Справа № 720/49/19
Провадження № 11-кп/4808/442/19
Категорія ст.197 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2019 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду у складі:

головуючого-судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря с/з ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11

захисника ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську в режимі відеоконференцзв`язку із ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор» матеріали за апеляційними скаргами (далі АС) захисника обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_13 , обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника адвоката ОСОБА_12 на ухвалу Новоселицького районного суду від 04 жовтня 2019 року про продовження строку тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Новоселицького районного суду Чернівецької області від 04 жовтня 2019 року продовжено строк тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 на 60 днів до 04 грудня 2019 року включно без визначення розміру застави.

Своє рішення суд мотивував тим, що обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 раніше не судимі, проте обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, з метою запобігання вчиненню ними інших кримінальних правопорушень, перешкоджанню встановлення істини у кримінальному проваджені, забезпечення виконання ними процесуальних обов`язків, як обвинувачених, а також, враховуючи характер кримінального правопорушення у вчиненні якого останні обвинувачуються та сукупність всіх обставин, передбачених ст. 178 КПК, наявність ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, зокрема щодо можливості переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, чинити тиск на потерпілих, і дані ризики на даний час не відпали, колегія суддів приходить до обґрунтованого висновку, що строк тримання під вартою відносно обвинувачених необхідно продовжити на 60 днів.

За таких обставин, колегія суддів прийшла до висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою щодо усіх обвинувачених, оскільки на думку суду, будь-який інший запобіжний захід не забезпечить належної поведінки обвинувачених під час продовження розгляду даного кримінального провадження.

Не погодившись з ухвалою суду, захисник обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_13 подав АС, в якій зазначив, що висновки суду є недостатніми для продовження строку тримання його підзахисних під вартою, оскільки вони не відповідають матеріалам кримінального провадження. Судом констатовано лише продовження існування ризиків і висновок, що жоден інший більш м`який запобіжний захід ризикам запобігти не зможе, що, на думку апелянта, не виправдовує таке тривале тримання їх під вартою. Орган державного обвинувачення не надав суду будь-яких ґрунтовних доказів спроб їх переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати свідків, тощо. Також вказує, що ухвала суду постановлена з порушенням вимог кримінального процесуального закону, а тому підлягає скасуванню.

Просить скасувати оскаржувану ухвалу, та застосувати щодо обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 запобіжний захід із альтернативою, що не передбачає тримання під вартою.

В поданих АС обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника адвоката ОСОБА_12 зазначається, що оскаржувана ухвала про продовження строку тримання під вартою, є необґрунтованою, незаконною, і такою, що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Судом під час розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою не повно перевірено наявність підстав і мети застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні, не встановлено обґрунтованість таких підстав з огляду на фактичні дані, не встановлено наявності у прокурора доказів на підтвердження обґрунтованості обвинувачення.

Просять скасувати ухвалу Новоселицького районного суду Чернівецької області від 04 жовтня 2019 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_9 та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження йому строку тримання під вартою.

До початку апеляційного розгляду від захисника ОСОБА_13 надійшла заява, в якій зазначає, що у зв`язку із сімейними обставинами, які не дозволяють йому прибути в м. Івано-Франківськ, а також узгодженням позицій та домовленістю про захист його підзахисних адвокатом ОСОБА_12 , просить завершити апеляційний розгляд його скарги в даній справі за його відсутності. 13.06.2019 року Конституційний суд України постановив визнати таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини другої статті 392 КПК щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті. Тому питання продовження строку тримання під вартою підлягає апеляційному перегляду, на підставі п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України, в межах апеляції, доводів та заперечень сторін кримінального провадження, згідно приписів ст. 404, 405, 407 КПК. Заслухавши доповідь судді ОСОБА_3 , пояснення обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 та захисника адвоката ОСОБА_12 , які підтримали подані АС в їх інтересах, просять ухвалу суду скасувати та задовольнити апеляційні вимоги; пояснення прокурора ОСОБА_7 , яка вважає подані АС необгрунтваними, просить залишити їх без задволення, а ухвалу суду без зміни; перевіривши матеріали контрольного кримінального провадження, а також документи, які надійшли на вимогу апеляційного суду, обговоривши доводи і мотиви АС, колегія суддів вважає, що вони не підлягають до задоволення, виходячи із наступного. У відповідності до ст.370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказаних вимог закону суд в повній мірі дотримався.

Покликання апелянтів в АС на те, що суд безпідставно продовжив обвинуваченим строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є необґрунтованими, виходячи із наступного.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до положень ст. 197 КПК, строк тримання під вартою може бути продовжений в межах строку досудового розслідуванням, передбаченого законодавством, за умови доведення прокурором в клопотанні поданому до суду в порядку ст. 199 цього ж Кодексу, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Розглядаючи клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Доводи апелянтів щодо необґрунтованості висунутої підозри, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки суди першої та апеляційної інстанцій на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, а встановлені судами обставини (об`єктивні відомості) дають підстави для переконання суду в тому, що обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вірогідно вчинили інкриміновані їм злочини і існують ризики, визначені ст. 177 КПК.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на те, що при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинувачених, обґрунтовано врахувала, що ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 раніше не судимі, проте обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, з метою запобігання вчиненню ними інших кримінальних правопорушень, перешкоджанню встановлення істини у кримінальному проваджені, забезпечення виконання їх процесуальних обов`язків як обвинувачених, а також враховуючи характер кримінального правопорушення у вчиненні якого останні обвинувачуються та сукупність всіх обставин передбачених ст. 178 КПК, наявність ризиків передбачених ст. 177 цього ж Кодексу, зокрема щодо можливості переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, чинити тиск на потерпілих, які на даний час не відпали, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що строк тримання під вартою щодо обвинувачених необхідно продовжити на 60 днів.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що для запобігання вищевказаним ризикам, враховується суспільний інтерес, що полягає у виконанні завдань, які передбачені ст. 2 КПК, зокрема, у захисті інтересів суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охороні прав, свобод та інтересів інших учасників кримінального провадження, а також забезпеченні швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, і який, незважаючи на презумпцію невинуватості обвинувачених, превалює над принципом поваги до свободи особистості, про що зазначено у п. 79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року.

Твердження в АС обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника адвоката ОСОБА_12 про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжений обвинуваченим ухвалою Новоселицького районного суду від 25.07.2019 року на строк 60 днів закінчився 23.09.2019 року, а відтак продовжений оскаржуваною ухвалою цього ж суду 04 жовтня 2019 року не міг бути, є необґрунтованим, виходячи із наступного.

Так, колегія суддів звертає увагу, що дійсно із надісланих на вимогу апеляційного суду копій документів, ухвалою Новоселицького районного суду від 25.07.2019 року щодо обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 продовжено строк тримання під вартою поза встановлений КПК 60-ти денний термін до 05 жовтня 2019 року.

Однак, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що предметом апеляційного перегляду на законність та обґрунтованість є ухвала саме Новоселицького районного суду від 04 жовтня 2019 року про продовження строку тримання під вартою щодо обвинувачених, а не ухвала цього ж суду від 25.07.2019 року, яка вже набрала законної сили.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні, а учасники судового розгляду не подали доказів про те, що вказана ухвала суду від 25.07.2019 року була оскаржена в апеляційному порядку.

З метою встановлення всіх фактичних обставин справи, та об`єктивного судового розгляду колегія суддів з`ясовувала позицію прокурора щодо ухвали Новоселицького районного суду від 25.07.2019 року та щодо оскарження цього судового рішення.

Слід зазначити, що наявність вказаної ухвали суду першої інстанції, щодо розгляду раніше заявленого прокурором клопотання про продовження строку тримання під вартою не має ніяких правових наслідків, оскільки вищевказане перебування обвинувачених під вартою було законним, бо здійснювалось на підставі судового рішення.

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував на те, що термін тримання обвинуваченого під вартою, в принципі, є «законним», якщо він базується на відповідній постанові суду.

Зокрема, тримання під вартою на підставі постанови, яку пізніше було визнано незаконною судом вищого рівня, все ж таки може вважатися правомірним відповідно до національного права (Бозано проти Франції).

Тримання під вартою може вважатися відповідним «процедурі, передбаченій законом», навіть якщо національні суди визнали, що мали місце процесуальні порушення, проте визнали тримання під вартою правомірним (Erkalo проти Нідерландів).

Також, зі слів в судовому засіданні захисника обвинувачених ОСОБА_12 та прокурора, ухвалою цього ж суду від 27.11.2019 року, продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених, який спливав 04.12.2019 року на визначений в судовому рішенні строк.

Враховуючи вищевикладені обставини, ухвала Новоселицького районного суду Чернівецької області від 04 жовтня 2019 року про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , постановлена з дотриманням вимог кримінального процесуального закону.

За таких обставин, АС захисника обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_13 , обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника адвоката ОСОБА_12 не підлягають до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 418, 419, 422 КПК, колегія суддів,
п о с т а н о в и л а :

Апеляційні скарги захисника обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_13 , обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника адвоката ОСОБА_12 , залишити без задоволення, а ухвалу Новоселицького районного суду Чернівецької області від 04 жовтня 2019 року про продовження строку тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 без зміни.

Ухвала оскраженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5