УХВАЛА
іменем України
26 червня 2019 рокуСправа №451/700/19
Провадження № 1-кс/451/183/19

Слідчий суддя Радехівського районного суду Львівської області ОСОБА_1 , секретаря ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Радехівського ВП Червоноградського ВП ГУ НП України у Львівській області від 18.04.2019 року про закриття кримінального провадження, -

ВСТАНОВИВ:

17 травня 2019 року ОСОБА_3 звернувся до Радехівського районного суду Львівської області із скаргою на постанову слідчого СВ Радехівського ВП Червоноградського ВП ГУ НП України у Львівській області від 18.04.2019 року про закриття кримінального провадження №00000427 від 19.09.2016 року.

В скарзі зазначає, що в провадженні слідчого СВ Радехівського ВП ГУ НП у Львівській області знаходилось кримінальне провадження № 0000427 від 19.09.2016 р. , за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.286 КК України по факту спричинення йому тілесних ушкоджень внаслідок ДТП (перелом тіла L 1 хребця хребта), яке сталось 18.09.2016 року, коли водій автомобіля ВАЗ - 2105 ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, що стверджено відповідним медичним висновком, заднім ходом виїхав з подвір`я на головну дорогу по якій він разом з пасажиром ОСОБА_5 , якого навіть не допитали, рухався автомобілем «Мерседес Бенц», внаслідок чого відбулось поперекове зіткнення автомобілів, що підтверджено висновком судово-трасологічної експертизи від 12.05.2017 року. Оскаржуваною постановою кримінальне провадження закрито, копію цієї постанови направлено начальникові Сокальського ВП Червоноградського ВП ТУ НП у Львівській області для вирішення питання про притягнення його до адміністративної відповідальності. На обґрунтування закриття цього кримінального провадження, у своїй постанові, серед іншого, слідчий посилається на висновок судової інженерно- транспортної експертизи № 1/222 від 23.02.2018 року, з якого нібито вбачається, що з технічної точки зору, його покази відносно механізму розвитку даної пригоди в цілому не спроможні, а відтак приймаючи до уваги наведене, зокрема те, що причиною настання даної пригоди стали невідповідаючі технічним вимогам п.п.13.1 та 13.3 чинних ПДР України його діяння як водія автомобіля та те, що в діях водія ОСОБА_4 відсутній склад злочину, передбачений 286 КК України. Відповідно до п.13.1 ПДР України, на який посилається слідчий, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу. Згідно з п.13.3 ПДР України під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху. Таким чином, як вбачається із наведеного, автомобіль ВАЗ-2105, виїхавши на головну дорогу, по якій він рухався, з житлової зони, двору, створював для нього перешкоду, і нібито, по версії слідства, він мав його об`їхати, дотримуючись безпечного інтервалу. З оскаржуваною постановою слідчого не погоджується, вважає її незаконною, необгрунтованою та передчасною. Кримінальне провадження вже закривалося постановою цього слідчого від 06.03.2018 року, яка була скасована ухвалою слідчого судді Камянка-Бузького районного суду від 21.01.2019 року. Через 4-й місяці після її скасування, фактично нічого не зробивши жодних реальних дій для встановлення істини по цьому кримінальному провадженні та всіх фактичних обставин ДТП, а лише вказавши, що, нібито, свідків та очевидців даного ДТП встановлено не було, а також на місці події відсутні камери відеозапису, слідчий знову закрив це кримінальне провадження оскаржуваною постановою від 18.04.2019 року. Згідно п. 10.2. ПДР виїжджаючи на дорогу з житлової зони дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і ТЗ , що рухають по ній , а з`їжджаючи з дороги - велосипедистам та пішоходам напрямок руху яких він перетинає. Порушення водієм ОСОБА_4 названих вимог ПДР і привело до ДТП. У свої заяві від 29.07.2017 року він вказував, що саме в момент зіткнення автомобіль ОСОБА_4 , вже міг знаходитися в нерухомому стані, але безпосередньо перед тим він здійснював заднім ходом рух на головну дорогу по якій рухався він. В протоколі допиту в якості свідка від 24.09.2016 року ОСОБА_4 , пояснив, що знаходився на заїзді до подвір`я сусіда. В цей час його автомобіль був передньою частиною на заїзді до подвір`я, а задня частина частково виступала на проїжджу частину автодороги. Знаходячись в салоні автомобіля розмовляв по телефону, а коли хотів виїхати заднім ходом на дорогу побачив його автомобіль, який здійснив поперекове зіткнення з його транспортним засобом. Таким чином, водій ОСОБА_4 визнавав те, що його автомобіль у вказаному положенні, в момент зіткнення частково знаходився на проїжджій частині його смуги руху, що він хотів виїжджати заднім ходом із заїзду на подвір`я, але, нібито, не встиг цього зробити через зіткнення яке відбулося. Згідно висновку транспортно - трасологічної експертизи від 12.05.2017р № 1/85 (експерт ОСОБА_6 ) в даному випадку мало місце поперекове зіткнення транспортних засобів і поздовжні осі автомобіля «Мерседес Бенц 124» р.н. НОМЕР_1 та автомобіля «ВАЗ-2105» р.н. НОМЕР_2 в момент зіткнення були розташованої під кутом близьким 90°. В момент зіткнення автомобіль «ВАЗ-2105» р.н. НОМЕР_2 перебував в нерухомому стані , а автомобіль «Мерседес Бенц 124» р.н. НОМЕР_1 перебував в русі. Зіткнення автомобіля «Мерседес Бенц 124» р.н. НОМЕР_1 та автомобіля «ВАЗ-2105» р.н. НОМЕР_2 відбулося на праві стороні дороги вул. Хмельницького, що в с. Поздимир Радехівського р-ну Львівської області, на ділянці, що передує розташуванню передньої частини автомобіля ВАЗ. Крім того, згідно п.2 підсумкової частини цього експертного висновку експерт зазначив, що : «встановити чи відбулося повністю на проїжджій частині дороги, чи частково ще й на заїзді до господарства, не представляється можливим, по причині відсутності уточнюючої слідчої інформації...». Отже, на підтвердження показів самого ОСОБА_4 24.09.2016 року про те, що в момент зіткнення його автомобіль задньою частиною знаходився на проїжджій частині його смуги руху дороги, це ж підтвердив і експерт у вказаному експертному висновку, тільки зазначив, що не може повно встановити чи зіткнення відбулося повністю на проїжджій частині, чи ще й частково на заїзді в господарство, але ствердив, що таке зіткнення відбулося і на проїжджій частині. При проведенні із ним слідчого експерименту 12.12.2017 року він підтвердив те, що в момент зіткнення автомобіль ОСОБА_4 знаходився на проїжджій частині, внаслідок чого і відбулося поперекове зіткнення транспортних засобів на смузі його руху. В той же час, свідок ОСОБА_4 при проведенні з ним в цей же день слідчого експерименту, на противагу раніше даним показам, вже показав, що його автомобіль не виступав задньою частиною на проїжджу частину дороги, по якій він рухався, з чого виходить, що, нібито, він з`їхав з проїжджої частини, внаслідок чого і відбулося зіткнення, хоч це не відповідає дійсності. Варто звернути увагу і на те, що такий слідчий експеримент був проведений з невідповідністю до обставин події ДТП. Зокрема, не було враховано того, що в день ДТП погодні умови не відповідали тим, які були при відтворенні. В день ДТП падав дощ і видимість на дорозі була значно гіршою, а також не враховано того , що ДТП сталась вночі , тобто пізніше ніж проводився слідчий експеримент, і в момент ДТП було темніше. Крім того, при ДТП був зустрічний транспорт,який не враховувався при відтворенні. На всі ці недоліки він вказував під час відтворення обстановки та обставин події, однак такі його зауваження не були взяті до уваги. Користуючись такими показами ОСОБА_4 , вказаний вище експерт ОСОБА_6 , який проводив транспортно - трасологічну експертизу (висновок від 12.05.2017р № 1/85) і зазначав, що зіткнення відбулося на проїжджій частині, тільки не може вказати чи повністю на проїжджій частині, чи ще й на заїзді в двір, при проведенні комплексної інженерно-транспортної експертизи(висновок № 1/222 від 23.02.2018р.) вже вказав в досліджуваній частині цього висновку, що, нібито, ДТП сталося, нібито, внаслідок того, що недотримуючи безпечного інтервалу, зокрема, до правого краю проїзної частини дороги та правого узбіччя, він, нібито, виїхав на праве узбіччя, коли на ньому знаходилась перешкода(автомобіль ОСОБА_4 ), що і привело до ДТП, хоч у вказаному вище попередньому висновку зазначав, що зіткнення відбулося на проїжджій частині. При цьому зазначав, що відповідно до п. 15.1 ПДР, ОСОБА_4 мав право залишати автомобіль у такому положенні. Таким чином, якщо спочатку все вказувало на вину ОСОБА_4 у вказаному ДТП, то на кінцевій стадії розслідування, коли він почав оскаржувати бездіяльність органу розслідування і прокуратури, все перевернули з ніг на голову, і зробили його винним у цьому ДТП. При цьому, не привели одночасного допиту між ним і ОСОБА_4 на чому настоював, і вказівку про проведення якого надавав прокурор; взагалі не допитали пасажира мого автомобіля ОСОБА_5 і також не провели одночасного допиту між ним. ОСОБА_4 і ним, незважаючи на те, що ОСОБА_5 був очевидцем названих подій;не провели інших необхідних слідчих дій, на необхідність проведення яких вказувала їх сторона, давав вказівки прокурор, та керівник органу розслідування матері, які слідчий просто ігнорував, як до винесення попередньої постанови про закриття кримінального провадження, так і після її скасування. Таке поверхове, необ`єктивне розслідування і привело до можливості винесення незаконної постанови про закриття цієї кримінальної справи, внаслідок чого винний у ДТП ОСОБА_4 уник відповідальності за вчине. Окрім цього, слідчим не виконано і не вирішено клопотання, які скеровувались в адресу поліції ОСОБА_3 .

В судове засідання адвокат ОСОБА_7 подав письмову заяву про розгляд скарги у його відсутності та відсутності ОСОБА_3 , скаргу підтримують та просять її задовольнити.

Слідчий СВ Радехівського ВП Червоноградського ВП ГУНП України в Львівській області в судове засідання з`явився, заперечував проти скарги ОСОБА_3 , оскільки ним дотримано усіх вимог закону та підставно закрито провадження по справі, а посилання в скарзі вважає недостовірними. Звертав увагу суду, що коли ОСОБА_3 заяв клопотання про призначення комплексної авто технічної та транспортно-трасологічної експертизи то в цей час вже було призначено комплексну інженерно-транспортну експертизу та після отримання всіх висновків експертизи слідчому не було потреби призначати інших експертиз, оскільки в них знайдено відповіді на усі питання, які ставилися ОСОБА_3 . Вказівки прокурора виконані, не допитано повторно та детально ОСОБА_3 та ОСОБА_8 про механізм та обставини ДТП, оскільки такий допит повторно проводився при проведенні слідчого експерименту. Просив в задоволенні скарги відмовити.

Дослідивши скаргу та матеріали кримінального провадження, вважаю, що скаргу необхідно задовольнити з наступних підстав.

Стаття 2 КПК України передбачає, що завданням кримінального провадження є захист особи від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Практика Європейського Суду з Прав Людини щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (рішення у справі «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

А в рішенні ЄСПЛ у справі «Бучинська проти України» Суд констатував факт того, що не може дійти висновку, що органи влади зробили усе від них залежне для забезпечення оперативного та всебічного вжиття заходів для збору доказів, встановлення місцезнаходження та притягнення до відповідальності винних (рішення у справі «Бучинська проти України» заява № 35493/10 від 30.04.2015, п. 49), бо за потреби зростаючих високих стандартів у сфері захисту прав людини та основоположних свобод, неминуче вимагається більша рішучість при оцінці порушень основоположних цінностей демократичного суспільства (рішення у справі «Сельмуні проти Франції, заява № 235803/94, параграф 95, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграфи 148, 149), оскільки тягар доведення можна покласти на органи влади, адже саме вони мають надати задовільні та переконливі пояснення (рішення у справі «Салман проти Туреччини, заява № 21986/93, п. 100, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграф 150).

Слідчий суддя звертає увагу на те, що закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження може бути закрито лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки слідчим, прокурором всіх зібраних та перевірених доказів (ст.284 КПК України).

Постанова слідчого, прокурора про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст.110 КПК України).

Згідно положень п.4 ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

У відповідності до ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора та у встановлених цим Кодексом випадках - потерпілого.

Як вбачається із постанови слідчого слідчого СВ Радехівського ВП Червоноградського ВП ГУ НП України у Львівській області від 18.04.2019 року про закриття кримінального провадження №00000427 від 19.09.2016 року, вимоги закону, передбачені ч.2 ст.9 КПК України, слідчим виконані не в повній мірі.

Зокрема слідчим не було повно та всебічно досліджено факти та обставини у справі, а відтак висновки слідчого про закриття кримінального провадження є передчасними.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 36 КПК прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього кодексу, уповноважений доручати слідчому проведення у встановлений прокурором строк слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій або давати вказівки щодо їх проведення чи брати участь у них, а в необхідних випадках - особисто проводити слідчі (розшукові) та процесуальні дії, в порядку визначеному цим кодексом.

Аналогічними повноваженням наділений керівник органу досудового розслідування (ст. 39 КПК).

Слідчий зобов`язаний виконувати доручення та вказівки прокурора, які надаються у письмовій формі.

За змістом ст.284 КПК України закриття кримінального провадження це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

При цьому, слідчий суддя, виходячи з ч. 5 ст.40 КПК України, позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) слідчому щодо проведення конкретних слідчих дій, адже слідчій є самостійним у своїй процесуальній діяльності, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування, однак він не може переймати на себе функції слідства (п. 18 ч. 1 ст.3, ч. 3 ст.22 КПК України). Однак, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що слідство зобов`язане провести у провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, а зроблені ним висновки випливали б зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, а не ґрунтувались на припущеннях.

Із кримінального провадження вбачається, що слідчим не виконано вказівки прокурора та заступника начальника СУ ГУ НП, зокрема повторно та детально не допитано ОСОБА_3 та ОСОБА_8 про механізм та обставини ДТП, лише проведено слідчі експерименти, як і не отримано довідки про погодні умови в момент ДТП, не допитано ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_5 (пасажира автомобіля, на якого вказує при допиті потерпілий ОСОБА_3 ) та ОСОБА_12 , а відсутність їх за місцем проживання відповідно рапортів в 2017 році не свідчить про неможливість їх допиту, оскільки після 2017 року слідчий не вчинив відповідних дій для їх допиту (а.к.п.40, 98,158-161,100-103).

Окрім цього, слідчим не проведено аналіз усіх експертиз, з врахуванням клопотань ОСОБА_3 про їх призначення, та не встановлено чи усі питання, які ставив перед слідством ОСОБА_3 знайшли своє відображення в проведених експертизах.

При здійсненні відновленого досудового розслідування цього провадження необхідно перевірити викладені заявником обставини, виконати необхідні дії і в залежності від встановленого прийняти законне та обґрунтоване рішення відносно подальшого провадження у даному провадженні, яке має бути належним чином вмотивованим з всебічним, повним аналізом доводів викладених скаржником.

Враховуючи те, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження є передчасною, слідчий суддя приходить до висновку, що на теперішній час постанова постанова слідчого СВ Радехівського ВП Червоноградського ВП ГУ НП України у Львівській області від 18.04.2019 року про закриття кримінального провадження №00000427 від 19.09.2016 року підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.303-307,309,372 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Скасувати постанову слідчого СВ Радехівського ВП Червоноградського ВП ГУ НП України у Львівській області від 18.04.2019 року про закриття кримінального провадження №00000427 від 19.09.2016 року.

Кримінальне провадження №00000427 від 19.09.2016 року направити для продовження досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з дня її постановлення, а заперечення на неї можу бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддяОСОБА_1