Провадження №1-кп/447/281/19
Справа №443/88/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.12.2019 Миколаївський районний суд Львівської області в складі судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві Львівської області матеріали кримінального провадження №0000458, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань 25.06.2018 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Жидачів Львівської області, громадянина України, українця, із неповною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого, востаннє 11.02.2015 вироком Жидачівського районного суду Львівської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України,

прокурор ОСОБА_4 ,

захисник ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 в період часу з 12.00 до 15.00 години 26.05.2018, керуючись прямим умислом і корисливим мотивом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, повторно, з метою власного незаконного збагачення, перебуваючи на подвір`ї за адресою: АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_6 , шляхом вільного доступу, використовуючи допомогу ОСОБА_7 , якому не було відомо про вчинення злочину, намагався викрасти 82 кілограми виробів із чорного та кольорового металу вартістю 442 грн. 80 коп., однак, з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки був виявлений ОСОБА_8 .

Такими чином, ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна вчинене повторно.

Обвинувачений у судовому засіданні вину у вчиненому визнав, пояснив, що в обідній час 26.05.2018 він з ОСОБА_7 , якому не було відомо про вчинення злочину прийшов на подвір`я будинку АДРЕСА_3 та намагався вкрасти метал, але його помітили і затримали.

В судовому засіданні були досліджені докази, що характеризують особу обвинуваченого: вироки Жидачівського районного суду Львівської області від 10.10.2004, 25.03.2013, 29.10.2009, 29.06.2010, згідно яких ОСОБА_3 був засуджений за вчинення злочинів проти власності; копія паспорта громадянина України; характеристика з місця проживання обвинуваченого, згідно якої ОСОБА_3 зареєстрований у АДРЕСА_1 , скарг від сусідів та мешканців міста на його поведінку не надходило; вимога про наявність судимостей; довідка про неперебування ОСОБА_3 на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога; довідки про звільнення по відбуттю міри покарання; досудову доповідь з якої вбачається, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив і знову вчинив злочин, вину у вчиненому визнає та щиро розкаюється, на даний час проживає у сестри за адресою: с. Бережниця, Жидачівського району Львівської області, не жебракує, відносини за місцем проживання добрі, умови проживання задовільні, боргів та кредитів немає, не працює та в минулому не працював, не має достатньо коштів для задоволення власних потреб, матеріально залежить від сестри, алкоголь вживає рідко, наркотичних засобів не вживає, підтримує хороші відносини з рідними та близькими, не має в своєму оточенні осіб з антисоціальною поведінкою.

Враховуючи те, що обвинувачений визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства злочині та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини кримінального провадження і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви у добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися, а саме: протокол огляду місця події, протокол проведення слідчого експерименту проведеного з підозрюваним ОСОБА_3 , протокол допиту потерпілої ОСОБА_6 , протоколи допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_8 .

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину за обставин, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю і його дії вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна вчинене повторно.

При призначенні ОСОБА_3 покарання, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, обставини вчинення злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за злочини проти власності, за місцем проживання характеризується позитивно, його вік, сімейний стан неодружений, відстуність місця праці та джерел доходу, обставину, яка пом`якшує покарання - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Згідно з досудовою доповіддю ймовірність вчинення обвинуваченим злочину повторно висока, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого неможливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк, та становить високу небезпеку для суспільства.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що ОСОБА_3 слід визнати винним у вчиненні інкримінованого йому злочину та призначити покарання за вчинення злочину передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України у виді арешту.

Відповідно до постанови від 25.06.2018 поліпропіленовий мішок білого кольору, металеве відро та металева посудина в яких знаходяться вироби з металу загальною вагою 82 кг. визнано речовими доказами, які передано на відповідальне зберігання потерпілій. На підставі ст. 100 КПК України вказані речі слід повернути законному володільцю ОСОБА_6 .

Керуючись ст. 370, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді арешту на строк 3 (три) місяці.

Речові докази: мішок білого кольору, металеве відро та металева посудина в яких знаходяться вироби з металу загальною, вагою 82 кг повернути ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Початок строку відбування покарання рахувати з моменту його фактичного затримання, але не раніше набрання вироком законної сили.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1