Номер провадження: 11-сс/813/1217/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду матеріали справи за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 04.07.2019 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , яке погоджене з прокурором Одеської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, з базовою середньою освітою, не працюючого, не маючого місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у кримінальному провадженні № 0003421 від 30.06.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, та застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення застави, строком на 60 днів та обчислюється з моменту фактичного затримання з 02.07.2019 року до 30.08.2019 року,
ВСТАНОВИВ:

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, а саме в тому, в березні-квітні 2019 року, більш точний час в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим, невстановлена особа на ім`я ОСОБА_10 поскаржився ОСОБА_11 на неналежну поведінку його сусіда ОСОБА_12 , який мешкає в квартирі АДРЕСА_2 , та запропонував йому вплинути на ОСОБА_12 з метою припинення ним протиправних дії стосовно сусідів. У зв`язку з цим, у ОСОБА_11 , який вирішив допомогти невстановленій особі на ім`я ОСОБА_10 , виник умисел на умисне вбивство ОСОБА_12 , шляхом спричинення йому тілесних ушкоджень. З метою полегшення реалізації вказаного злочинного умислу він вирішив задіяти своїх знайомих ОСОБА_13 та ОСОБА_8 , яким запропонував вчинити умисне вбивство ОСОБА_12 , шляхом спричинення йому тілесних ушкоджень.
Приступивши до безпосередньої реалізації свого злочинного наміру, направленого на умисне вбивство ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_8 , за попередньою змовою групою осіб, 30.06.2019 приблизно о 21.05 год. прийшли до квартири ОСОБА_12 , розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , де через дверний отвір, в якому відсутні двері, проникли до квартири, та діючи умисно, передбачаючи небезпечні наслідки у вигляді смерті ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_11 пройшли до кімнати, в якій знаходився останній, а ОСОБА_8 знаходився позаду них, де ОСОБА_13 застосував заздалегідь заготовлений балон із засобом, спорядженим речовиною сльозогінної та дратівної дії «Перець», у бік розташування осіб, які перебували в кімнаті, тим самим упередивши вчинення ними супротиву, після чого достав зі своєї поясної сумки пістолет марки «Флобер», який він приготував заздалегідь і приніс із собою, та зробив з нього не менше шести пострілів в область нижніх та верхніх кінцівок, а також тулуба ОСОБА_12 , спричинивши йому тілесні ушкодження, в тому числі 2 проникаючих поранення, одне з яких проникаюче вогнепальне поранення грудної клітини з пошкодженням лівої легені, від яких останній помер на місці події.
Після вчинення умисного вбивства ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_8 з місця вчинення кримінального правопорушення зникли. 02.07.2019 року ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КПК України.
В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого та обрати підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі. Так, захисник в своїй апеляційній скарзі вказує, що слідчим суддею не прийнято до уваги характеризуючий матеріал на підозрюваного, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання. В клопотанні про обрання запобіжного заходу вказано, що підозрюваний намагатиметься уникнути притягнення до кримінальної відповідальності та може переховуватись від органів досудового розслідування, що не відповідає дійсності оскільки ОСОБА_8 не має на меті уникати кримінальної відповідальності та прагне довести свою невинуватість у злочинні в якому його підозрюють.
Крім того, до апеляційного суду надійшла заява родичів підозрюваного ОСОБА_14 . ОСОБА_15 які просили застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді передачі його під особисту поруку ОСОБА_14 ОСОБА_15 .
Заслухавши суддю-доповідача; захисника, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про таке.
Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, визначені змістом ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.

Згідно вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті. Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення суд, відповідно до вимог ст.178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно підозрюваного, чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і апеляційним судом.

Розглядаючи апеляційну скаргу, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» («Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine») від 21 квітня 2011 року, заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого п.12 ч.2 ст.115 КК України, на даній стадії досудового розслідування, підтверджується зібраними по справі доказами, які долучені до матеріалів клопотання, які є достатні для висновку про обґрунтованість підозри, зокрема: протоколами оглядів місця події від 30.06.2019 року; протоколами затримання від 02.07.2019, у порядку ст. 208 КПК України, ОСОБА_8 , ОСОБА_13 та ОСОБА_11 ; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_16 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_17 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_18 ; протокол допиту свідка ОСОБА_19 ; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_8 ; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_13 ; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_11 ; протоколами обшуку.

Апеляційний суд наголошує, що на даній стадії кримінального провадження, судом лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання або продовження відповідного запобіжного заходу, а тому суд не може давати оцінку допустимості та належності доказів, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.

Згідно практики ЄСПЛ, зокрема згідно п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, апеляційний суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Слід зазначити, що у відповідності до положень ч. 2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі доказі в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою у відповідності до положень ч.1 ст.94 КПК України.

Відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК України, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті. При цьому підстав для визнання доказів недопустимими, які передбачені в ч. 2 ст. 87 КПК України, стороною захисту апеляційному суду не наведено.

Апеляційний суд вважає, що надані слідчим та прокурором докази, які містяться в матеріалах провадження, на даній стадії досудового розслідування, доводять обґрунтованість підозриОСОБА_8 , у вчиненні інкримінованого йому злочину, таслідчим та прокурором надано відповідні докази на підтвердження існування ризиків, які знайшли своє відображення в оскаржуваній ухвалі слідчого судді.

Апеляційний суд вважає, що прокурором надано достатні та переконливі дані, які вказують на те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам та підтвердження відсутності обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які не є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а стороною захисту не надано жодного доказу, які свідчать про протилежне та спростовують ці твердження прокурора.

В зв`язку з наведеним, посилання сторони захисту про відсутність доказів щодо існування зазначених у клопотанні слідчого та в ухвалі слідчого судді ризиків, апеляційний суд вважає безпідставними та вважає обґрунтованими посилання слідчого судді про необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, висновки які належним чином мотивовані та наведені в оскаржуваній ухвалі.

Розглядаючи клопотання слідчого, слідчий суддя, врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого п.12 ч.2 ст.115 КК України, їх специфіку, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, за одне з яких передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років або довічне позбавлення волі, суспільну небезпеку вчиненого та особу підозрюваного, та дійшов обґрунтованого висновку про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також, що застосування іншого, менш суворого запобіжного заходу, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти встановленим ризикам.
В ході розгляду апеляційної скарги обставин, які відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України, є перешкодою для застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.

Також, апеляційний суд приходить до висновку про обґрунтованість ухвали слідчого судді в частині не визначення розміру застави, з огляду на таке.

У відповідності до вимог п. 2 ч. 4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, який спричинив загибель людини.
З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя обґрунтовано не визначив розмір застави відповідно до п. 2 ч. 4 ст.183 КПК, врахувавши особу підозрюваного, його матеріальний і сімейний стан.
Твердження захисника, що підозрюваний ОСОБА_8 має постійне місце мешкання, де позитивно характеризується і проживає зі своєю співмешканкою та її дітьми, не можуть бути прийняті апеляційним судом, виходячи з конкретних обставин даного кримінального провадження.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що доводи захисника щодо необґрунтованості ухвали слідчого судді, є безпідставними.

Розглянувши заяву ОСОБА_14 та ОСОБА_15 про взяття підозрюваного ОСОБА_8 на особисту поруку, апеляційний суд дійшов висновку, що вказані заяви не підлягають задоволенню, оскільки запобіжний захід у виді особистої поруки в рамках вказаного кримінального провадження не буде достатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
При апеляційному розгляді будь-яких порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали суду, не встановлено.

На підставі викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, оскільки ухвалена у відповідності до вимог закону, та винесена на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими слідчим суддею, а тому апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 177, 376, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 04.07.2019 року, про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без змін.
Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_14 та ОСОБА_15 про передачу підозрюваного ОСОБА_8 на поруки.
Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4