Ухвала
12 листопада 2019 року

м. Київ
справа № 159/1197/19

провадження № 51-5595 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі Суд) у складі:
головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 , який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Волинського апеляційного суду від 13 серпня 2019 року щодо засудженого ОСОБА_5 ,
встановив:
У касаційній скарзі прокурор порушує питання про перегляд указаного судового рішення в касаційному порядку.

Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання п. 4 ч. 2 цієї статті.

Згідно зі ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити правове обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність

чи необґрунтованість судового рішення. В обґрунтуванні обов`язково слід навести мотиви, чому особа вважає рішення незаконним, тобто в чому полягає неправильність застосування норм матеріального і/або процесуального права.
Проте всупереч законодавчим приписам у поданій скарзі не наведено обґрунтування явної несправедливості призначеного ОСОБА_5 у межах санкції кримінального закону покарання, як це встановлено у ст. 414 КПК, з огляду також на положення статей 50, 65 Кримінального кодексу України, зважаючи також на дискреційні повноваження суду. Крім того, скаржником не викладено аргументів щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та допущення апеляційним судом таких порушень норм процесуального права, які в силу ст. 412 КПК, зважаючи на статті 370, 419 цього Кодексу, тягнуть за собою обов`язкове скасування оспорюваної ухвали на підставі, передбаченій п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК.
При цьому, скаржнику слід врахувати, що істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК) є самостійні підстави відповідно до вимог ст. 438 КПК для скасування або зміни судових рішень, які потребують самостійного обґрунтування у касаційній скарзі, що прокурором при оскарженні ухвали суду апеляційної інстанції не дотримано.
Відповідно до ст. 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги та встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
Враховуючи наведене та керуючись ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 , який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Волинського апеляційного суду від 13 серпня 2019 року щодо засудженого ОСОБА_5 залишити без руху, надавши йому семиденний строк для усунення недоліків з дня отримання ним ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3