Справа №583/1328/19 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/183/19 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - арешт майна
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

власника майна ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 11 квітня 2019 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Охтирського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_9 про накладення арешту на вилучене 11.04.2019 року, в ході обшуку домоволодіння АДРЕСА_1 , майно, а саме на:

- автомобіль марки «FORD TRANSIT», державний номерний знак НОМЕР_1 ;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 ;

- причіп марки КРД 050110, державний номерний знак НОМЕР_3 ;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 ;

- резервуар білого кольору;

- шланг чорного кольору з двома зажимами та металевою вставкою.

В обґрунтування свого рішення слідчий суддя вказав на невідповідність вилученого майна вимогам ст. 98 КПК України та на не доведення слідчим і прокурором того, що вилучені в рамках даного кримінального провадження, внесеного до ЄРДР з правовою кваліфікацію ч.1 ст. 292 КК України, речі будь яким чином могли бути використані для вчинення пошкодження чи руйнування магістрального нафтопроводу, вчинення крадіжки нафтопродуктів та можливого їх перевезення саме тим транспортним засобом, на який слідчий просив накласти арешт. Крім цього, стороною обвинувачення не було доведено обґрунтованості підозри власника такого майна ОСОБА_7 у вчиненні нею злочину, передбаченого ч.1 ст. 292 КПК України.

Не погодившись з таким рішенням слідчого судді прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_8 звернувся до суду апеляційної інстанції зі скаргою в якій просив ухвалу слідчого судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 11.04.2019 року, скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та просив накласти на вилучене в ході обшуку 11.04.2019 року майно ОСОБА_7 , а саме на автомобіль марки «FORD TRANSIT», білого кольору.

Крім цього прокурор просив дослідити відеозапис обшуку, проведеного 11.04.2019 року за адресою: пров. П.Калнишевського, 39 м. Охтирка Сумської області.

В обґрунтування своїх вимог прокурор наголошував на безпідставній відмові слідчого судді у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно, оскільки, на його переконання, повідомлення особі про підозру не виступає виключною обставиною для накладення арешту, він накладається з метою збереження речових доказів. Клопотання слідчого ґрунтується на необхідності застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження з метою дослідження речових доказів під час розслідування для встановлення наявності чи відсутності події та ознак кримінального правопорушення та встановлення винних осіб у його вчиненні. Зазначаючи підстави арешту майна, слідчий суддя оминув увагою передбачену ст. 170 КПК України підставу вважати, що таке майно, перш за все, принаймні до отримання висновку експерта, є доказом злочину, та постановою слідчого його було приєднано до матеріалів кримінального провадження в якості речових доказів.

Посилання суду, на ніби то, не обґрунтованість прокурором вимог закону, та не доведення суду, що вилучене майно має відношення до кримінального провадження, а також на те що, прокурором не надано жодних доказів на існування фактичних даних, що вилучене майно відповідає критеріям ст. 167 КПК України, на переконання прокурора, є необґрунтованим, оскільки слідчим суддею не враховано того, що під час обшуку 11.04.2019 року в домогосподарстві АДРЕСА_1 , на горловині резервуару (ємності) білого кольору, що перебувала в причеп, було виявлено плями масткої рідини візуально схожої на сиру нафту. Вказаний резервуар міститься на причепі для забезпечення його транспортування та знизу обладнаний спеціальним відводом з кріпленням та шлангом, що може свідчити про використання вказаного резервуару для швидкого набору та зливу нафтопродуктів. Крім того, сліди речовини чорного кольору мають бути перевірені експертним дослідженням з метою надання категоричного висновку, чи відноситься ця рідина до нафти та якої саме, тобто чи є залишки сировини, що знаходиться на резервуарі викраденою з нафтопроводів на території Охтирського району.

Також, прокурор звертав увагу і на те, що резервуар на причепі, має ознаки спеціального пристосування (спеціальні відводи, шланги, металеві вставки тощо) для наповнення його нафтою шляхом несанкціонованого врізання в нафтопровід. Сама ж власниця майна ОСОБА_7 в наданих слідчому судді поясненнях вказувала про те, що її родина не здійснює підприємницької діяльності пов`язаної з оборотом нафти.

За таких обставин висновок слідчого судді щодо невідповідності вилученого майна критеріям речових доказів, слід вважати помилковим, а тому з метою їх збереження та забезпечення належного досудового розслідування майно має бути арештоване.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора ОСОБА_6 , який вимоги апеляційної скарги підтримав, просив їх задовольнити, ухвалу слідчого судді скасувати та накласти арешт на вилучений в ході обшуку автомобіль, думку власника майна ОСОБА_7 , яка проти вимог апеляційної скарги прокурора заперечила, просила залишити їх без задоволення, а ухвалу слідчого судді без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження в провадженні СВ Охтирського ВП ГУНП в Сумській області перебувають матеріали кримінального провадження за № 0000197 від 22.03.2019 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 292 КК України.

11.04.2019 року, на підставі ухвали слідчого судді від 26.03.2019 року, в рамках вказаного кримінального провадження, було проведено обшук домоволодіння АДРЕСА_1 , в ході яких було виявлено та вилучено майно, зокрема: автомобіль марки «FORD TRANSIT», державний номерний знак НОМЕР_1 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 ; причіп марки КРД 050110, державний номерний знак НОМЕР_3 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 ; резервуар білого кольору; шланг чорного кольору з двома зажимами та металевою вставкою (а.с. 3).

Цього ж дня, 11.04.2019 року постановою слідчого СВ Охтирського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_9 вказане майно визнано в якості речових доказів та приєднано до матеріалів справи (а.с.6).

11.04.2019 року до Охтирського міськрайонного суду Сумської області слідчий СВ Роменського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_9 звернувся з клопотанням про накладення арешту на майно, у задоволенні якого, ухвалою слідчого судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 11.04.2019 року, було відмовлено (а.с. 11).

Так, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст.170-173 КПК України для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або для відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані у повній мірі.

За змістом ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна , якщо особа, яка його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої ст.170 цього Кодексу.

Слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про недоведеність слідчим та прокурором тих обставин, що вилучене 11.04.2019 року, в ході обшуку домоволодіння АДРЕСА_1 , майно, зокрема автомобіль марки «FORD TRANSIT», державний номерний знак НОМЕР_1 , зберіг на собі сліди кримінального правопорушення чи він містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також можливість використання зазначеного автомобіля як доказу у кримінальному провадженні.

Також слідчим суддею були з`ясовані всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або для відмови у задоволенні клопотання про його арешт, та розгляд клопотання проведений з участю особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт.

Доводи апеляційної скарги прокурора правильності висновків судді не спростовують.

Також, колегія суддів не може погодитись з твердженнями прокурора в частині того, що для арешту автомобіля ОСОБА_7 , є достатнім факт наявності на його причепі та ємності на ньому, слідів речовини схожої на нафтопродукти, оскільки дана обставина не вказує на прямий зв`язок авто, яке просив арештувати прокурор, з вчиненням крадіжки нафтопродуктів.

З таких же підстав колегія суддів не може визнати достатніми для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту, зокрема на вилучений в ході обшуку автомобіль, посилання прокурора на те, що виявлений та вилучений разом з таким автомобілем резервуар, має ознаки спеціального пристосування (спеціальні відводи, шланги, металеві вставки тощо) для наповнення його нафтою шляхом несанкціонованого врізання в нафтопровід.

Щодо інших тверджень апеляційної скарги прокурора, зокрема про те, що повідомлення особі про підозру не виступає виключною обставиною для накладення арешту та він накладається з метою збереження речових доказів, то з ними колегія суддів погоджується, однак вказана обставина не була першочерговою у відмові задоволення клопотання слідчого, а на неї слідчий суддя в своєму рішенні послався як на другорядну, таку яка лише доповнює його висновки про відсутність підстав для накладення арешту на вилучене в ході обшуку майно.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, не вбачається.

За таких обставин, ухвала слідчого судді про відмову у накладенні арешту на майно є такою, що відповідає вимогам ст.ст.170-173 КПК України, та підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 170, 173, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Ухвалу слідчого судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 11 квітня 2019 року, якою слідчому СВ Охтирського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_9 відмовлено у задоволенні клопотання про накладення арешту на вилучене 11.04.2019 року в ході обшуку домоволодіння АДРЕСА_1 майно, залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4