КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-сс/824/5572/2019 Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_1
Доповідач: ОСОБА_2
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 листопада 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10 вересня 2019 року, щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, працюючого неофіційно масажистом, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
прокурора ОСОБА_8 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_9 ,
в с т а н о в и л а:
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10 вересня 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого Слідчого відділення відділу поліції № 2 Шевченківського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_10 , погодженого з прокурором Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.
Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до 08 листопада 2019 року включно, в межах строку досудового розслідування, заборонивши йому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 20 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. наступної доби.
На підставі ч.5 ст. 194 КПК України зобов`язано підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :
1. Не відлучатися за межі м. Києва без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду;
2. Повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд про зміну свого місця проживання;
3. Прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду;
4. Здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
5. Утриматися від спілкування з свідками у даному кримінальному провадженні.
Виконання ухвали покладено на Подільське УП ГУ НП в м. Києві.
Контроль за виконанням ухвали покладено на прокурора Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_11 .
Не погоджуючись з вказаним рішенням, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та постановити нову, якою обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що при розгляді зазначеного клопотання слідчим суддею не прийнято до уваги обставини при яких вчинено кримінальне правопорушення, вагомість наявних доказів, а також, що підозра повністю підтверджується доказами.
Також апелянт зазначає, що ризики, які викладені в клопотанні про обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою є достатніми та мотивованими.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити в повному обсязі, доводи захисника та підозрюваного, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судової справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
09 вересня 2019 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.
10 вересня 2019 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого Слідчого відділення відділу поліції № 2 Шевченківського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_10 , погодженого з прокурором Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.
Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до 08 листопада 2019 року включно, в межах строку досудового розслідування, заборонивши йому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 20 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. наступної доби, з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, які визначені даною ухвалою.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний, вислухана думка слідчого, прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу.
При судовому розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав застосування саме такого запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.
Відповідно до ст. 178 КПК України, судом також враховано вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, обставини вчинення кримінального правопорушення, характеризуючі дані про особу підозрюваного, в їх сукупності.
Перевіряючи доводи та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, слідчим суддею з`ясовано, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України. Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, слідчим зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, що їх підтверджують.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_7 з вчиненим злочином підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України є обґрунтованою, що дає підстави для застосування до нього такого різновиду заходів забезпечення кримінального провадження, як запобіжний захід, з метою здійснення подальшого розслідування.
При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно підозрюваного чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.
Разом з тим, як правильно зазначив в ухвалі слідчий суддя, з чим погоджується і колегія суддів, що прокурором не доведено наявність ризиків такого ступеню, які би давали підстави слідчому судді застосувати до підозрюваного найсуворіший запобіжний захід у вигляді тримання під вартою,а тому враховуючи у відповідності до ч. 1 ст. 178 КПК України вагомість наявних доказів про обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованого злочину, обставини вчинення злочину, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, особу підозрюваного, в їх сукупності, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про можливість застосування менш суворого запобіжного заходу, а саме домашнього арешту в певний період доби.
Згідно ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.
Враховуючи викладене, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про те, що у задоволенні клопотання слідчого слід відмовити.
Визначаючи доцільність звільнення або подальшого тримання під вартою, відповідні органи державної влади зобов`язані розглянути також альтернативні заходи забезпечення явки до суду (Сергій Волосюк проти України п. 38).
З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що підстави і обставини, з яких суд відмовив у задоволенні клопотання слідчого, є достатньо обґрунтованими, оскільки вони вказують на те, що слідчий в клопотанні та прокурор у суді першої інстанції в повному обсязі не довів суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_7 на свободу, слідчий суддя дійшов правильного висновку про відсутність підстав для застосування виняткового запобіжного заходу, оскільки запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби є необхідним і таким, що забезпечить на даному етапі досудового розслідування виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.
З урахуванням положень ст.ст. 177, 178 КПК України, п. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод суду належало з`ясувати чи тримання ОСОБА_7 під вартою до судового розгляду справи є тим запобіжним заходом, який забезпечив би його належну процесуальну поведінку та виконання ним процесуальних обов`язків, та чи не було можливості обмежитися в даному випадку застосуванням менш суворого запобіжного заходу, що, як вважає колегія суддів, було правильно зроблено слідчим суддею. За таких обставин, необхідності обмеження права особи на свободу, передбаченого кримінальним процесуальним законом України, ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини в контексті зазначеного кримінального провадження немає.
Посилання прокурора на тяжкість злочину та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не можуть бути підставами для скасування судового рішення, оскільки сама по собі тяжкість злочину не може бути єдиною підставою для застосування виключного запобіжного заходу, при цьому слідчим суддею було враховано наявність ризиків неправомірної поведінки підозрюваного в межах їх доведеності з урахуванням даних про особу підозрюваного.
З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу суду не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, оскільки слідчий суддя, розглядаючи клопотання сторони обвинувачення, всебічно з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому заслухав пояснення як сторони обвинувачення, так і сторони захисту, та навів в ухвалі мотиви прийнятого рішення.
Всі інші підстави підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.
Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.
На підставі викладеного рішення слідчого судді є законним, оскільки ухвалене згідно з дотриманням вимог кримінального процесуального закону та обґрунтованим, оскільки ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга - задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 181, 184, 193, 194, 309, 404, 405, 407 ч. 3 п. 1, 418 ч. 1, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_6 , залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10 вересня 2019 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого Слідчого відділення відділу поліції № 2 Шевченківського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_10 , погодженого з прокурором Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч.2 ст.307 КК України, та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до 08 листопада 2019 року включно, в межах строку досудового розслідування, заборонивши йому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 20 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. наступної доби.
На підставі ч.5 ст. 194 КПК України зобов`язано підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :
1. Не відлучатися за межі м. Києва без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду;
2. Повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд про зміну свого місця проживання;
3. Прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду;
4. Здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
5. Утриматися від спілкування з свідками у даному кримінальному провадженні, - залишити без зміни.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3