указом Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 429 КПК залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд

постановив:
Касаційну скаргу касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Богунського районного суду міста Житомира від 21 червня 2019 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 02 жовтня 2019 року залишити без руху та встановити строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання вимог ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3