Провадження № 1-кп/638/71/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.07.2019 Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у судовому засіданні в м. Харкові матеріали кримінального провадження № 0000603 від 24.06.2016 р. за обвинуваченням:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Димитрове, м.Олександрії, Кіровоградської області, громадянина України, з вищою освітою, працюючого лікарем - нейрохірургом нейрохірургічного відділення №1 КЗОЗ «Харківська міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І.Мещанінова», має вищу освіту, одруженого, утриманців не має, інвалідності та хронічні захворювання спростовує, невійськовозобов`язаного, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, в скоєнні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.1 ст. 368 КК України,-

встановив:
ОСОБА_7 згідно з наказом головного лікаря комунального закладу охорони здоров`я «Харківська міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф.О.І. Мещанінова» (КЗОЗ «ХМКЛШНМД ім. проф. Мещанінова») від 07.09.1993 за №233-к прийнятий на посаду лікаря-нейрохірурга нейрохірургічного відділення №1.

Відповідно до посадової інструкції, лікар-нейрохірург зобов`язаний проводити диференційну діагностику основних нейрохірургічних захворювань, обґрунтовувати клінічний діагноз, вирішувати питання доцільності госпіталізації, організовувати її.

Згідно з «Положенням про медико-соціальну експертизу», затвердженого постановою КМ України від 03.12.2009 № 1317, медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.

Підставою для проведення експертизи є направлення на МСЕК за формою № 088/о є, а однією з підстав для прийняття експертного рішення є інформація, що міститься у виписці із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого за формою № 027/о.
Відповідно до наказу МОЗ України від 29.12.2000 № 369 виписку за формою № 027/о віднесено до переліку медичної облікової документації, що використовується в стаціонарах та поліклініках (амбулаторіях).

Згідно із наказом МОЗ України від 14.02.2012 № 110 «Про затвердження форм первинної облікової документації та Інструкцій щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров`я незалежно від форми власності та підпорядкування» виписка за формою № 027/о заповнюється та підписується лікарем, тобто складається повноважною особою юридичної особи, при направленні хворого на консультацію в інші заклади охорони здоров`я, на стаціонарне лікування та при виписці зі стаціонару або у випадку смерті хворого.
В зв`язку з вищевикладеним, виписка за формою № 027/о є офіційним документом, що посвідчує факти, які здатні спричинити наслідки правового характеру.
Таким чином ОСОБА_7 , перебуваючи на посаді лікаря-нейрохірурга під час складання виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого (форма № 027/о) та її підписання, є службовою особою, яка наділена організаційно-розпорядчими функціями.

ОСОБА_7 , будучи службовою особою, використовуючи свої службові повноваження, з корисливих мотивів, скоїв кримінальне правопорушення злочин, при наступних обставинах.
17.06.2016 приблизно о 11:00 до ОСОБА_7 звернувся ОСОБА_8 з проханням надати йому медичний висновок про наявність у нього стійкого порушення функцій організму у зв`язку із отриманою травмою голови для можливості подальшого звернення до МСЕК з метою встановлення групи інвалідності.
ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_8 що він, як лікар за профільним захворюванням, має повноваження щодо визначення діагнозу та видачі відповідних медичних документів, які засвідчують стійку втрату працездатності - виписку за формою №27/о за умови проведення необхідних діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів в умовах стаціонарного лікування та за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму.

ОСОБА_8 , не бажаючи проходити лікування, висловив ОСОБА_7 прохання про надання йому виписки за формою №27/о без проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів в умовах стаціонарного лікування.

ОСОБА_7 , перебуваючи у своєму службовому кабінеті, розташованому в приміщенні КЗОЗ «ХМКЛШНМД ім. проф. Мещанінова» за адресою: м.Харків, пров. Балакірева 3а, достовірно знаючи про порядок оформлення медичної документації для направленні хворих на МСЕК, діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи умисел на одержання неправомірної вигоди, погодився скласти та видати ОСОБА_8 виписку за формою №27/о щодо наявності у нього стійкого порушення функцій організму, обумовленого наслідками перенесеної травми без проведення необхідних діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів, за умови надання йому неправомірної вигоди у сумі 2500 грн, з яких грошові кошти у сумі 200 грн ОСОБА_8 повинен перерахувати на розрахунковий рахунок благодійного фонду «Меценат», а грошові кошти у сумі 2300 грн передати особисто йому в готівковій формі.

ОСОБА_8 погодився на пропозицію ОСОБА_7 , після чого в цей же день, приблизно о 12:00 вніс в касу благодійного фонду «Меценат», розташованого у приміщенні КЗОЗ «ХМКЛШНМД ім. проф. Мещанінова» грошові кошти у сумі 200 грн як частину неправомірної вигоди ОСОБА_7 .

У подальшому, ОСОБА_7 , перебуваючи у своєму службовому кабінеті, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на одержання неправомірної вигоди 21.06.2016 приблизно о 12:00 одержав від ОСОБА_8 грошові кошти у сумі 400 гривень як частину неправомірної вигоди та 20.07.2016 о 16:17 у сумі 1900 гривень, як останню частину неправомірної вигоди за складання та видачу виписки за формою №27/о від 29.06.2016 із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_8 про наявність у нього стійкого порушення функцій організму, обумовленого наслідками перенесеної травми без проведення необхідних діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів в умовах стаціонарного лікування.

А всього, за період з 17.06.2016 по 20.07.2016, ОСОБА_7 при вказаних обставинах одержав від ОСОБА_8 неправомірну вигоду на загальну суму 2500 гривень.

Своїми умисними діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення-злочин, передбачений ч. 1 ст. 368 КК України, одержання службовою особою, неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданого їй службового становища.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 , свою провину у вчиненні ним кримінальних правопорушень визнав повністю та підтвердив, що дійсно вчинив ці злочини, за обставин які вказані у обвинувальному акті. Також зазначив, що кошти отримав нечесно, спокусився на вказані кошти, хоча не повинен був цього робити.
Показання обвинуваченого є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
За згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового провадження і які ніким не оспорюються, при цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, суд вважав недоцільним дослідження решти доказів щодо обставин, які сторонами кримінального провадження не оспорювались. Тому, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження справи, що характеризують особу обвинуваченого.
При цьому суд роз`яснив обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнанні ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.
Враховуючи все вищевикладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_7 вчинив, кримінальне правопорушення - злочин, передбачене ч. 1 ст. 368 КК України, тобто одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданого їй службового становища.
Відповідно до вимог статей 65 та 68 КК України та роз`яснень, що містяться у пунктах 1, 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. № 7, із внесеними змінами постановою Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 р. № 8 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винної та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Призначаючи покарання обвинуваченому суд керується ст.ст. 65-67 КК України.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 є щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 судом не встановлено.
Дослідженням особи обвинуваченого ОСОБА_7 встановлено, що він не судимий, характеризується позитивно, на обліках у нарколога та психіатра не перебуває, одружений, утриманців не має, працює.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , враховуючи данні про особу, характер та ступінь суспільної небезпеки ним вчиненого, а також те, що він вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.368 КК України, який в силу ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, враховуючи визнані судом обставин, які пом`якшують покарання, а також відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_7 можливе без ізоляції від суспільства та йому належить призначити покарання у виді штрафу з позбавленням права обіймати певні посади.
Судові витрати, пов`язані з залученням експертів по кримінальному провадженню підлягають стягненню з обвинуваченого відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.
Доля речових доказів вирішується у відповідності до положень ст. 100 КПК України.
В зв`язку з тим, що санкцією ч.1 ст.368 КК України не передбачено конфіскації майна, як додаткового покарання, то суд, враховуючи положення ч.4 ст.174 КПК України, вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту, накладеного ухвалою слідчого суді Київського районного суду м. Харкова від 22.07.2016.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368-374 КПК України, суд,-

ухвалив:
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст. 368 КК України та призначити йому покарання:
за ч.1 ст. 368 КК України у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 17000 ( сімнадцяти тисяч гривень), з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій у лікарських закладах строком на два роки.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати за проведення судових експертиз в даному кримінальному провадженні в сумі 3349,88 ( три тисячі триста сорок дев`ять гривень 88 копійок).

Речові докази по справі, а саме: паперовий пакет з вилученими грошовими коштами, передані на зберігання ГУ НП в Харківській області від 25 жовтня 2016 року ( прибутковий позабалансовій ордер 6958 від 25 жовтня 2016 року) передати в дохід держави, бланки рецептів з печатками у кількості 57 штук, системний блок у корпусі чорного кольору повернути ОСОБА_7 .
Зданий паспорт громадянина України для виїзду за кордон, відповідно до ухвали від 09.08.2016 року повернути ОСОБА_7 .
Скасувати заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна, накладеного ухвалами слідчого суді Київського районного суду м. Харкова від 22 липня 2016 року.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1