Номер провадження: 11-сс/813/1642/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд

Головуючий суддя ОСОБА_2

судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , та прокурора Одеської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси, від 18.09.2019 року, якою було відмову у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту, стосовно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 296, ч.2 ст. 345 КК України, у кримінальному провадженні №0002345, внесеному до ЄРДР 16.09.2019 року,-
встановив:
Зміст оскарженого судового рішення.
Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси, від 18.09.2019 року, було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Шевченківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 , яке погоджено з прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_11 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною залишати місце проживання в період з 22 години до 06 години, стосовно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 296, ч.2 ст. 345 КК України, у кримінальному провадженні №0002345, внесеному до ЄРДР 16.09.2019 року.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

На вказану ухвалу захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що оскаржена ухвала є незаконною і необґрунтованою з таких підстав:

- слідчим суддею не перевірена обґрунтованість пред`явленої підозри ОСОБА_8 ;

- ризики не доведені;

- слідчий суддя при постановленні ухвали не врахував особу підозрюваного, який позитивно характеризується за місцем проживання, роботи, є вдівцем та має на вихованні двох неповнолітніх дітей;

У зв`язку з викладеним, захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси, від 18.09.2019 року, про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту стосовно ОСОБА_12 та відмовити у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у повному обсязі.

Крім того, 23.09.2019 року, прокурор Одеської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій вказувала на те, що оскаржена ухвала є незаконною і необґрунтованою з таких підстав:

- ухвала постановлена без дотримання вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України;

- слідчим суддею не було взято до уваги, що підозрюваний вчинив злочин проти авторитету органів державної влади, громадського порядку та моральності в стані алкогольного сп`яніння з використанням заздалегідь заготовленого предмету для нанесення тілесних ушкоджень;

- застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту не здатний у повному обсязі унеможливити настання ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Посилаючись на викладені обставини, прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_8 , запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Позиції учасників судового розгляду.
Прокурор ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі та просив її задовольнити та заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника.

Захисник ОСОБА_7 та підозрюваний ОСОБА_8 підтримали подану апеляційну скаргу захисника, просили її задовольнити та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Мотиви апеляційного суду.
Згідно з положеннями ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Так, згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Згідно із ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частина 4 ст. 194 КПК України встановлює, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Зі змісту оскарженої ухвали слідчого судді вбачається, що вона відповідає приписам вказаних норм кримінального процесуального закону, оскільки в ній наведені положення кримінального процесуального закону, якими керувався слідчий суддя при постановленні ухвали, а також мотиви прийнятого рішення і його обґрунтування, тому доводи прокурора про те, що ухвала постановлена без дотримання вимог передбачених КПК України, апеляційний суд вважає необґрунтованими та такими, що не заслуговують на увагу.

Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 р., заява №42310/04, суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

З клопотання слідчого вбачається, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених:

- ч.4 ст. 296 КК України за кваліфікуючими ознаками: хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особовою зухвалістю, вчинене із застосуванням предмета, спеціально пристосованого та заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень;

- ч.2 ст.345 КК України за кваліфікуючими ознаками: умисного заподіяння працівникові правоохоронного органу тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

З оскарженої ухвали слідчого судді вбачається, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочинів при таких обставинах.

15.09.2019 року о 21 год. 50 хв. ОСОБА_8 вийшов з територію свого помешкання а саме в будинку АДРЕСА_2 , на проїжджу частину, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, ігноруючи загальноприйняті правила поведінки та моралі, грубо порушуючи порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, перебуваючи у громадському місці, а саме на вулиці за вище вказаною адресою, безпідставно, використовуючи малозначний привід, а саме нібито не правильно, на його думку, припаркований транспортний засіб, почали виловлюватись не цензурною лайкою на адресута, ОСОБА_13 при цьому погрожуючи застосування наявним у його руці предметом, зовні схожим на ніж. ОСОБА_13 , реально сприйнявши погрози ОСОБА_8 , встановивши загрозу для свого життя та здоров`я одразу ж покинула вказане місце, однак розуміючи, що її майно, а саме транспортний засіб, а саме «Mersedes 220d» д/н/з НОМЕР_1 , може бути пошкоджений, покликала на допомогу.

У цей час ОСОБА_8 , підійшовши до вище зазначеного автомобіля та спробував порізати його шини, однак не зміг та став спускати їх через золотники.

ОСОБА_8 , помітивши ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , продовжуючи ігнорувати загальноприйняті правила поведінки та моралі, грубо порушуючи порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, розуміючи що він перебуває у громадському місці, а саме на провулку Компасному, почав знову гучно висловлюватись на адресу ОСОБА_13 , нецензурною лайкою, та рухатись у її бік.

Сприймаючи дії ОСОБА_8 , як загрозу своєму життю та здоров`ю, чітко розуміючи що останній тримає в руці предмет зовні схожий на ніж та не бажаючи настання конфлікту ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , втекли в двір будинку АДРЕСА_3 , звідки викликали поліцію.

Крім того, ОСОБА_8 , 15.09.2019 о 21 год. 20 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, ігноруючи загальноприйняті правила поведінки та моралі, грубо порушуючи порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, перебуваючи у громадському місці, а саме біля будинку АДРЕСА_2 вчиняв хуліганські дії, в результаті яких мешканцями вказаної вулиці було викликано поліції.

Прибувши за вказаною адресою, солдат ОСОБА_16 , солдат ОСОБА_17 , та сержант ОСОБА_18 , перебуваючи у форменому одязі, виконуючи свої службові обов`язки з охорони громадського порядку з правоохоронними функціями, наблизились ОСОБА_8 , однак останній, з метою уникнення затримання, відразу почав втікати у напрямку двору свого будинку, при цьому жбурнув раніше заготовлений предмет зовні схожий на ніж через паркан.

В свою чергу, ОСОБА_8 , розуміючи, що перед ним перебувають працівники Національної Гвардії України у форменому одязі, з метою подолання опору, наніс один удар головою в область обличчя сержанту ОСОБА_18 , від чого останній отримав тілесне ушкодження у вигляді гематоми нижньої губи зліва, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Мотивуючи обґрунтованість підозри ОСОБА_8 слідчий суддя послався в ухвалі на матеріали досудового розслідування кримінального провадження, копії яких долучені до матеріалів клопотання.

Зокрема, обґрунтованість підозри підтверджується заявою та допитом потерпілої ОСОБА_13 (а.с.13-15), рапортом та допитом потерпілого ОСОБА_18 (а.с.24-26), показами свідків ОСОБА_14 (а.с. 16-19), ОСОБА_19 (а.с.20-23), ОСОБА_20 (а.с.28-30), ОСОБА_21 (а.с.31-33), протоколом огляду відеозапису(а.с.56-59) та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Тому, щодо доводи сторони захисту про необґрунтованість пред`явленої підозри, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки існують факти та інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити вказані злочини.

Щодо вимоги апеляційної скарги прокурора про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, на думку апеляційного суду, вона не підлягає задоволенню, оскільки твердження про наявність в зазначеному кримінальному провадженні ризику можливого впливу підозрюваного на свідків кримінального правопорушення та ризику вчинення іншого злочину, є голослівним та матеріалами провадження не підтверджується. Прокурор фактично обмежився лише цитуванням кримінального процесуального закону без конкретизації та обгрунтовує свої доводи лише припущеннями.

Обмеження розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи, є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Рішення Європейського суду з прав людини «Харченко проти України», «Белевитський проти Росії»).

Окрім того, під час апеляційного розгляду прокурором не надано будь-яких доказів, що зазначені ризики з огляду на застосований запобіжний захід мали місце після його застосування та його порушень задокументовано не було.

Однак на переконання апеляційного суду, в зазначеному кримінальному провадженні існує доведений органом досудового розслідування ризик того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, який обумовлені тим, що діяння, в яких підозрюється ОСОБА_8 є умисними, які вчинені проти громадського порядку та авторитету органів державної влади, а саме працівника правоохоронного органу за які законом передбачена відповідальність у виді позбавлення волі, а тому існує вірогідність ухилення підозрюваного від виконання своїх процесуальних обов`язків.

Також слід зазначити, що відсутність, на теперішній час, фактів ухилення підозрюваного, жодним чином не свідчить про неможливість вчинення ним цих дій в подальшому.

Беручи до уваги вказані обставини та враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_8 у разі доведеності його вини, апеляційний суд вважає, що ризик того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду існує та є обґрунтованим.

У всіх випадках, коли ризику ухилення підозрюваного від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, підозрюваного має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення ЄСПЛ у справі «Вренчев проти Сербії»).

При цьому апеляційним судом встановлено, що підозрюваний ОСОБА_8 має стійкі соціальні зв`язки, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійного місце проживання в м. Одеса (а.с.75), є вдівцем, на його утримані перебувають двоє неповнолітніх дітей 2006 та 2009 року народження (а.с.72-73), а також апеляційний суд враховує наявність в нього тяжкого захворювання - вірусний гепатит С (а.с.76-80). Відповідно до долучених захисником характеристик, ОСОБА_8 за місцем проживання та роботи характеризується позитивно (а.с.70-71).

На думку апеляційного суду зазначені соціальні фактори можуть мати стримуючу дію.

Тому апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді, стосовно того, що прокурором не доведено існування підстав, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 14.10.2010 р. у справі «Хайредінов проти України» (заява N 38717/04) (п. 29-30), національні органи влади не надали належного обґрунтування для виправдання позбавлення заявника свободи, яке відповідно вважається свавільним, оскільки не було розглянуто можливості застосування менш суворих запобіжних заходів, таких як підписка про невиїзд або застава, які могли б забезпечити доступність заявника для розслідування та судового розгляду.

Розглядаючи апеляційну скаргу, апеляційний суд виходить з того, що найбільш значущою гарантією прав людини, встановленою ст.29 Конституції України, є право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Разом з тим, враховуючи обґрунтованість підозри, апеляційний суд звертає увагу на те, що ризики, які зазначені в апеляційній скарзі прокурора повністю не виключаються, між тим, апеляційний суд вважає, що для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_8 , буде достатнім застосування до нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Застосований до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді домашнього арешту з покладенням певних обов`язків, відповідає охороні прав і інтересів суспільства, а обвов`язки, покладені на підозрюваного виконуються ним в повній мірі, що свідчить про достатність застосованого до нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту .

Таким чином, апеляційний суд вважає, що необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу в виді тримання під вартою на цій стадії досудового розслідування прокурором не доведена.

Усі обставини, посилання на які міститься в апеляційних скаргах захисника та прокурора, були враховані слідчим суддею при прийнятті рішення, і не спростовують законність та обґрунтованість оскарженої ухвали.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційні скарги захисника та прокурора залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді - без змін.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 181, 370, 372, 376, 404, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , та прокурора Одеської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси, від 18.09.2019 року, якою було відмову у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту, стосовно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 296, ч.2 ст. 345 КК України, у кримінальному провадженні №0002345, внесеному до ЄРДР 16.09.2019 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку е підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4