ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2338/19 Справа № 210/2346/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 червня 2019 року, щодо
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
якою відмовлено в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

за участю:

секретаря ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції), -

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 червня 2019 року у задоволенні подання КВК №80 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_5 відмовлено.
Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції послався на те що, засуджений ОСОБА_5 , який скоїв зухвалий злочин, своєю поведінкою та ставлення до праці не довів свого виправлення. Виходячи із аналізу вироку за яким ОСОБА_5 відбуває покарання, суд вважав, що перебування його на волі може становити небезпеку для громадян, тому дійшов висновку, що він не довів виправлення й не підлягає звільненню.
В апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу скасувати, ухвалити нову, якою застосувати до нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, передбачене положеннями ст. 81 КК України.
Вимоги скарги засуджений обґрунтовує тим, що він протягом усього часу перебування в ДУ Криворізька виправна колонія №80 працював різноробочим у цеху ДПД -2 промислової зони установи, мав три заохочення та стягнення, які погашені відповідно до встановленого порядку більше ніж рік тому. Окрім цього, він здобув середню освіту та оволодів спеціальностями, підтримує соціальні зв`язки з рідними, тому є таким, що довів своє виправлення й підлягає звільненню умовно-достроково.
Заслухавши суддю-доповідача, засудженого, який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, який просив ухвалу залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, суд дійшов такого висновку.
Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги засудженого щодо безпідставної відмови у застосуванні до нього умовно-достроково звільнення від відбування покарання, суд вважає їх такими, що не заслуговують на увагу.
Так, згідно ст.ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироку суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
В силу ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Отже, зі змісту наведених положень закону видно, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково від відбування покарання є не формальний сплив певного строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення особи засудженого та умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
Колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції при розгляді подання щодо ОСОБА_5 повно, всебічно і об`єктивно дослідив необхідні матеріали провадження, та дійшов обґрунтованих висновків, що засуджений не довів своє виправлення, тому не може бути звільнений від відбування покарання умовно-достроково.

Як видно з матеріалів провадження, ОСОБА_5 відбуває покарання за вироком Краматорського міського суду Донецької області від 30 квітня 2015 року у виді 7 років позбавлення волі, призначене йому за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу згідно з ч. 5 ст. 72 КК України засудженому зараховано до покарання строк попереднього ув`язнення, з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі, період з 05 січня 2015 року по 03 червня 2015 року.
За час перебування в ДУ "Криворізька виправна колонія (80)" з 28 липня 2015 року ОСОБА_5 характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за що був заохочений 3 рази, залучений до праці різноробочим цеху ДПД-2. Разом з цим, під час відбування покарання 4 рази притягувався до дисциплинарної відповідальності.
Надаючи оцінку наведеним обставинам, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для застосування щодо засудженого ст. 81 КК України.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції з достатньою повнотою дослідив особу засудженої та дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для його умовно-дострокового звільнення.

Беручи до уваги встановлені судом відомості, водночас, вивчивши відомості про особу засудженого, та з огляду на суспільну небезпеку вчиненого ним злочину, який відносяться до категорії тяжкого, його поведінку протягом строку відбування покарання, та наголошуючи, що умовно-дострокове звільнення застосовується у кожному конкретному випадку індивідуально з урахуванням усіх відомостей провадження у сукупності, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що для досягнення цілей покарання, умовно-дострокове звільнення на цьому етапі відбування покарання засудженим, є недоцільним.
Доводи засудженого про ненадання судом належної оцінки його особі, колегія суддів розцінює як безпідставні. Як видно з оскаржуваного рішення, суд оцінив вагомі обставини, які можуть вплинути на рішення про умовно-дострокове звільнення та дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення подання установи.
Вирішуючи питання обґрунтованості вимог скарги засудженого, колегія суддів виходить також й з того, що ОСОБА_5 хоча і характеризується позитивно, однак за весь час відбування покарання має лише 3 заохочення, що у сукупності вказує на недоведення ним свого виправлення ставленням до праці та не свідчить про те, що його поведінка зазнала позитивних змін.
Враховуючи наведене, суд вважає, що апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою й належним чином вмотивованою та підстав, передбачених кримінальним процесуальним законом, для її скасування під час апеляційного розгляду не встановлено.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 червня 2019 року, якою відмовлено в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_5 , залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4