У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 184/1452/19
Номер провадження 1-в/184/92/19

29 серпня 2019 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву про умовно-дострокове звільнення засудженої: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Баку, Азербайджан, громадянки України, із вищою освітою, заміжньої, до засудження не працюючої, мешкає: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,засудженої вироком Апеляційного суду Харківської області від 09.08.2018 року за ст.190 ч.2 КК України до 2 років обмеження волі. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 08.05.2019р. скорочено на половину не відбутої частини покарання згідно ст.7 Закону України «Про амністію у 2016 році», ст.405, 407, 419 КПК України,
за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , представника ПВЦ-79 ОСОБА_5 , засудженої ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_6 , -
ВСТАНОВИВ:
09.07.2019 року до Орджонікідзевського міського суду надійшла заява засудженої ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення.

У судовому засіданні ОСОБА_3 свою заяву про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання підтримала та вказала, що за час відбування покарання вона своєю працею та зразковою поведінкою довела своє виправлення.

Захисник заяву засудженої підтримав та вказав на наявність підстав, передбачених ст..81 КК України для умовно-дострокового звільнення засудженої.

Представник ПВЦ-79 заперечувала проти задоволення заяви засудженої, посилаючись на те, що на даний час засуджена не довела свого виправлення, характеризується посередньо, за час відбування покарань заохочень не має. Крім того, засуджена не бере особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, не бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу, не бере участь у роботі самодіяльних організацій, не проявляє соціально корисну активність в організації їх роботи, не входить до складу ради колективу засуджених. При цьому представник установи вказала на те, що належна поведінка та сумлінна праця засуджених до обмеження волі є обов`язком засуджених.

Прокурор у судовому засіданні також заперечував проти задоволення заяви засудженої, оскільки засуджена ОСОБА_3 своєю поведінкою не довела виправлення, оскільки не досягла того стану за якого не доводиться очікувати вчиненню нею нових правопорушень, а тому мета покарання відповідно до ст..50 КК України, а саме виправлення засудженої на даний час не досягнута.

Розглянувши заяву засудженої, заслухавши її пояснення та пояснення її захисника, доводи представника ПВЦ-79, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 21.02.2018 року засуджена Червоназаводським райсудом м. Харкова за ст. 190 ч.2 КК України до 1 року обмеження волі. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнена з іспитовим строком на 1 рік. Вироком Апеляційного суду Харківської області від 09.08.2018 року, вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання скасовано та ухвалено новий, відповідно до якого визнано винною за ст.190 ч.2 КК України та призначено покарання у виді 2 років обмеження волі. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 08.05.2019р. скорочено на половину не відбутої частини покарання згідно ст.7 Закону України «Про амністію у 2016 році», ст.405, 407, 419 КПК України.
Також у судовому засіданні встановлено, що згідно наявної в матеріалах справи характеристики, засуджена ОСОБА_3 відбуває покарання з 21.09.2018 року. До державної установи ПВЦ №79 прибула 21.09.2018 року із філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області. По прибуттю до установи була працевлаштована до бригади №12, контрагентського об`єкту ПАТ «Нікопольський завод феросплавів», робочою. На даний час працевлаштована до бригади №22 майстерні установи, швачкою. За період відбуття покарання в установі ПВЦ-79 характеризується посередньо, заохочень та стягнень не має. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктна. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Спальне місце та при ліжкову тумбочку утримує в чистоті та порядку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує їх тільки за призначенням. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Не бере особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі. Не бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу. Бере участь у роботі самодіяльних організацій, проявляє соціально корисну активність в організації їх роботи. Не входить до складу ради колективу засуджених. Відповідно до ст.82 КК України 13.06.2019р. було розглянуто питання про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким покаранням, комісією було відмовлено у застосуванні пільги (протокол від 13.06.2019 р. за № 10). Розглядалось питання про можливість умовно-дострокового звільнення від відбування покарання відповідно до ст. 81 КК України (протокол № 12 від 26.06.2019 року), рішенням комісії відмовлено з висновком «не довела своє виправлення».

У відповідності до ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. При цьому, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Крім того, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим, зокрема, не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин середньої тяжкості.

Як вбачається із матеріалів справи, станом на час звернення із клопотанням про застосування умовно-дострокового звільнення від покарання, засуджена відбула передбачений ч.3 ст.81 КК України строк покарання. Не відбутий строк покарання станом на 29.08.2019р. становить 23 дні.

Разом з тим, суд зауважує, що однією із найосновніших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є наявність даних, які свідчать про те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст.81 КК України).

Так, відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Підставою умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є: фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного йому покарання та доведенням засудженого свого виправлення. Доведення засудженого свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів. Виправлення засудженого має бути підтверджене сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Разом з тим, Пленум ВСУ у п.17 Постанови від 26.04.2002 №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», вказав на те, що оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну не відбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Так, у судовому засіданні представник ПВЦ 79 вказала на те, що хоча до поведінки засудженої зауважень немає, разом з тим на даний час засуджена не довела своє виправлення. Також представник зазначила, що за час перебування засудженої у ПВЦ 79, остання не має жодного заохочення. При цьому зауважила, що належна поведінка засудженої в установі виконання покарань, виконання нею вимог адміністрації установи та суспільно-корисна праця належить до обов`язків засудженої, а тому не може свідчити про безумовне виправлення засудженої.

При вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення, суд враховує, що Верховний Суд України та Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ неодноразово звертали увагу судів на те, що під час вирішення питання про сумлінну поведінку та ставлення до праці в разі вирішення питання про можливість застосування до засудженого ст.81 КК України, слід відрізняти пристосовування засуджених до вимог адміністрації колонії з метою отримання пільг або уникнення покарання від виправлення засуджених.

За таких обставин, зважаючи на наведене та те, що засуджена за весь період відбування покарання характеризується посередньо, заохочень не має, на думку адміністрації установи засуджена лише стає на шлях виправлення, у зв`язку із чим останній було відмовлено установою в умовно-достроковому звільненні, а тому суд приходить до висновку про відсутність підстав, передбачених ст.81 КК України, а відтак неможливість умовно-дострокового звільнення засудженої ОСОБА_3 .

На підставі викладеного та керуючись ст.81 КК України, ст.ст. 537539 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні заяви засудженої ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення.
Повний текст ухвали буде оголошено 30.08.2019р. о 15:30 год.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_1