Справа № 209/3243/18
Провадження № 1-кп/209/152/19
21 червня 2019 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кам`янське Дніпропетровської області матеріали об`єднаного кримінального провадження № 209/3243/18 (номер провадження 1-кп/209/152/19), за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Безмеін Ашхабадської області Туркменістан, без громадянства, освіта класів, не працює, не одружений, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований АДРЕСА_2 , раніше судимий:
- засуджений 03.07.1995 року вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ст. 81 ч.3, 206 ч.2, 42 КК України, до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 45 КК України від відбування покарання звільнений з виправним терміном на 2 роки звільнений з залу суду;
- засуджений 27.05.1996 року вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ст. 140 ч.3, 86-1, 42 КК України, до 10 років позбавлення волі, з конфіскацією майна;
- засуджений 07.09.2007 року вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ст. 289 ч.2, 69 КК України, до 2 років позбавлення волі;
- засуджений 23.12.2011 року вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ст. 263 ч.2 КК України, до 2 років обмеження волі на підставі ст.75 КК України, від відбування покарання звільнений з виправним терміном на 1 рік.
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,
Обвинувачений ОСОБА_5 свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України визнав повністю та пояснив, що влітку 2018 року вні не працював. 12 серпня 2018 року, в нічній час він гуляв по вул. Алтайській, потім прийшов на провулок Волчанський, де розташований цех. Підійшов до цеху, раніше він там праюцвав. Перез через огорожу заліз на охоронювану територію цеху. Побачив автомобіль марки «ВАЗ 2105», вирішив ним заволодіти. Оскільки в автомобілі не було акумулятора, то він зняв акумулятор із автомобіля ЗИЛ, який стояв поруч. На автомобілі поїхав до села Новомиколаївка. Надал, автомобіль продав своїм знайомим. В скоєному щиро кається. Цивільний позов визнав в повному обсязі.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор, також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, потерпілий правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, після роз`яснення положень ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Підводячи підсумок викладеному, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєні злочину та кваліфікує його дії за ч.2 ст. 289 КК України, оскільки він вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом, вчиненим повторно, з проникненням в інше сховище.
При визначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд виходить із ступеня тяжкості вчиненого злочину, який (ч.2 ст. 289 КК України) є тяжким злочином та особи обвинуваченого, який вину визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше судимий, за місцем проживання характеризується задовільно.
При призначенні покарання судом також приймається до уваги досудова доповідь відносно обвинуваченого ОСОБА_5 складена уповноваженим органом з питань пробації.
До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 відповідно до ст. 66 КК України, суд відносить повне визнання провини, щире каяття.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 під час судового розгляду не обирався.
Вирішуючи цивільний позов, суд виходить із наступного.
Відповідно до вимог ч.4 ст.128, ч.1 ст.129 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, в КПК не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Ухвалюючи обвинувальний вирок суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
На підставі ст. 1166 Цивільного Кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особі відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Така шкода, виходячи з п. 1 і п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України може проявлятися у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Відповідно до ч. 4 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Ч. 1 ст. 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її заподіяла, за наявності її вини.
При вирішенні питання, щодо стягнення моральної шкоди, суд враховує глибину фізичних та душевних страждань, ступеня доведеності завданої шкоди, матеріальне становище обвинуваченого, а також співмірність матеріальної шкоди та заявленої потерпілими вимоги про відшкодування моральної шкоди, і виходить з засад розумності, виваженості та справедливості.
Суд вважає, що, виходячи із засад розумності та справедливості, беручи до уваги конкретні обставини справи, моральні страждання потерпілого ОСОБА_4 необхідно стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на його користь моральну шкоду у розмірі 5000 гривень.
Вирішуючи позовні вимоги щодо накладення арешту на майно обвинуваченого суд виходить з наступного.
У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.
У відповідності до ч. 3 ст. 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Розглядаючи заяву по суті, суд вважає, що позивачем не наведено достатніх підстав для забезпечення позову, обґрунтування необхідності його застосування, не надано доказів на підтвердження наміру відповідача навмисно ухилитися від виконання рішення суду, не надано суду доказів, з яких можливо було визначити співмірність забезпечення позову, який просить застосувати заявник, із заявленими позивачем вимогами, не представлено відомостей про те, що невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, чи призведе до порушення прав позивача.
З урахуванням викладених обставин, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.
Процесуальні витрати за залучення експертів для проведення судової автотоварознавчої експертизи № 4565-19 від 20.09.2018 року в сумі 1716,00 грн. по кримінальному провадженню, суд вважає необхідним стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 в повному обсязі.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 349 ч.3, 368, 370,371, 374, 376 КПК України, суд -
ОСОБА_5 , визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.289 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років без конфіскації майна.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 , до набрання вироком законної сили не обирати.
Цивільний позов ОСОБА_4 задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути із засудженого ОСОБА_5 на користь держави витрати за залучення експерта в сумі 1716,00 грн.
Речові докази: сумку наплічну чорного кольору, окуляри, ліхтарик, передані на зберігання до камери схову передати за належністю ОСОБА_5 .
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області на протязі тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Вирок, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1