УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАНИ
11 вересня 2019 року

м. Київ
справа № 535/342/19
провадження № 51-3959 ск19
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на вирок Котелевського районного суду Полтавської області від 02 квітня 2019 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 24 червня 2019 року,
встановив:
За вироком Котелевського районного суду Полтавської області від 02 квітня 2019, залишеним без змін апеляційним судом, ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України (далі КК) та призначено покарання із застосуванням частини 1 статті 69 КК у виді одного року шести місяців позбавлення волі.
У касаційній скарзі захисник засудженого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 не погоджується із судовими рішеннями, постановленими відносно ОСОБА_4 , просить їх скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції з підстав неповного з`ясування судом обставин справи та особи засудженого, порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до незастосування норм матеріального права, які могли бути застосовані, та суттєвого порушення вимог кримінального процесуального законодавства під час апеляційного перегляду.
Перевіривши доводи касаційної скарги, Суд, враховуючи положення частини 1 статті 433 КПК, відповідно до якої суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу,дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.

Відповідно до вимог статті 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.
Адвокат ОСОБА_5 вважає, що при призначенні покарання суд першої інстанції, зокрема, залишив поза увагою клопотання ОСОБА_4 щодо можливості застосування звільнення від відбування покарання з випробуванням, а ухвалу суду апеляційної інстанції щодо неможливості застосування статті 75 КК до засудженого, винесено без дослідження доказів, які містяться у матеріалах справи.
Водночас, в обґрунтування своїх вимог захисник ОСОБА_5 посилається на умовність істотних порушень кримінального процесуального закону в даному випадку, коли зв`язок між порушенням і прийнятим незаконним рішенням суду не є очевидним. Зазначена позиція адвоката не дозволяє Суду встановити обґрунтованість думки захисника, адже посилання на недослідження доказів судом не кореспондується з поняттям умовності істотних порушень закону. До того ж, які саме докази не були судом враховані, в касаційній скарзі захисника не зазначено.
Так, Котелевський районний суд Полтавської області у вироку від 02 квітня 2019 року, враховуючи щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування збитків, повне визнання вини обвинуваченим, з урахуванням відсутності у нього попередніх судимостей та наявністю чотирьох неповнолітніх дітей, призначив покарання відповідно до вимог статті 69 КК, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини 3 статті 185 КК, яке, на думку суду, є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів.
Посилання адвоката ОСОБА_5 на суттєві порушення вимог кримінального процесуального законодавства судом апеляційної інстанції також не знаходить підтвердження ні зі змісту касаційної скарги, ні зі змісту інших матеріалів, доданих до неї. Так, Полтавський апеляційний суд в ухвалі від 24 червня 2019 року встановив, що суд першої інстанції, при призначенні покарання, врахував як пом`якшуючі так і обтяжуючі обставини, а саме: ступінь тяжкості злочину, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та перебування ОСОБА_4 на обліку у лікаря-нарколога. З огляду на зазначене, суд апеляційної інстанції обґрунтовано залишив вирок Котелевського районного суду Полтавської області від 02 квітня 2019 року, без змін.
Згідно з пунктом 2 частини 2 статті 428 КПК, суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Керуючись статтею 428 КПК, Верховний Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на вирок Котелевського районного суду Полтавської області від 02 квітня 2019 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 24 червня 2019 року.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3