Дата документу 20.08.2019 Справа № 328/981/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/807/1452/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 328/981/17 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 (дистанційно),

розглянувши у відкритому судовому засіданні, дистанційно, в режимі відеоконференції з Токмацьким районним судом Запорізької області, в апеляційному порядку матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Токмацького районного суду Запорізької області від 10 липня 2019 року,

в с т а н о в и л а:

ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 10 липня 2019 року задоволено клопотання прокурора Токмацької місцевої прокуратури ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу.

Застосовано до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 06 вересня 2019 року.

Встановлено ОСОБА_8 заставу в розмірі 10 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 19210 гривень, яка може бути внесена протягом строку дії запобіжного заходу.

Після внесення застави і звільнення з-під варти ухвалено покласти на обвинуваченого ОСОБА_8 обов`язки, передбачені ст.194 КПК України: прибувати за викликом до слідчого/суду із зазначеною періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває без дозволу слідчого/суду; повідомляти слідчого/суд про зміну свого місця проживання.

Згідно зі змістом судового рішення, в провадженні Токмацького районного суду Запорізької області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 за ч.1 ст.186 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор просив обвинувальний акт призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з участю сторін кримінального провадження, Крім того, прокурор просив обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді гримання піл вартою строком на 60 діб, мотивуючи наявністю ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КІІК України.

Задовольняючи клопотання прокурора, суд першої інстанції прийшов до висновку, що прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Враховуючи особистість підозрюваного, ризик переховування обвинуваченого від суду, суд першої інстанції вважав, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не зможе запобігти встановленим під час розгляду клопотання ризикам.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_7 вважає ухвалу суду першої інстанції в частині застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню. В обґрунтування доводів зазначає, що висновки суду про те, що ОСОБА_8 , перебуваючи на волі може переховуватись від суду, так як підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, є надуманими та суперечать ст.24 Конституції України, Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини. Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. В судовому засіданні прокурор не довів, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбачених статтею 177 КПК України. Висновки суду про існування ризику передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України на час розгляду клопотання є лише його припущенням, так як настання та реальне існування такого ризику також не підтверджуються жодними доказами у справі. Той факт, що ОСОБА_8 не з`являвся на призначені підготовчі судові засідання пояснюється тим, що жодної судової повістки за місцем проживання йому не надходило, також йому не надходили судові повістки через смс-повідомлення. До того часу, як ОСОБА_8 було оголошено в розшук, він ніколи не ухилявся від органів дізнання та слідства, завжди приймав активну участь у всіх слідчих діях, що вказує на його сприяння розкриттю кримінального правопорушення та встановленню істини по справі. Відсутність ОСОБА_8 за місцем його проживання пояснюється тим, що він був вимушений поїхати на тимчасові заробітки за межі міста для того, щоб мати змогу заробити грошей на своє утримання, оскільки в м. Токмак постійної роботи не має.

Вважає, що з метою забезпечення дієвості даного кримінального провадження до ОСОБА_8 доцільно застосувати більш м`який запобіжний захід, а саме цілодобовий домашній арешт, який забезпечить дотримання ним процесуальних обов`язків, зможе запобігти переховуванню від органів досудового розслідування та/або суду та запобігти спробам перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

На підставі викладеного, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги; захисника-адвоката ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційну скаргу та просила ухвалу суду скасувати і обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту; прокурора, який заперечував проти доводів апеляційної скарги, вважав ухвалу суду законною і обґрунтованою; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, у зв`язку з наступним.

Згідно з вимогами ст.ст.177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції цих вимог закону дотримався.

Так, з наданих суду матеріалів кримінального провадження вбачається, що наведені у клопотанні прокурора підстави для застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись судом першої інстанції при розгляді клопотання. При цьому, у судовому засіданні заслухані пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , вислухана думка прокурора, представника органу пробації та з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу.

Відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України, з урахуванням того, що обґрунтованість висунутої стосовно ОСОБА_8 підозри в апеляційній скарзі та при апеляційному перегляді не оспорюється, зазначені висновки суду першої інстанції перевірці не підлягають.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України, судом першої інстанції врахована вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_8 , дані про його особу в їх сукупності, тяжкість покарання що загрожує, а також конкретні обставини інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, суд першої інстанції встановив, що доводи є обґрунтованими, а заявлені у клопотанні ризики на даний час існують.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

В рішеннях Європейського суду з прав людини зазначені ризики, які дають підстави для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу, а саме ризик неявки підозрюваного на судовий розгляд у справі «Штегмюллер проти Австрії» від 10 листопаді 1969 року, ризик перешкоджання з боку підозрюваного процесу здійснення правосуддя у справі «Вемгофф проти Німеччини» від 27 червня 1968 року, вчинення ним подальших правопорушень у справі «Мацнеттер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року.

Між тим, колегія суддів вважає, що ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового вироку, та це слід робити з урахуванням низки інших відповідних фактів, які можуть або підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення, тобто суд повинен враховувати, зокрема, особистість обвинуваченого.

При прийнятті рішення суд першої інстанції цілком обґрунтовано врахував, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке законом віднесено до категорії злочинів середньої тяжкості, а також дані про його особу, який раніше не судимий, проте вказане кримінальне провадження неодноразово призначалось до підготовчого судового засідання, але через неявку обвинуваченого ОСОБА_8 судові засідання відкладались, ухвали про його привід залишились без виконання через відсутність ОСОБА_8 за місцем свого проживання, внаслідок чого ухвалою суду від 31.05.2017 року провадження по справі було зупинено із оголошенням обвинуваченого у розшук. 14.05.2019 року ухвалою суду надано дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_8 та 09.07.2019 року останнього було затримано та поміщено до ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».

Зазначені вище обставини дають підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, оскільки він підозрюється у вчиненні злочину середньої тяжкості та на протязі декількох років переховувався від суду та перебував у розшуку.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_8 не має наміру переховуватись від органів досудового розслідування не спростовують існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, на момент розгляду судом першої інстанції клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки він вже переховувався від суду.

Згідно з положеннями ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Таким чином, судом першої інстанції зазначеним обставинам при розгляді клопотання прокурора було надано належної оцінки з точки зору його конкретності та обґрунтованості, відповідності вимогам процесуального закону та практиці Європейського суду з прав людини і вони обґрунтовано покладені в обґрунтування висновку про наявність підстав для обрання обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Застосування більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені КПК України, є недоцільним, так як вони не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого та цього не може бути достатнім для запобігання ризику переховування від суду.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі захисника, на думку колегії суддів, правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для задоволення цієї скарги не вбачається.

Визначений судом першої інстанції розмір застави, який передбачено ч.5 ст.182 КПК України, є достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_8 обов`язків, передбачених КПК України, свідчить про розв`язання судом питання щодо альтернативного запобіжного заходу.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Токмацького районного суду Запорізької області від 10 липня 2019 року, якою задоволено клопотання прокурора Токмацької місцевої прокуратури ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу та застосовано до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 06 вересня 2019 року, з визначенням застави в розмірі 10 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 19210 гривень, - залишити без змін.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4