Справа № 591/2643/17
Провадження № 1-кп/591/74/19
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2019 року Зарічний районний суд м.Суми в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження щодо обвинувачення
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Капустинці, Л.Долинського району, Сумської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 іпн НОМЕР_1 , раніше не судимого

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

07.03.2016 року близько 11-15 години , керуючи автомобілем ВАЗ-2110, р.н. НОМЕР_2 , рухався по вул. Г.Крут в м.Суми, зі сторони вул. І.Сірка. Наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, розташованого в районі буд. 36 по вул. Г.Крут в м.Суми, ОСОБА_6 знехтував мірами безпеки дорожнього руху, своєчасно не відреагував на зупинку транспортного засобу на першій смузі руху, завчасно не зменшив швидкість та не зупинився, щоб впевнитися, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода або небезпека, внаслідок чого скоїв наїзд на гр. ОСОБА_7 , що переходила проїзну частину по нерегульованому пішохідному переходу, справо наліво відносно напрямку руху автомобіля.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпіла ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження: сполучена краніо-скелетна травма, ЗЧМТ, забій головного мозку, субарахноідальний крововилив, закритий перелом верхньої, середньої третини кісток лівої гомілки зі зміщенням, закритий перелом хірургічної шийки лівої плечової кістки з допустимим зміщенням, НФС 3 ст., які кваліфікуються згідно висновку СМЕ № 486 від 10.05.2017 р. як тілесні ушкодження середньої тяжкості.

При керуванні автомобілем ВАЗ -2110 Жогло відповідно до судово-автотехнічної експертизи № 120 від 19.05.2017 р. порушив вимоги ПДР України, а саме п., п. 18.1,18.4. Вказані порушення знаходяться в прямому причинному зв`зку з подією та наслідками, що настали.

ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, що передбачене ч.1 ст. 286 КК України.

В судовому засіданні ОСОБА_6 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення визнав повністю, пояснив, що вчинив злочин за вказаних в обвинувальному акті обставинами, щиро шкодує, розкаюється, просив вибачення у потерпілої, також просив суворо не карати. Цивільні позови заявлені в рамках кримінального провадження визнає в повному обсязі .

Оскільки покази обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи, то суд на підставі ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо усіх фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

За таких обставин суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 доказана в повному обсязі та його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст. 286 КК України, оскільки він порушив правила безпеки дорожнього руху, керуючи транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_7 тілесні ушкодження, які кваліфікуються як середньої тяжкості.

При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує сімейний, матеріальний стан обвинуваченого, стан його здоров`я, ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, а саме те, що ОСОБА_6 вчинив злочин невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченого: який добре характеризується за місцем мешкання, те що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, що має бажання відшкодувати заподіяну злочином шкоду. Суд враховує також і ті обставини, що пом`якшують покарання, а це: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, має молодий вік, працює. Наявність обставини, що обтяжує покарання не встановлено. Згідно досудової доповіді обвинувачений має низький ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства.

Враховуючи викладене, суд вважає, що необхідним і достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого і попередження скоєння ним нових злочинів є покарання у виді штрафу.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався і суд не вбачає підстав для його обрання до вступу вироку в законну силу.

Вирішуючи цивільний позов прокурора, суд вважає його таким, що підлягає повному задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що на стаціонарне лікування потерпілого внаслідок ДТП було витрачено 18212,60 грн. 00 коп., що підтверджується довідкою лікувального закладу (т.1 а.с.164).

Відповідно до вимог ст. 1206 ЦК України, сума, витрачена на лікування потерпілого від злочину, підлягає стягненню на користь бюджету, з якого фінансується лікувальний заклад, в сумі фактичних витрат з винної особи.

Крім того, стороною потерпілого був заявлений цивільний позов (а.с. 201 т.1) згідно якого просить стягнути з ОСОБА_6 на її користь 18 477,67 матеріальної шкоди , пов`язаної з витратами на лікування та 20 000 грн. моральної шкоди. Крім цього просить стягнути з Страхового Товариства «Домінанта» на її користь 11306,67 грн. шкоди пов`язаної з лікуванням та 57 600 грн. шкоди пов`язаної зі стійкою втратою працездатності, та 3500 грн. моральної шкоди.

Представник цивільного відповідача Страхового Товариства «Домінанта» в судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду справи був повідомлений завчасно належним чином. Після з`ясування думки учасників судового розгляду суд визнав за можливе провести судовий розгляд у відсутності представника цивільного відповідача Страхового Товариства «Домінанта», що відповідає приписам ч.2 ст.326 КПК України.

З наданих цивільним відповідачем Страхового Товариства «Домінанта» до справи відзивів на позовні заяви вбачається, що СТ «Домінанта» позов не визнає.

Вирішуючи в цій частині позов , суд приходить до наступного висновку:

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно ч. 2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до п. 1.4 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року № 1961-IV особами, відповідальність яких застрахована, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

Згідно полісу №АЕ/9826937 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів від 02.06.2016 року обвинувачений застрахував свою цивільну відповідальність у разі настання страхового випадку . Строк дії цього договору встановлений з 02.06.2016 до 01.06.2017. Згідно даного договору забезпеченим транспортним засобом є автомобіль ВАЗ 21101, номерний знак НОМЕР_2 , тобто автомобіль, на якому обвинувачений вчинив ДТП.

Правомірність володіння обвинуваченим вказаним автомобілем ніким не оспорюється і доказів зворотного суду не надано.

Зазначена вище ДТП сталася в період дії даного договору страхування цивільно-правової відповідальності.

Отже , між потерпілими та обвинуваченим виникли деліктні зобов`язання із завдання шкоди внаслідок ДТП. У той же час між обвинуваченим, відповідальність якого застрахована в силу положень п.1.4 ст. 1 Закону, та страховою компанією існували договірні зобов`язання за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.

Відповідно до ст. 22 зазначеного Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Судом встановлено, що відповідно до вищезазначеного страхового полісу страховиком на момент вчинення ДТП була третя особа СТ «Домінанта».

Обвинувачений повідомив СТ «Домінанта» про страховий випадок своєчасно.

Згідно висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному в постанові від 04 липня 2018 року, покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Вирішуючи питання про розмір відшкодування, суд враховує наступне.

За змістом ч.1 ст.1195 ЦК України фізична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому витрати на лікування, посилене харчування, сторонній догляд.

Згідно положень ст. 23 Закону шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є:

шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого;

шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим;

шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим;

моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Відповідно до п. 24.1. ст. 24 Закону у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Виходячи з роз`яснень, наданих у п. 19 Постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (зі змінами та доповненнями) при вирішенні вимог про відшкодування витрат на лікування, посилене харчування та сторонній догляд судам належить виходити з того, що розмір витрат на ліки, лікування, предмети догляду за потерпілим визначається на підставі виданих лікарями рецептів, довідок або рахунків про їх вартість.

Тому, заявлені вимоги потерпілої ОСОБА_7 до СТ «Домінанта» підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно з ст.ст.118, 124 КПК України з ОСОБА_6 на користь держави необхідно стягнути витрати, пов`язані з проведенням експертизи в розмірі 2000 грн. .
Керуючись ст.ст. 368, 370 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у пред`явленому обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення - злочину передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання за цим законом у вигляді штрафу у розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів громадян, що складає 5100 грн. без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 18 477,67 грн. матеріальної шкоди та 20 000 грн. моральної шкоди.

Стягнути ОСОБА_6 на користь держави витрати на лікування потерпілої у розмірі 18212 грн.

Стягнути з страхового товариства «Домінанта» на користь ОСОБА_7 11306,67 грн. шкоди пов`язаної з лікуванням та 57 600 грн. шкоду пов`язаної зі стійкою втратою працездатності, 3500 грн. моральної шкоди.

На вирок може бути подана апеляція до Сумського апеляційного суду через Зарічний районний суд м. Суми протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а особою, що не була присутня під час його проголошення з дня отримання копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_8 -Когер