Справа № 127/4760/18
Провадження №11-кп/801/1131/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 жовтня 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
потерпілого ОСОБА_9
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження №0005697 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_9 та прокурора на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 06.07.2018, яким
ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 04.07.2016 вироком Вінницького міського суду Вінницької області за ч. 2 ст. 345 КК України до покарання у виді 3 років обмеження волі, на основі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з випробуванням терміном на 2 роки,
засуджено за ч. 1 ст. 286 КК України до 2 років обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, визначено ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутого покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 04.07.2016 та остаточно призначено покарання у виді 3 років 6 місяців обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на строк 1 рік.
Вирішені питання із речовим доказом та процесуальними витратами.

Судом першої інстанції визнано доведеним, що ОСОБА_7 07.12.2017 близько 23:00 год, керуючи технічно-справним автомобілем марки «Opel Vectra», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині вулиці Немирівське шосе у місті Вінниці, в напрямку вулиці Чехова, зі швидкістю біля 80км/год, чим перевищив максимально дозволену швидкість в населеному пункті, в районі електроопори №40, не вжив своєчасних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу в момент об`єктивної появи в полі зору перешкоди у вигляді острівця безпеки для пішоходів, не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого допустив наїзд на останню, що в подальшому призвело до виїзду транспортного засобу за межі проїзної частини, та вторинного наїзду на дерево.
В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди, пасажир автомобіля марки «Opel Vectra» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_9 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи №96/111 від 26.01.2018, отримав тілесні ушкодження, які належать до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, оскільки потягнули за собою тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я.
Відповідно до висновку судово-автотехнічної експертизи №114а від 13.02.2018: «В ситуації, яка склалася, водій ОСОБА_7 мав технічну можливість попередити наїзд на перешкоду шляхом термінового гальмування, з зупинкою автомобіля «Opel Vectra» до місця знаходження перешкоди, при цьому, в діях водія ОСОБА_7 вбачається невідповідність вимогам п. п. 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху України, які знаходилися, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди».
Таким чином в діях водія ОСОБА_7 вбачається невідповідність вимогам п.п.12.3, 12.4, 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху України.
Порушення вищезазначеної вимоги п.п.12.3, 12.4, 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_7 знаходяться у причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди.
Не погодились з вироком суду та подали апеляційні скарги:
-прокурор просить скасувати вирок у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, а також неправильним застосуванням кримінального закону. Постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 286 КК України покарання у виді 2 років обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України визначити остаточне покарання за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбуте покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 04.07.2016 та остаточно призначити покарання у виді 4 років 6 місяців обмеження волі, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.
-обвинувачений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі зі змінами просив змінити судове рішення, призначити йому покарання у виді штрафу, посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості.
-потерпілий ОСОБА_9 в своїй апеляційній скарзі ставив питання про зміну вироку суду в частині призначеного покарання. Він просив обрати ОСОБА_7 покарання не пов`язане з ізоляцією від суспільства, а саме у вигляді штрафу в межах санкції статті, а попередній вирок допустити до самостійного виконання.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав доводи своєї апеляційної скарги та заперечив проти задоволення інших апеляційних скарг, заперечення обвинуваченого, його захисника та потерпілого проти задоволення апеляційної скарги прокурора та на підтримку своїх апеляційних скарг, дослідивши апеляційні скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, а апеляційні скарги обвинуваченого та потерпілого підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, за який його засуджено, та кваліфікація його дій у апеляційних скаргах не оскаржуються.

Так, відповідно до статей 50, 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.
Призначаючи покарання ОСОБА_7 у виді обмеження волі, суд першої інстанції не в повій мірі виконав вимоги закону про кримінальну відповідальність.
Враховуючи ступінь тяжкості та необережний характер вчиненого злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання, та наявність двох обставин, що пом`якшують покарання - щире каяття та добровільне відшкодування шкоди завданої злочином, дані про особу обвинуваченого, який офіційно працевлаштований, має позитивні характеристики з місця роботи та проживання, не перебуває на наркологічному обліку, має на утриманні дружину та новонародженого сина, а також позицію потерпілого ОСОБА_9 , який просив призначити ОСОБА_7 покарання не пов`язане з ізоляцією від суспільства, колегія суддів вважає за доцільне призначити більш м`яке покарання, а саме штраф у межах санкції статті.
На переконання колегії суддів, покарання у виді штрафу є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження нових злочинів, що підтвердив у своєму висновку Верховний суд у постанові від 14.08.2019.
Також з огляду на наведене не підлягає до задоволення апеляційні вимоги прокурора щодо призначення більш суворого покарання. Колегія суддів вважає доводи прокурора про м`якість призначеного покарання, на які він посилається в апеляційній скарзі, необґрунтованими, адже ним не наведено переконливих доводів на обґрунтування невідповідності призначеного покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченого.

Положеннями ч. 3 ст. 78 КК України встановлено, що у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину, суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ч. 1, 4 ст. 71, ч. 3 ст. 72 КК України та роз`яснень, що містяться в п.п. 22, 25 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочину, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Враховуючи наведене, вирок суду підлягає зміні в частині призначеного покарання.
Керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 413, 419 КПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.
Апеляційні скарги обвинуваченого та потерпілого задовільнити частково.
Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 06.07.2018 стосовно ОСОБА_7 в частині призначеного покарання змінити.
Вважати ОСОБА_7 засудженим за частиною 1 статті 286 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5 100 (п`ять тисяч сто) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на 1 рік.
На підставі ч. 1 ст. 71, 72 КК України визначити ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю вироків, а саме невідбутої частини покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 04.07.2016 та остаточно визначити покарання у виді 3 років обмеження волі, допустивши покарання у виді штрафу в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5 100 (п`ять тисяч сто) гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами до самостійного виконання.
В решті оскаржуваний вирок суду залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом

Суддя