В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29.10.2019 Справа №607/8377/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001739 від 18 червня 2018 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця c.Дідківці Білогірського району Хмельницької області, українця, громадянина України, одруженого, працюючого водієм в ПП «Лагіш», котрий має на утриманні одну неповнолітню дитину, котрий проживає в АДРЕСА_1 , не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , законного представника потерпілого ОСОБА_5 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И В :

18 червня 2018 року близько 16:50 год. водій ОСОБА_3 , в порушення вимог п.п. 31.4 та 31.4.1 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року із змінами та доповненнями (далі - ПДР України) керував технічно - несправним автобусом марки «ЧАРЗ А091 Богдан» р.н. НОМЕР_1 , що виразилось у несправності гальмівної системи і мало вплив на керування транспортним засобом та могло бути виявлено водієм в процесі огляду транспортного засобу перед початком руху, рухаючись вул. Кн. Острозького м.Тернопіль в напрямку вул. Микулинецької із швидкістю близько 39...49 км/год.

Під час руху водій ОСОБА_3 не був достатньо уважним та не стежив належно за дорожньою обстановкою, щоб мати змогу своєчасно реагувати на її зміну та не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху, чим порушив вимоги п. 2.3. (б, д) ПДР України.

В цей час, на регульований сигналом світлофора пішохідний перехід, що встановлений навпроти ДЮСШ №2, зокрема на дозволяючий рух пішоходів сигнал світлофора, вийшла малолітня ОСОБА_8 , яка перетинала проїзну частину дороги вул. Кн. Острозького справа наліво відносно напрямку руху автобуса «ЧАРЗ А091 Богдан» р.н. НОМЕР_1 .

Водій ОСОБА_3 , порушивши вимоги п.п. 8.1, 8.7.3 е), 8.10 ПДР України та при цьому маючи об`єктивну можливість бачити рух малолітнього пішохода, не вжив своєчасно заходів до зменшення швидкості руху керованого ним транспортного засобу аж до повної зупинки, щоб дати дорогу пішоходу, а допустив наїзд передньою правою частиною автобуса «ЧАРЗ А 091 Богдан» р.н. НОМЕР_1 на неї.

Унаслідок дорожньо-транспортної пішохід ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно - мозкової травми у вигляді забою головного мозку, підшкірної гематоми лівої навколоочної ділянки, тупої травми тулоба і таза у вигляді множинних, глибоких та поверхневех саден довжиною від 6 см. до 10 см. правої задньої - нижньої ділянки грудей, правої поперекової і лівої здухвинної ділянок, лівої сідниці, скальпованої рани задньо-зовнішньої поверхні лівої променево - запасної ділянки з дефектом шкіри, підшкірно - жирової клітковини, підлягаючих фасцій та з ушкодженнями поверхневої гілки підлягаючого до рани лівого променевого нерва, множинних глибоких і поверхневих саден довжиною від 6 см. до 10 см. задньої поверхні лівого плеча і передпліччя, задньої поверхні правої кисті (діаметром до 0,5 см.), забиття поверхневі рани і синця передньої поверхні лівої гомілки, які у своєму клінічному перебігу супроводжуються тривалим (більше 21 день) розладом здоров`я і за цією ознакою належать до середньої тяжкості - п. 2.2.1 а/, в/, 2.2.2 «Правил судово - медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень».

Порушення водієм ОСОБА_3 вимог п. 8.1, 8.7.3 е), 8.10, 31.4, 31.4.1 ПДР України, перебуває у прямому причинному зв`язку з настанням вказаної дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_8 .

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України визнав.

По суті провадження повідомив, що з обставинами, які наведені в обвинувальному акті погоджується в повному обсязі. Також вказав на те, що погоджується з висновками щодо технічного стану, швидкісного режиму та правил дорожнього руху, визнав те, що керував технічно несправним транспортним засобом. Цивільний позов прокурора визнав в повному обсязі. Цивільний позов представника цивільного позивача потерпілої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_6 , визнав частково, зокрема щодо стягнення матеріальної шкоди в повному обсязі, а щодо стягнення моральної шкоди в сумі 15 тис. грн. Водночас повідомив про те, що матеріальну шкоду, що заявлена в цивільному позові відшкодував в повному обсязі, а моральну - в сумі 17600 грн.

Звернув увагу суду на те, що його робота пов`язана з керуванням транспортним засобом, що приносить йому дохід, на який утримує сім`ю.

Законний представник потерпілої ОСОБА_5 в судовому засіданні повідомив про те, що про факт ДТП йому стало відомо від дружини. По приїзду на місце події доньку забрала швидка допомога. Приїхавши до лікарні побачив, що донька перебувала в шоковому стані, в неї була пошкоджена спина, більша частина тіла була в крові, на голові була закривавлена ділянка, кисть руки була повністю здерта, численні садна були на іншій ділянці спини, на ногах. На запитання, пояснювала те, що дійшла до світлофора, на ньому загорівся зелений сигнал, вона відповідно почала переходити дорогу, безпосередньо за деякий час побачила, що на неї здійснює рух маршрутка, намагалася втекти, далі нічого не пам`ятає, бо відбувся удар. Події відбувалися в світлу пору доби. Зі слів дитини та свідків стало відомо про те, що обвинувачений чинив тиск на дитину, зокрема, кричав на неї, намагався переконати в тому, що вона йшла на заборонений сигнал світлофора. Обвинувачений на протязі всього лікування жодного разу не виявляв бажання допомогти з лікуванням дочки, не цікавився станом її здоров`я. Відшкодування обвинувачений почав здійснювати під час розгляду справи в суді. Психологічний стан здоров`я дитини порушений, змушені звертатися за допомогою до психолога. Необхідне також ще одне хірургічне втручання. На лікування дитини витратили більше 60 тис. грн.

Представник потерпілого підтвердив факт відшкодування йому матеріальної шкоди, а також 17600 грн. моральної шкоди з боку обвинуваченого, відповідно зменшивши на цю суму позовні вимоги.

Заявив, що наполягає на призначенні обвинуваченому максимальної міри покарання, що передбачена в санкції статті обвинувачення. При цьому вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбування покарання, однак наполягає на призначенні обвинуваченому додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

Обвинувачений ОСОБА_3 , визнавши свою винність у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд відповідно до вимог ст.65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, конкретні обставини провадження, особу винного, позицію законного представника потерпілого, а тому приходить до переконання про необхідність призначення йому покарання у вигляді обмеження волі з позбавленням права керувати усіма видами транспортних засобів.

Разом з тим, враховуючи, що ОСОБА_3 притягується до відповідальності вперше, позитивно характеризується, пом`якшуючі його покарання обставини, до яких суд відносить визнання вини, часткове відшкодування шкоди, наявність на утриманні неповнолітньої дитини, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування основного покарання, а тому приймає рішення про звільнення його від відбування основного покарання з випробуванням.

У кримінальному провадженні прокурором заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь місцевого бюджету для перерахування фінансовому управлінню Тернопільської обласної ради, коштів, витрачених на лікування потерпілої від злочину ОСОБА_8 в сумі 13 199 грн. 24 коп., який слід вирішити наступним чином.

Згідно ч.1 ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Таким чином, суд вважає, що цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі фінансового управління Тернопільської обласної ради, з урахуванням підтверджуючих документів, а також визнання його обвинуваченим ОСОБА_3 , підлягає до задоволення шляхом стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь місцевого бюджету для перерахування фінансовому управлінню Тернопільської обласної ради 13 199 грн. 24 коп. витрат на лікування потерпілої від злочину ОСОБА_8 .

У кримінальному провадженні, також, представником цивільного позивача потерпілої ОСОБА_8 адвокатом ОСОБА_6 , заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_3 про стягнення з останнього матеріальної та моральної шкоди, завданої унаслідок кримінального правопорушення, який законним представником зменшено в частині стягнення матеріальної шкоди та моральної шкоди на суму 17600 грн.

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначено, що під моральною шкодою, слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Враховуючи вищенаведене, а також глибину фізичних та душевних страждань, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до переконання, що цивільний позов підлягає до часткового задоволення, шляхом стягнення із ОСОБА_3 80 000 гривень моральної шкоди.

У кримінальному провадженні є процесуальні витрати за проведення судових експертиз, зокрема, інженерно-транспортної №5-399/18 від 10 серпня 2018 року в сумі 1716 грн., інженерно-транспортної №5-400/18 від 25 вересня 2018 року в сумі 1430 грн., а також судової автотехнічної №4.6-143/19 від 25 березня 2019 року в сумі 2288 грн., вартість яких слід стягнути із ОСОБА_3 в користь держави з відповідними призначеннями платежів.

Керуючись наведеним, а також ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді 3 років обмеження волі з позбавленням права керувати всіма видами транспортних засобів на строк 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням, встановивши йому 1 (один) рік іспитового строку.

Згідно п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України покласти на нього наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Додаткове покарання у вигляді позбавленням права керувати всіма видами транспортних засобів ОСОБА_3 на строк 1 (один) рік слід виконувати самостійно.

Цивільний позов прокурора - задовольнити та стягнути з ОСОБА_3 на користь місцевого бюджету для перерахування до фінансового управління Тернопільської обласної ради 13 199 грн. 24 коп. витрат на лікування потерпілої від злочину ОСОБА_8 .

Цивільний позов цивільного позивача потерпілої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_6 - задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 грошові кошти в розмірі 80 000 (вісімдесят тисяч ) грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої злочином.

Стягнути із ОСОБА_3 в користь держави з відповідними призначеннями платежів процесуальні витрати у кримінальному провадженні за проведення судових експертиз, зокрема, інженерно-транспортної №5-399/18 від 10 серпня 2018 року в сумі 1716 грн., а також інженерно-транспортної №5-400/18 від 25 вересня 2018 року в сумі 1430 грн., судової автотехнічної №4.6-143/19 від 25 березня 2019 року в сумі 2288 грн.

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Головуючий суддяОСОБА_1