Справа № 583/2336/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" липня 2019 р. м. Охтирка Сумської області

Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі

головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

з фіксацією судового розгляду технічним комплексом «Акорд», розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирка кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Охтирка Сумської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, розлученого, не працюючого, раніше судимого:

- вироком Охтирського міського суду Сумської області від 20.11.2008 року за ст. 309 ч. 2, ст. 317 ч. 2, ст. 69,70 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки;

- вироком Охтирського міського суду Сумської області від 03.06.2011 року за ст. 317 ч. 2, ст. 311 ч.1, 70 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки;

- вироком Охтирського міського суду Сумської області від 01.04.1999 року за ст. 206 ч. 2, ст. 43 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців;

- вироком Охтирського міського суду Сумської області від 07.02.2019 року за ст. 309 ч. 2, 69 ч.1 КК України до 6 місяців арешту;

за ст. 307 ч. 2, ст. 317 ч. 2 КК України
встановив:

03.06.2019 року в порядку ст. 291 КПК України до Охтирського міськрайонного суду Сумської області надійшло кримінальне провадження № 0000171 від 14.03.2019 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого за ч.2 ст. 309, ч.2 ст. 317 КК України.

31.07.2019 року в судовому засіданні прокурор подав до суду клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вимоги прокурора мотивовані тим, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого та злочину середньої тяжкості, має нестійкі соціальні зв`язки, схильний до вчинення кримінальних правопорушень, оскільки на протязі тривалого часу займався організацією або утриманням місць для незаконного вживання, виробництва чи виготовлення наркотичних засобів, що свідчить про наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, а саме про те, що обвинувачений може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків та інших осіб, сприяти їм у переховуванні доказів його причетності до вчинення злочину; перешкодити кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальні правопорушення.

Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні заперечували проти тримання під вартою, вважали достатнім застосування домашнього арешту, посилаючись на тяжкий стан здоров`я обвинуваченого.

Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку сторони обвинувачення та захисту, що беруть участь у розгляді справи, дійшов наступного висновку:

Згідно ст. 29 Конституції України ніхто не може триматися під вартою інакше, як на підставах та в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 5 п. 1 підпункт «с» Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Підпункти 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачають обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Згідно ст. 176 ч. 4 КПК України запобіжні заходи застосовуються під час судового провадження судом за клопотанням прокурора.

Відповідно до ст. 177 ч. 1, 2 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Прокурор не має права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Судом враховано, що згідно ч. 1, ч. 2 п. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Досліджуючи доводи за клопотанням, суд встановив, що прокурором відповідно до приписів ст. 177 КПК України, доведено, що обвинувачений схильний до скоєння кримінальних правопорушень, оскільки неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, але не зробив висновків до виправлення, тобто, може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, які не допитані у кримінальному провадженні .

При вирішенні вимог за клопотаннями судом враховано тяжкість злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_8 , суспільну небезпечність вчиненого, відомості про особу обвинуваченого, який власної родини чи непрацездатних утриманців не має, перебуває на обліку з 1993 року у лікаря нарколога з діагнозом «опійна наркоманія», має зв`язки з особами, схильними до вживання наркотичних засобів та вчинення кримінальних правопорушень, проживає в одному населеному пункті із свідками, у кримінальному провадженні, які не допитані у судовому засіданні, неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, висновків не зробив, що вказує на схильність до кримінальних правопорушень, на шлях виправлення не став, стан його здоров`я наявність тяжких хвороб, тощо.

З правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеній у справі «W проти Швеції» від 26.01.1993 року, вбачається, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпеки цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірність її поведінки, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитися від слідства та суду.

Отже, висновок суду щодо продовження строку тримання ОСОБА_4 під вартою ґрунтується не лише на підставі суворості можливого судового рішення у разі визнання його винуватим у скоєнні кримінальних правопорушень, а це зроблено з урахуванням підтвердження доводів за клопотанням матеріалами кримінального провадження в цілому, забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних рішень і низки відповідних фактів в сукупності, які підтверджують існування таких ризиків, та свідчать про такий їх ступінь, який вказує на відсутність підстав не застосовувати запобіжний захід обвинуваченому або застосувати більш м`який запобіжний захід.

Суд дійшов висновку, що в силу приписів ст. 183 ч. 1 КПК України прокурор довів, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Крім того, щодо обвинуваченого відсутні обмеження щодо обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, визначені ст. 183 КПК України.

Згідно ч. 4 ст. 183 КПК України суд визнав за обов`язок при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків.

Пунктом 2 частини 5 ст. 182 КПК України передбачено, що розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
З урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, тяжкості злочинів, у скоєнні яких обвинувачується ОСОБА_8 , їх суспільної небезпечності, суд дійшов висновку призначити заставу обвинуваченому в сумі 57630,00 грн., що еквівалентно 30 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка достатньою мірою гарантує виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не є завідомо непомірною для нього.

Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Окрім цього, суд вважає за необхідне відповідно до норм ч. 3 ст. 183 та ч. 5 ст. 194 КПК України у разі внесення застави покласти на обвинуваченого наступні обов`язки: 1) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає без дозволу суду; 2) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 3) здати на зберігання до Охтирського ВП ГУ НП в Сумській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
В силу положень ч. 4 ст. 196, ст. 197 КПК України суд визнав за обов`язок визначити строк тримання під вартою обвинуваченого не більше, ніж до 24.00 год. 02.10.2019 року.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197 КПК України, суд -
постановив:
Клопотання прокурора Охтирської місцевої прокуратури про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 - задовольнити.
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому за ст. 307 ч. 2, ст. 317 ч. 2 КК України, продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів, з подальшим утриманням у Державній установі «Сумський слідчий ізолятор».
Строк дії ухвали до 24.00 год. 02.10.2019 року.
Одночасно визначити запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_10 обов`язків, визначених КПК України

Розмір застави визначити у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в сумі 57630 (п`ятдесят сім тисяч шістсот тридцять) гривень 00 копійок у національній грошовій одиниці України, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою на депозитний рахунок Охтирського міськрайонного суду Сумської області.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:
1) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, а саме з АДРЕСА_1 , без дозволу прокурора, суду;

2) повідомляти прокурора, суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
3) здати на зберігання до Охтирського ВП ГУ НП в Сумській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документа з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Охтирського міськрайонного суду Сумської області коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_6 з-під варти, повідомивши усно та письмово Охтирський міськрайонний суд Сумської області.
Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом 7 днів із дня її проголошення.

Суддя Охтирського міськрайонного суду
Сумської області ОСОБА_11