ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 695/902/18

Номер рядка у звіті 18

07 червня 2019 року м. Золотоноша Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гараї, Островського району, Псковської області, Російської Федерації, українця, громадянинаУкраїни, не одруженого, освіта неповна середня, не працюючого, інвалідом будь-якої групи, постраждалим внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, депутатом будь-якого рівня не є, на утриманні має неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 06.02.2006 року Золотоніським міськрайонним судом за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком тривалістю 1 рік;

2) 01.03.2013 року Золотоніським міськрайонним судом за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання є виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком тривалістю 2 роки; 12.03.2015 року ухвалою Золотоніського міськрайонного суду звільнений від призначеного покарання, у зв`язку із закінченням іспитового строку, судимість в установленому законом порядку погашена;

3) вироком Золотоніського міськрайонного суду від 23.01.2018 року засуджений за ч.2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, до покарання у виді 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком тривалістю 1 рік;

4) вироком Золотоніського міськрайонного суду від 05.03.2018 року засуджений за ч.2 ст. 186 КК України, до покарання у виді 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений віл відбуття покарання з іспитовим строком тривалістю 2 роки;

що обвинувачується за ч. 2 ст. 185 та ч. 2 ст. 186 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово судимим, та маючи не зняту і не погашену в законному порядку судимість, на шлях виправлення та перевиховання не став і повторно вчинив злочин проти власності.

ОСОБА_4 29 березня 2017 року близько 14 години 40 хвилин, перебуваючи по вул. Першотравнева, с. Гельм`язів Золотоніського району, переслідуючи корисливий мотив, та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи з прямим умислом, спрямованим на відкрите заволодіння чужим майном, з погрозою застосування фізичного насильства, відкрито заволодів мобільним телефоном марки «Nокіа 1800», вартість якого відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 8/193 від 16.02.2018 року становить 196,66 грн., завдавши майнової шкоди ОСОБА_8 на вищевказану суму.

Він же на шлях виправлення не став та діючи повторно, 04 січня 2018 року близько 19 години 00 хвилин, перебуваючи на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_9 , переслідуючи корисливий мотив та бажаючи настання суспільно-небезпечих наслідків, діючи з прямим умислом, спрямованим на незаконне заволодіння чужим майном, розуміючи протиправний характер своїх дій, таємно, скориставшись відсутністю власника домоволодіння, викрав 50 кг. металобрухту чорного металу, вартість якого відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 8/100 від 29.01.2018 року становить 326,50 грн., що належить ОСОБА_9 , чим завдав потерпілому матеріальних збитків на вказану суму.

Допитаний у судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 провину у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 185 та ч.2 ст. 186 КК України, при обставинах, зазначених в обвинувальних актах, визнав повністю, зазначивши, що час та місце скоєння ним інкримінованих органом досудового розслідування кримінальних правопорушень, описаних в обвинувальних актах, викладені вірно, вказані обставини відповідають подіям, що відбувалися в дійсності, і він їх в повному обсязі підтверджує. Дані злочини вчинив, бо йому потрібні були кошти, все вчиняв спонтанно. У вчиненому щиро розкаюється та просить суворо його не карати.
Оскільки показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються, суд, у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи думку прокурора та обвинуваченого, якому роз`яснено, що при відмові дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, він буде позбавлений можливості оспорювати їх у апеляційному порядку, на що обвинувачений ОСОБА_4 погодився та ствердив свою позицію щодо визнання вини та викладених обставин справи, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно всіх фактичних обставин справи, викладених в обвинувальному акті.
Оцінюючи зібрані, перевірені та досліджені в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що пред`явлене органами слідства обвинувачення ОСОБА_4 у судовому засіданні доведено повністю, його дії суд кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, та за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), з погрозою застосування фізичного насильства.
При призначенні покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого, особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 на Д обліку у лікаря-психіатра не перебуває, у лікаря-нарколога перебуває..
Приймаючи до уваги вищенаведене, а також, враховуючи данні про особу обвинуваченого, який вже притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив новий злочин проти власності маючи не зняту та не погашену судимість, без визначеного роду занять, неодноразово судимий за крадіжки чужого майна, однак висновків для себе не зробив, знову вчиняє кримінальні правопорушення, тому суд вважає за необхідне призначити останньому покарання у виді позбавлення волі, в межах, передбачених санкцією ч. 2 ст. 185 КК України, та у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки обвинувачений скоїв умисні злочини, діючи з корисливих мотивів, які, відповідно до вимог ст. 12 КК України, відноситься до категорії середньої тяжкості та тяжкого злочину і не знаходить підстав для обрання більш м`якого покарання та застосування ст. 75 КК України.
Враховуючи, що обвинувачений скоїв два злочини, при призначенні останньому остаточного покарання, суд вважає за необхідне застосувати вимоги ч. 1 ст. 70 КК України, призначивши обвинуваченому остаточне покарання, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
При призначені покарання суд враховує п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 щодо виконання кожного вироку самостійно.
Цивільний позов у встановленому законом порядку потерпілими не заявлений, що не позбавляє останніх права звернутися до суду з відповідними позовами у порядку цивільного судочинства.
Суд також вважає, що судові витрати по справі за проведення судової експертизи, підлягають стягненню з обвинуваченого.
Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до вимог ст. 100 КПК України
На підставі зазначеного та керуючись ст., ст. 370-374, 376, КПК України, суд

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки і 6 (шість) місяців.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.
До набрання вироку законної сили обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши останнього під варту в залі суду негайно.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 відраховувати з дати його затримання, тобто з 07.06.2019 року.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави кошти в сумі 858 грн. в порядку відшкодування витрат за проведення експертиз.

Речові докази: металеву станину залишити потерпілому ОСОБА_9 .
На підставі п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 виконання вироку здійснювати самостійно.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Черкаської області через Золотоніський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим, що перебуває під вартою, протягом тогож строку з моменту отримання копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_1