Дата документу 05.08.2019
Справа № 501/1140/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2019 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в тому числі в режимі відеоконференції між Іллічівським міським судом Одеської області та Біляївським районним судом Одеської області кримінальне провадження №0001665 від 24 грудня 2017 року за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Малодолинське м. Іллічівська (нині Чорноморськ) Одеської області, громадянина України, який має середню освіту, не працює, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.15 та ч.2 ст.186 КК України,
В С Т А Н О В И В:

Органами досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачувався у замаху на грабіж при наступних обставинах:

23 грудня 2017 року, приблизно о 16.40 годин, ОСОБА_8 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи на перехресті просп. Миру та вул. Данченка м. Чорноморська Одеської області, зустрів свою знайому - потерпілу ОСОБА_6 .

В ході розмови між ними стався конфлікт, після чого ОСОБА_8 , маючи злочинний намір, направлений на відкрите викрадення чужого майна, умисно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, підійшовши до потерпілої ОСОБА_6 , із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, повалив останню на землю, при цьому згідно висновку судово-медичної експертизи №41 від 22 березня 2018 року спричинив останній тілесні ушкодження та намагався відкрито викрасти майно потерпілої ОСОБА_6 , а саме: мобільний телефон «Meizu M3-S», вартістю 5000,00 грн, в якому знаходилась флеш-карта, об`ємом 16 Gb, вартістю 135,00 грн, сім-карта мобільного оператора «Kyivstar», вартістю 30,00 грн, на рахунку якої знаходились грошові кошти в сумі 30,00 грн.

Всього ОСОБА_8 намагався відкрито заволодіти майном ОСОБА_6 на загальну суму 5195,00 гривень, однак, не зміг довести свій злочинний умисел до кінця з причин, які не залежали від його волі, так як його злочинні дії були припиненні потерпілою ОСОБА_6 , після чого ОСОБА_8 з місця вчинення правопорушення зник.

На думку органів досудового розслідування, ОСОБА_8 , своїми умисними діями, що виразилися у замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, але злочин не було доведено до кінця з причин, які не залежали від волі обвинуваченого, вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.15 та ч.2 ст.186 КК України.

Дослідивши докази по справі, суд приходить до наступного висновку.

Суд вважає, що пред`явлене обвинуваченому ОСОБА_8 обвинувачення не знайшло свого підтвердження під час судового розгляду.

Стороною обвинувачення не надано доказів винуватості ОСОБА_8 , і така можливість, на думку суду, втрачена.

Суд вважає, що ОСОБА_8 підлягає виправданню по пред`явленому обвинуваченню у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.15 та ч.2 ст.186 КК України, у зв`язку з не доведеністю, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Висновки суду ґрунтуються на доказах, які дослідженні під час судового розгляду.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 винним себе у пред`явленому йому обвинуваченні не визнав та показав суду, що грабіж щодо потерпілої він не вчиняв. Він та потерпіла ОСОБА_9 зустрічались приблизно півтора року до події, що розглядається. Взимку 2017 року ОСОБА_9 приїхала до с. Малодолинське м. Чорноморська, де він мешкає, та в кафе вони розпивали спиртні напої. В цей час хтось неодноразово телефонував потерпілій на мобільний телефон; він зрозумів, що вона хоче з кимось зустрітись, однак з ким, не казала. Він почав ревнувати та між ними виник конфлікт. Після цього він та ОСОБА_9 на маршрутному таксі поїхали до м. Чорноморська. Приїхавши до м. Чорноморська, вони вийшли на зупинці на перехресті просп. Миру та вул. Данченка, де між ними на ґрунті його ревнощів знову виник конфлікт. Зайцева тримала у руці свій мобільний телефон, він хотів дізнатись, хто їй телефонував та з ким вона планує зустрітись, тому він просив її дати йому телефон, на що вона відмовила і він намагався відібрати її телефон, щоб переглянути її телефонні дзвінки. Вона телефон не віддавала, дряпала його, він намагався її відштовхнути від себе, почалася бійка, під час якої вони двох впали на землю. Перехожі, побачивши їх конфлікт, викликали поліцію. Обвинувачений наголосив на тому, що намагався відібрати мобільний телефон потерпілої не з корисливим мотивом, а через ревнощі, щоб побачити її телефонні розмови.

В судовому засіданні судом були досліджені докази, надані стороною обвинувачення на підтвердження винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення:

- протокол прийняття заяви ОСОБА_6 про вчинене кримінальне правопорушення (а.с.30), відповідно до якої 23 грудня 2017 року, приблизно о 16.40 годин, невстановлена особа на перехресті вул. Данченка та просп. Миру, застосувавши насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, намагалась викрасти її майно мобільний телефон «MeizuM3-S», вартістю 5000,00 грн; у вчиненні цього кримінального правопорушення підозрює ОСОБА_8 ;

- протокол огляду місця події (а.с.32-34), відповідно до якого проведено огляд ділянки місцевості перехрестя просп. Миру та вул. Данченка в м. Чорноморську Одеської області;

- заява ОСОБА_6 про добровільну видачу працівникам поліції мобільного телефону «Meizu M3-S» (а.с.35);

- протокол огляду виданого ОСОБА_6 мобільного телефону «Meizu M3-S», з сім-картою мобільного оператора «Kyivstar» та флеш-картою, об`ємом 16 Gb (а.с.36-37), долученого до кримінального провадження у якості речового доказу (а.с.38);

- розписка потерпілої про прийняття на відповідальне зберігання мобільного телефону «Meizu M3-S» (а.с.39);

- довідка про вартість (а.с.40), відповідно до якої вартість мобільного телефону «Meizu M3-S» становить 5000,00 грн, сім-карти мобільного оператора «Kyivstar» - 30,00грн, флеш-карта, об`ємом 16 Gb 135,00грн;

- заява ОСОБА_6 (а.с.41), з якої вбачається, що остання підтримала свої свідчення, які надавала слідчому, заявила, що тілесні ушкодження їй не заподіяно, від проходження медичного огляду (освідування) відмовилась, матеріальну та моральну шкоду їй не спричинено, просила не визнавати її цивільним позивачем у цьому кримінальному провадженні;

- медична довідка (а.с.41а), відповідно до якої 23 грудня 2017 року, о 19 годині, ОСОБА_6 звернулась до ДЗ «Іллічівська басейнова лікарня на водному транспорті МОЗ України», де їй було встановлено діагноз: «Забиття п`ястно-кісткового суглобу І пальця лівої кисті»;

- висновок судово-медичної експертизи (а.с.42), згідно якого поставлений потерпілій діагноз: «Забиття п`ястно-кісткового суглобу І пальця лівої кисті» без вказівки на об`єктивні морфологічні особливості цього ушкодження (набряк м`яких тканин, синець, садно) згідно з п.4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» не враховується при оцінці ступеня тяжкості тілесних ушкоджень у потерпілих і тому надати відповіді на поставлені перед експертом питання про наявність у ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, їх характер, механізм заподіяння, розташування, ступінь тяжкості і т.і. неможливо;

- висновок щодо результатів медичного огляду (а.с.43), відповідно до якого обвинувачений 23 грудня 2017 року, о 18:25 годин, перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Вивчивши докази, суд доходить висновку про те, що наявність в діянні ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.15 та ч.2 ст.186 КК України, стороною обвинувачення не доведена з огляду на таке.

Як зазначено вище, дії ОСОБА_8 кваліфіковано як замах на грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.

Як вбачається з диспозиції ст.186 КК України об`єктивною стороною грабежу є відкрите викрадення чужого майна, тобто протиправне вилучення майна особою, в присутності власника або інших осіб, які усвідомлюють вчинення викрадення.

З суб`єктивної сторони грабіж характеризується тільки прямим умислом (особа усвідомлює, що посягає на чужу власність, однак відкрито вилучає майно, передбачає спричинення потерпілому матеріальної шкоди і бажає спричинити таку шкоду) та корисливим мотивом. При цьому у злочинах, що посягають на власність, корисливий мотив проявляється, передусім, в тому, що особа бажає протиправно збагатитись за рахунок іншої особи (потерпілого), обертає певне майно на власну користь (або на користь третіх осіб) чи отримує майнову вигоду без обернення на свою користь відповідного майна.

В судовому засіданні була допитана потерпіла ОСОБА_6 , яка показала суду, що приблизно протягом року до події, що розглядається, вона була знайома з обвинуваченим. Стосунки між ними були дружніми, однак ОСОБА_8 зізнавався їй у коханні. У грудні 2017 року вона приїхала до с. Малодолинське м. Чорноморська, де зустрілась з обвинуваченим та його братом. Між нею та ОСОБА_8 виникла сварка, оскільки останній вів себе неадекватно, вочевидь, ревнував її, вона вирішила поїхати до м. Чорноморська, однак ОСОБА_8 не відпускав її, просив не їхати від нього. Вона сіла на маршрутне таксі, обвинувачений сів з нею. Вони доїхали до м. Чорноморська, вийшли на зупинці біля перехрестя вул. Данченка та просп. Миру, де знову посварились. ОСОБА_8 її не бив, телефон у неї не відбирав, під час сварки вона впала, пакет з її речами порвався та телефон випав. Він не намагався вкрасти телефон. Побачивши їх сварку, перехожі викликали поліцію та обвинуваченого затримали.

При цьому потерпіла зазначила, що протокол про прийняття від неї заяви про кримінальне правопорушення (а.с.30-31) заповнювала слідчий і інформація, що міститься у ньому, не відповідає дійсності.

Крім того, потерпіла спростувала свою заяву від 16 березня 2018 року (а.с.41) в частині, що стосується показань, наданих нею слідчому, та заявила про те, що достовірними є її показання, надані суду. Вважає, що слідчий не вірно її зрозуміла, а вона протокол допиту не перечитувала.

Свідок ОСОБА_10 показала суду, що 23 грудня 2017 року, приблизно о 16.40 годин, на перехресті вул. Данченка та просп. Миру впала Зайцева, голосила «Допоможіть», а ОСОБА_11 , як їй здалося, видирав в неї сумку. Коли прибула поліція ОСОБА_11 пояснював, що ОСОБА_9 зраджує йому з іншими чоловіками.
Свідок ОСОБА_12 , слідчий Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області, показала суду, що 23 грудня 2017 року виїжджала на огляд місця події. Потерпіла пояснювала, що ОСОБА_11 її знайомий та намагався вкрасти у неї мобільний телефон. При неї був пакет з речами, який порвався при її падінні.

Суд критично оцінює показання свідка ОСОБА_10 , враховуючи, що вона описує події, частину яких спостерігала на віддаленні, в умовах штучного освітлення вулиці, та які або частково суперечать показанням потерпілої ОСОБА_6 або мають характер суб`єктивної оцінки.
Відповідно до ст.2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст.17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення «Кобець проти України» (заява N 16437/04, 14 лютого 2008 року, п.43); «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, заява N 25657/94, 10 липня 2001 року, п.282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно з ч.1 ст.23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Відповідно до ч.4 ст.95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.
Дослідивши докази, суд вважає, що матеріалами провадження об`єктивно не доводиться вина ОСОБА_8 , корисливі мотиви під час події не встановлені, презумпції його невинуватості стороною обвинувачення не спростовані.

Таким чином, суд вважає, що стороною обвинувачення було надано неправильну юридичну оцінку діям ОСОБА_8 .

Згідно ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд дійшов висновку, що стороною обвинувачення не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, тому він має бути виправданий на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України.

Суд вирішує долю речових доказів у відповідності до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.368, 370-374 КПК України,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_8 у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.15 та ч.2 ст.186 КК України, визнати невинним на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України у зв`язку із недоведеністю, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, і виправдати.
Речовий доказ: мобільний телефон «Meizu M3-S» з сім-картою мобільного оператора «Kyivstar» та флеш-картою, об`ємом 16 Gb (а.с.36,38), що знаходиться на зберіганні у потерпілій ОСОБА_6 (а.с.39) залишити їй за належністю.
Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Іллічівський міський суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.
Копію судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя