Справа № 583/3001/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" серпня 2019 р. м. Охтирка

Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

її представника ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 кримінальне провадження № 0000709 від 30 серпня 2015 року за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Дернове Тростянецького району Сумської області, громадянки України, розлученої, що має середню освіту, що працює оператором ДП «Водоочистка» ТОВ «Водоторгприлад», зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , не судимої

за ч. 1 ст. 122 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 , 30 серпня 2015 року, близько 07.30 год., перебуваючи на АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , на ґрунті неприязних відносин, усвідомлюючи протиправність своїх дій та передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, під час сварки з ОСОБА_4 нанесла їй удари граблями, які тримала обома руками, по правому передпліччю середньої третини руки потерпілої, яка цією рукою прикривала голову від удару, спричинивши потерпілій ОСОБА_4 тілесні ушкодження у виді рваних ран правого передпліччя, травматичного пошкодження кінцевих гілок правого ліктьового нерва, що є ушкодженнями середньої тяжкості за ознакою довготривалого розладу здоров`я більше 21 дня.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 свою винуватість заперечила, зазначивши, що вона не наносила ударів потерпілій. Остання її оговорила із помсти, оскільки являється дружиною її колишнього чоловіка, який до цього часу її кохає. Так, потерпіла вказувала, що її спочатку облили, а потім вдарили граблями, однак не було виявлено ні води, ні граблів. Допускає, що потерпіла могла отримати травму від хвіртки.
Судом досліджені наступні докази.
Так, потерпіла ОСОБА_4 суду пояснила, що за два дні до подій між її чоловіком та ОСОБА_7 , з якою він раніше перебував у шлюбі, відбулася сварка. 30.08.2015 вранці збиралася йти по онуку. У вікно побачила, як ОСОБА_7 винесла та поставила відро. Близько 07.30 год. вона вийшла з хвіртки, стала проходити повз ворота. В цей час ОСОБА_4 схопила відро, вилила на неї, повідомивши, що нібито вона обмовила її перед колишнім чоловіком. Вона зробила ОСОБА_7 зауваження і в цей час ОСОБА_7 схопила граблі, що стояли поряд з хвірткою, та замахнулася ними. Вона зрозуміла, що удар прийдеться по голові, а тому підняла руку, захищаючи голову, удар прийшовся по руці. Так як ОСОБА_7 ще хотіла її вдарити, вона побігла до свого двору та зачинила хвіртку. З рани йшла кров, її замотали простирадлом, потім викликали автомобіль «швидкої допомоги». Того дня в лікарні їй наклали шви, а з 31.08.2015 по 11.09.2015 вона лікувалася амбулаторно. Також був ушкоджений нерв, а тому рух руки було обмежено. Внаслідок цього змушена була звільнитися з роботи, оскільки рука німіла, стало важко працювати. Незручності відчуває і дотепер.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що 30.08.2015 близько 07.30 год. він спав, почув крик, вискочив в білизні, а тому не вийшов з двору, однак спостерігав через паркан. Бачив, як ОСОБА_7 , як йому здалося, сапачкою, вдарила ОСОБА_4 в район голови, однак ОСОБА_4 підняла руку, удар прийшовся по руці. Він пішов вдягнутися, в цей час до його двору забіг схвильований ОСОБА_9 , який попрохав допомоги. Він побачив ОСОБА_4 , на руці якої були розсічені рани. Біля двора були сліди крові. Рану замотали простирадлом. Потім під`їхала «Швидка» і він пішов. Через деякий час приїхали працівники поліції, яким він все розповів та показав.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що того дня вона закінчувала зміну, надійшов виклик на травму. У потерпілої була травма руки, з її слів, травму нанесла жінка (можливо сусідка). Був встановлений діагноз: забійно-рвана рана на передпліччі. Коли приїхали, рана була зав`язана. Потерпіла була знервована, рана була свіжа, кровила.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що був у відпустці вдома, почув крики та вибіг на вулицю. Його дружина була напроти двору, у неї була рвана рана на правій руці. Він забрав сумку дружини, вибігла сусідка ОСОБА_12 , винесла шмат тканини, викликали «швидку» та вони поїхали на санпропускник.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 20.06.2016 за участю ОСОБА_8 та фототаблицею до нього зафіксовані покази ОСОБА_8 щодо обставин нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_4 , а саме він пояснив, що через паркан спостерігав, як ОСОБА_7 , як йому здалося, сапкою, нанесла два удари із-за свого плеча зверху вниз по передпліччю правої руки ОСОБА_4 , яка цією рукою прикривала свою голову.

Висновком експерта за наслідками проведення додаткової судово-медичної експертизи № 333 від 23.06.2016 встановлено, що механізм спричинення тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_4 , може відповідати механізму, показаному свідком ОСОБА_8 під час проведення слідчого експерименту.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 05.10.2015 за участю потерпілої ОСОБА_4 та фототаблицею до нього зафіксовані покази потерпілої щодо обставин нанесення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , а саме вона пояснила, що коли проходила повз ОСОБА_7 , яка в той час згрібала граблями, остання вилила на неї відро води та почала ображати, а потім схопила граблі, які тримала обома руками, та підняла над її головою. Вона прикрила голову рукою і удари граблями прийшлися по її руці.

Висновком експерта за наслідками проведення додаткової судово-медичної експертизи № 408 від 05.10.2015 встановлено, що механізм спричинення тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_4 , може відповідати механізму, продемонстрованому нею під час проведення слідчого експерименту.

Довідкою Охтирської ЦРЛ № 3779 від 30.08.2015 зафіксований факт звернення ОСОБА_4 до приймального відділення Охтирської ЦРЛ о 07.50 год. Виявлено рвану рану правого передпліччя. Стаціонарного лікування не потребує, рекомендоване амбулаторне лікування у хірурга.

В зв`язку з тим, що під час судового розгляду кримінального провадження були встановлені суперечності та неточності у висновку експерта № 330 від 25.09.2015 за наслідками проведення судово-медичної експертизи, що викликало обґрунтовані сумніви в його правильності, відповідно до положень ст. 332 КПК України, судом було призначено проведення комісійної судово-медичної експертизи.

Відповідно до висновку експерта на наслідками проведення комісійної судово-медичної експертизи № 9/2019 від 20.06.2019, згідно медичної документації ( довідки про звернення за медичною допомогою № 3779), при огляді черговим лікарем Охтирської ЦРЛ 30.08.2015 о 07.30 год у ОСОБА_4 виявлено рвані рани правого передпліччя, проведено первинну хірургічну обробку ран. При огляді 08.05.2019 у ОСОБА_4 наявні рубці задньої поверхні в/з та внутрішньої поверхні н/з правого передпліччя. За клінічними даними ( рубці правого передпліччя, зниження м`язової сили в правій верхній кінцівці, невиконання проб для периферичних нервів, гіпергідроз правої долоні та гіпестезія в ділянці правого передпліччя) та даними електронейроміографії від 10.05.2019 (ознаки аксіального ураження сенсорної дорзальної гілки правого ліктьового нерва) встановлено діагноз: рубці - сліди ран м`яких тканин правого передпліччя, посттравматична нейропатія ліктьового нерва справа з вегеталгіями.

Рани правого передпліччя (задня поверхня межі в/з та с/з правого передпліччя та заднє-внутрішня поверхня н/з правого передпліччя), пошкодження правого ліктьового нерва спричинені дією тупого предмета (предметів) по механізму удару, стиснення, розтягнення.

Рана задньої поверхні верхньої третини правого передпліччя кваліфікується як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Локалізація рани в проекції ліктьового нерва, поява клінічних проявів пошкодження нерва після отримання травми, відсутність інших травматичних впливів на ліктьовий нерв, свідчать, що внаслідок травматичної дії тупого предмета в ділянку правого передпліччя в нижній третині по заднє-внутрішній поверхні були спричинені рана та пошкодження ліктьового нерва. Таким чином, травма нижньої третини правого передпліччя (рана з травматичним пошкодженням правого ліктьового нерва) не становила небезпеки для життя, спричинила тривалий розлад здоров`я (більше 21 дня) і кваліфікується як середньої тяжкості тілесні ушкодження. Враховуючи дані медичної документації та стан рубців на момент огляду, травма правого передпліччя спричинена незадовго до звернення потерпілої у Охтирську ЦРЛ 30.08.2015 о 07.50 і могла бути отримана в час, вказаний ОСОБА_4 .

Характер та локалізація тілесних ушкоджень може вказувати на не менш, як дворазову травмуючи дію в ділянку правого передпліччя. Від одного травмуючого впливу могло виникнути декілька тілесних ушкоджень, так і декількаразові травматичні впливи в одну ділянку, можуть проявитися один тілесним ушкодженням.

Тілесні ушкодження у ОСОБА_4 могли утворитися за обставин, на які вона вказала та які продемонструвала при проведенні слідчого експерименту.

У потерпілої рубець - слід рани, розташований по заднє-внутрішній поверхні нижньої третини правого передпліччя в проекції ліктьового нерва. Відсутність медичних даних за нейропатію у потерпілої до 30.08.2015, наявність рани в місці пошкодження ліктьового нерва правого передпліччя (нерв розташований в поверхневих, а не глибоких м`яких тканинах), клінічні прояви пошкодження нерва після травми, можуть вказувати, що посттравматична нейропатія ліктьового нерва справа спричинена 30.08.2015.

Таким чином, потерпіла і свідки підтверджують факт виникнення сварки та факт нанесення удару обвинуваченою в область передпліччя потерпілої.

Твердження сторони захисту, що покази свідка ОСОБА_8 та ОСОБА_11 суперечливі щодо викладу ними фактичних обставин, не узгоджуються між собою, а тому мають бути оцінені критично, не можуть бути прийняті до уваги з огляду на наступне.

Так, свідки були попереджені про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих показів. Обидва свідка підтвердили про конфлікт між обвинуваченою та потерпілою, що також узгоджується з показами потерілої. Свідок ОСОБА_8 повідомив, що він бачив, як обвинувачена нанесла потерпілій удар, після якого бачив травмовану руку потерпілої. Повідомив про виклик автомобіля «Швидкої допомоги».

Свідок ОСОБА_11 повідомив, що чув сварку, після чого вибіг та побачив дружину, на руці якої була рвана рана.

Свідок ОСОБА_10 показала, що перед закінченням зміни, надійшов виклик на травму. У потерпілої була травма руки, з її слів, травму нанесла жінка (можливо сусідка). Був встановлений діагноз: забійно-рвана рана на передпліччі.

Стороною захисту не надано доказів неможливості спостереження свідком ОСОБА_8 за подіями, що відбувалися біля домоволодінь по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 .

Твердження сторони захисту, що свідок ОСОБА_8 є упередженим та давав неправдиві свідчення не підтверджені об`єктивними доказами, а ґрунтуються на суб`єктивних припущеннях обвинуваченої.

Крім того, оцінюючи покази свідків слід врахувати, що кожній особі властиве суб`єктивне сприйняття подій, що відбуваються, виходячи з її віку, життєвого досвіду, спрямованості інтересу, внаслідок чого різні особи можуть акцентувати увагу на різних моментах події та в подальшому їх відтворювати, в залежності від особливості пам`яті.

В цілому, покази свідків є узгодженими щодо події та її наслідків, а тому їх покази приймаються судом як належні та допустимі докази.

Також не можуть бути прийняті судом до уваги твердження сторони захисту щодо недопустимості як доказу висновку комісійної судово-медичної експертизи, оскільки зазначений висновок отриманий у встановленому законом порядку та складений у відповідності до встановлених законодавчих вимог та не містить суперечностей, які б викликали сумнів в його достовірності.

У суду також відсутні підстави для сумніву в правдивості показів потерпілої. Так, потерпіла була попереджена про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів. Її покази підтверджуються висновком лікаря щодо виявлення у неї ушкоджень у виді рваної рани правого передпліччя, травматичного пошкодження кінцевих гілок правого ліктьового нерва. Висновком експерта за наслідками комісійної судово-медичної експертизи підтверджується виявлення у ОСОБА_4 рубців - слідів ран м`яких тканин правого передпліччя, посттравматична нейропатія ліктьового нерва справа з вегеталгіями. Самоушкодження потерпілої не узгоджується з встановленими судом обставинами.

Твердження обвинуваченої, що вона не наносила потерпілій ушкоджень та допускає, що травму ОСОБА_4 могла отримати від хвіртки та оговорити її через почуття помсти спростовуються, як показами потерпілої, які підтверджені висновком експерта, так і показами свідка, який зазначив, що саме обвинувачена нанесла удар потерпілій по руці. Крім того, між потерпілою та обвинуваченою був конфлікт, що свідчить про спрямованість дій обвинуваченої на отримання переваги над потерпілою для доведення правоти своєї позиції, а тому свідчить саме про умисне завдання удару з метою нанесення тілесних ушкоджень.

Тому суд дійшов висновку, що такі твердження обвинуваченої є способом її захисту з метою уникнення відповідальності.

Отже, оцінивши кожен з досліджених доказів з точки зору їх належності та допустимості, а їх сукупність з точки зору взаємозв`язку та достатності, суд дійшов висновку про доведеність поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_7 в умисному середньої тяжкості тілесному ушкодженні, тобто умисному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я і такі її дії кваліфікує за ч. 1 ст. 122 КК України.

При призначенні покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного, особу винуватої, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Судом не встановлено обставин, які б пом`якшували чи обтяжували покарання.

Суд приймає до уваги зазначені обставини, враховує, що обвинувачена раніше не притягувалася до кримінальної відповідальності, характеризується позитивно, має постійне місце роботи, враховуючи позицію потерпілої, яка зазначила про призначення обвинуваченій покарання в межах санкції ч. 1 ст. 122 КК України, а також висновок органу пробації, згідно якого ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства оцінюється як середній, і виправлення обвинуваченої можливе без позбавлення чи обмеження волі та не становить високої небезпеки для суспільства, дійшов висновку про призначення покарання у виді виправних робіт, як покарання, необхідного й достатнього для її виправлення та попередження скоєння нових злочинів.

Потерпілою заявлений цивільний позов про відшкодування 1377,15 грн. матеріальної шкоди та 20000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Зазначає, що внаслідок протиправних дій обвинуваченої, потерпіла понесла витрати на лікування на загальну суму 1377 грн. 15 коп. Крім того, потерпілій була завдана моральна шкода, яка полягає в стражданнях від значного фізичного болю, емоційному стресі, який супроводжувався почуттями розгубленості, образи, обурення, приниженої гідності, тривоги, страху за своє здоров`я та життя. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень були порушені нормальні умови життя позивачки. Через перенесену травму не відновився нормальний рух пальця руки в зв`язку з чим вона змушена була відмовитися від роботи продавця у магазині, так як виниклий фізичний недолік позбавляє її можливості повноцінно працювати.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, в залежності від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно з ч. 5 та ч. 7 ст. 128, ст. 28 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, в КПК не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства, зокрема, недоторканості права власності та розумності строків.

Згідно положень ст. 1166 ЦК України, шкода, завдана неправомірними діями немайновим правам та майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, що її завдала.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму ВСУ від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (зі змінами) шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Оцінюючи надані позивачем в підтвердження понесених матеріальних затрат докази, суд дійшов наступного висновку.

В підтвердження понесення витрат на лікування потерпілою надана довідка лікаря про призначення лікування. Однак зазначена довідка не може слугувати доказом фактично понесених матеріальних затрат у розмірі 1377,15 грн., оскільки квитанцій про придбання зазначених ліків, а, отже і підтвердження понесення витрат, позивачкою не надано.

За таких обставин, відсутні підстави для задоволення заявлених вимог в зв`язку з їх недоведеністю.

Оцінюючи позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, суд виходить з положень ст. 1167 ЦК України, Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до яких моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

При визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню на користь потерпілої, суд приймає до уваги, що внаслідок неправомірних дій обвинуваченої потерпіла отримала умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, що спричинило тривалий розлад здоров`я, внаслідок чого перенесла фізичний біль та моральні страждання, однак з урахуванням вимог розумності та справедливості, суд дійшов висновку про часткове задоволення заявлених вимог та стягнення з обвинуваченої в рахунок відшкодування моральної шкоди 10000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 374-376 Кримінального процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винуватою у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити їй покарання за цим законом у виді двох років виправних робіт за місцем роботи з відрахуванням в дохід держави 15% заробітку.

Цивільний позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування моральної шкоди 10000 (десять тисяч) гривень.

В задоволенні решти вимог відмовити за недоведеністю.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Охтирський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Охтирського міськрайонного суду
Сумської області ОСОБА_1