Дата документу 31.10.2019 Справа № 335/6011/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/1726/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №335/6011/19Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.190 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2019 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 28 серпня 2019 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с.Комишуваха Попаснянського району Луганської області, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винуватою і засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,

ВСТАНОВИЛА
Вказаним вироком районного суду ОСОБА_7 визнано винуватою та засуджено за вчинення злочину за наступних обставин.

07 травня 2019 року приблизно о 05 годині ОСОБА_7 , перебуваючи поблизу будинку №3 по вул.Миру у м.Запоріжжя, під час спілкування з раніше незнайомим їй ОСОБА_8 , помітила у нього мобільний телефон марки «Samsung Galaxy А7» модель «SM-А75OFZKUSЕК», 128 Гб., в корпусі чорного кольору imei НОМЕР_1 , з сім картою мобільного оператора «Водофон» з номером НОМЕР_2 , яким вирішила незаконно заволодіти.

Після цього, ОСОБА_7 , реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на шахрайське заволодіння чужим майном, повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, використовуючи довірчі стосунки з потерпілим ОСОБА_8 , попрохала у останнього мобільний телефон марки «Samsung Galaxy А7» для того, щоб нібито з нього здійснити телефонний дзвінок.

В подальшому ОСОБА_7 , шляхом обману та зловживанням довірою ОСОБА_8 , отримавши мобільний телефон марки «Samsung Galaxy А7» вартість якого складає 6999 грн. 00 коп., з сім картою мобільного оператора «Водофон» з номером НОМЕР_2 , яка матеріальної цінності не представляє і на праві власності належить потерпілому ОСОБА_8 , імітуючи здійснення телефонного дзвінка, непомітно покинула місце скоєння злочину, після чого розпорядилась викраденим майном на власний розсуд, чим спричинила потерпілому матеріальну шкоду на суму 6999 грн. 00 коп.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.2 ст.190 КК, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно. Їй призначено покарання у виді 1 року 6 місяців обмеження волі.

Вирішено питання про цивільний позов та речові докази.

В апеляційній скарзі обвинувачена просила вирок скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, зобов`язавши суд розглянути справу за участю потерпілого. Крім того, просила пом`якшити покарання. Свої вимоги мотивувала тим, що вона сприяла розкриттю злочину, повністю визнала свою вину, розкаялася у вчиненому, на даний час працює та стала на шлях виправлення. Проте суд, незважаючи на наявність в санкції ч.2 ст.190 КК й інших видів покарання, призначив їй покарання саме у виді обмеження волі. Крім того, зазначала, що потерпілий не був присутній під час розгляду провадження, а тому вона була позбавлена можливості відшкодувати завдану йому шкоду.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги та просив вирок залишити без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право вирок суду залишити без змін.

Подія злочину, доведеність винуватості ОСОБА_7 у його вчиненні, кримінально-правова оцінка її діянь в апеляційному порядку не оскаржені. У зв`язку з чим, з огляду на положення ч.1 ст.404 КПК вирок суду в цій частині не переглядався.

З цих же підстав судова колегія вважає встановленим скоєння злочину обвинуваченою ОСОБА_7 за обставин, зазначених в оскарженому вироку суду.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості призначеного ОСОБА_7 покарання, судова колегія виходила з наступного.

Відповідно до вимог ст.65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Мотивуючи своє рішення про призначення обвинуваченій покарання, суд з достатньою повнотою врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який віднесено до злочинів середньої тяжкості, обставину, яка пом`якшує покарання щире каяття.

Разом з тим, суд обґрунтовано прийняв до уваги дані про особу обвинуваченої ОСОБА_7 , яка не працює, раніше 6 разів притягалася до кримінальної відповідальності, в тому числі і за вчинення аналогічного злочину, відбувала покарання в місцях позбавлення волі. Після останнього звільнення з місць позбавлення волі обвинувачена на шлях виправлення не стала та знову вчинила умисний злочин.

Така стала поведінка обвинуваченої красномовно свідчить про її схильність до вчинення злочинів та вказує на очевидне небажання особи стати на шлях виправлення та перевиховання.

Обставини, на які посилається обвинувачена в апеляційній скарзі, були враховані судом першої інстанції і дали суду право призначити обвинуваченій не найсуворіший вид покарання із числа передбачених санкцією ч.2 ст.190 КК.

З урахуванням усіх обставин кримінального провадження та даних про особу обвинуваченої колегія суддів не вбачає підстав для пом`якшення призначеного обвинуваченій покарання, як про це йде мова в апеляційній скарзі.

Отже, правових підстав вважати призначене обвинуваченій покарання є явно несправедливим через суворість або призначеним у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність апеляційний суд не вбачає. Призначене покарання є пропорційним та співмірним вчиненому і є достатнім для виправлення обвинуваченої та запобігання вчиненню нових злочинів.

Перевіряючи заперечення апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_7 про те, що кримінальне провадження було розглянуто за відсутності потерпілого, колегія суддів виходить з наступного.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції здійснив усі передбачені процесуальним законом заходи щодо повідомлення потерпілого ОСОБА_8 про дату, час і місце розгляду справи. Суд тричі викликав потерпілого в судові засідання. Проте поштові повідомлення щоразу повертались до суду із позначкою «адресат відсутній». Отже, вжитими заходами викликати потерпілого про дату, час і місце судового засідання суду не видалося за можливе.

Разом з тим, на переконання колегії суддів, дана обставина жодним чином не позначилася на повноті розгляду кримінального провадження, оскільки обвинувачена ОСОБА_7 повністю визнала свою вину, дала правдиві покази, які повністю узгоджуються з обставинами, зазначеними в обвинувальному акті. Така обставина не перешкодила суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, яким, до того ж, в повному обсязі задоволено вимоги потерпілого про стягнення з обвинуваченої на його користь матеріальної шкоди.

До заперечень обвинуваченої про те, що через неявку потерпілого в судове засідання вона була позбавлена можливості відшкодувати завдану потерпілому матеріальну шкоду, колегія суддів ставиться критично. Адже відповідно до ч.1 ст.127 КПК обвинувачений має право відшкодувати шкоду, завдану потерпілому, на будь-якій стадії кримінального провадження. Відтак, обвинувачена ОСОБА_7 мала можливість відшкодувати завдану потерпілому ОСОБА_8 шкоду ще під час досудового розслідування, чого не зробила. Не позбавлена вона цієї можливості і в майбутньому.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставами для скасування чи зміни судового рішення, колегією суддів не виявлено.

Відтак, вирок суду є законним та обґрунтованим, у зв`язку з чим апеляційна скарга обвинуваченої задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 28 серпня 2019 року щодо ОСОБА_7 в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з часу її проголошення.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4