Дата документу 24.06.2019 Справа № 554/1252/19
Справа № 554/1252/19
Провадження № 1-кс/554/9145/19
У Х В А Л А
іменем України
24 червня 2019 року м. Полтава
Слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю скаржника ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого відділу слідчого управління ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_5 від 28.05.2019 року про закриття кримінального провадження № 00000830, внесеного до ЄРДР 30.08.2018, року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 367 КК України ,-

в с т а н о в и в :

19.06.2019 року до Октябрського районного суду м. Полтави звернулась ОСОБА_3 зі скаргою на постанову старшого слідчого відділу слідчого управління ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_5 від 28.05.2019 року про закриття кримінального провадження № 00000830, внесеного до ЄРДР 30.08.2018, року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 367 КК України.

Постанову слідчого вважає незаконною, необґрунтованою, винесеною з порушенням вимог кримінально-процесуального законодавства, зокрема:

Вказувала, що є всі підстави стверджувати , що постанова про закриття кримінального провадження не містить достатніх відомостей, які б свідчили про те, що вимоги КПК України було виконано належним чином та надано необхідну правову оцінку усім обставинам у сукупності, що свідчить про те, що встановлена, на даний час, органом досудового розслідування сукупність доказів, якою обґрунтовуються зроблені ним висновки, не може вважатися такою що не залишає місце сумнівам, а наявність останніх узгоджується із стандартами доказування « поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких в узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

В судовому засіданні скаржниця та адвокат подану скаргу підтримали просили її задовольнити.

Слідчий просив в задоволенні скарги відмовити.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

У ст. 2 КПК України визначено, що завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Кожен факт протиправної поведінки підлягає належній перевірці.

Відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства, слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законного та неупередженого процесуального рішення.

В силу вимог ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, які мають значення у кримінальному провадженні, покладено на слідчого, та в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

За своєю суттю доказування - це збирання, перевірка, оцінка доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

В ході досудового розслідування слідчий зобов`язаний встановити та перевірити обставини, які мають значення для кримінального провадження. Їх перелік наведений у ч. 1 ст. 91 КПК України.

При цьому, слідчому не достатньо лише зібрати докази. Йому, в силу ст. 94 КПК України, необхідно їх оцінити з точки зору належності, допустимості, достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення про можливість кримінального переслідування конкретної особи.

Кримінальне переслідування конкретної особи може бути розпочато лише у разі наявності необхідних та достатніх доказів, які без жодного об`єктивного сумніву доводять причетність особи до вчинення конкретного злочину. Жоден доказ не має наперед встановленої сили, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь цієї особи.

При встановленні відсутності в діянні складу кримінального правопорушення, невстановлення достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді та відсутність можливості їх отримати, слідчий, відповідно до п. 2, п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України, закриває кримінальне провадження.

Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватись після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів (ст.ст. 2, 284 КПК України).

В судовому засіданні встановлено, що у провадженні слідчого відділу слідчого управління ГУ НП в Полтавській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00000830 від 30.08.2018 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України.

Так згідно постанови слідчого встановлено, що відповідно до наданих показів ОСОБА_3 остання показала, що вона є матір`ю ОСОБА_6 , на якого оформлено свідоцтво про право власності на будинок по АДРЕСА_1 . Вказаний будинок ОСОБА_3 та її чоловік ОСОБА_7 , будували на земельній ділянці, виділеній під забудову ОСОБА_7 .

10.03.1999 ОСОБА_7 подарував недобудований будинок, сину ОСОБА_6 . У 2007 році ОСОБА_7 помер. Після смерті чоловіка, ОСОБА_3 залишилася проживати в будинку за адресою АДРЕСА_1 , в цей час її син ОСОБА_6 проживав разом із своєю сім`єю за адресою АДРЕСА_2 . У 2013 році, після розірвання шлюбу, ОСОБА_6 повернувся проживати у будинок за адресою по АДРЕСА_1 разом із своїм сином.

У жовтні 2014 року, коли ОСОБА_6 перебував на службі в зоні проведення АТО, ОСОБА_3 дізналася про те, що у 2006 році ОСОБА_6 оформив на себе право власності на весь будинок.

З травня 2015 року у будинку за адресою АДРЕСА_1 почала проживати співмешканка ОСОБА_6 ОСОБА_8 . Починаючи з 2017 року ОСОБА_3 було перекрито доступ до будинку.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 27 жовтня 2015 року за ОСОБА_3 визнано право користування житловим приміщенням в будинку АДРЕСА_1 та вселено її в будинок.

27.05.2016 ОСОБА_6 отримав дублікат свідоцтва про право власності на будинок та 05.06.2016 року подарував будинок ОСОБА_9 в той час, коли існувала ухвала суду від 01.06.2016 року про заборону відчуження даного будинку.

Після чого ОСОБА_3 неодноразово зверталася до Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області з заявами про те, що ОСОБА_10 , намагається шляхом зловживання довірою заволоділа будинком по АДРЕСА_1 , який на праві приватної власності належить її сину ОСОБА_6 .

В зв`язку з не виконанням (неналежним виконанням) працівниками Лубенського відділу поліції ГУНП в Полтавській області своїх службових обов`язків, а саме неналежного реагування останніми на її заяви та скарги, що проявлялося у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідування, ОСОБА_10 незаконно, шляхом зловживання довірою чоловіка останньої ОСОБА_6 , заволоділа будинком, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та на праві приватної власності належить ОСОБА_6 .

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 16.01.2006 будинок за адресою АДРЕСА_1 перебував у приватній власності ОСОБА_6 , що також підтверджується копією витягу № 9581469 від 16.01.2006 з КП «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», після чого на підставі договору дарування від 05.06.2016 власником даного будинку є ОСОБА_9 , що підтверджується інформацією з Державного речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.

Згідно з рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 18 липня 2017 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано дублікат свідоцтва про право власності на нерухоме майно житловий будинок АДРЕСА_3 , виданий 27 травня 2016 року виконавчим комітетом лубенської міської Ради на ім`я ОСОБА_6 , недійсним. Визнано неправомірним та скасовано рішення Лубенської міської ради Полтавської області від 28 грудня 2005 року в частині реєстрації права власності на вказаний житловий будинок. Визнано недійсними договори дарування від 05 червня 2016 року житлового будинку з господарськими будівлями та земельної ділянки, площею 0,06 га, розташованими по АДРЕСА_1 ., укладені між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , посвідчені приватним нотаріусом Лубенського міського нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_11 . Визнано за ОСОБА_3 право власності на 21/100 частину домоволодіння по АДРЕСА_1 , що складається з житлового будинку АДРЕСА_4 , гаражу Б; погребу б; літньої кухні В; вбиральні Г; огорожі №1.

Рішенням Aпеляційного суду Полтавської області від 21 вересня 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 04 липня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення. Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 12 серпня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 19 вересня 2016 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 18 липня 2017 року та рішення апеляційного суду Полтавської області від 21 вересня 2017 року скасовано. Справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Враховуючи зміст заяви ОСОБА_3 та покази надані нею під час досудового розслідування в яких остання вказує, що саме завдяки не внесенню відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань окремими працівниками Лубенського ВП ГУ НП в Полтавській області, ніби то за намагання ОСОБА_12 , незаконно заволодіти будинком за адресою АДРЕСА_1 , який на праві приватної власності належить її сину ОСОБА_6 , ОСОБА_13 шляхом зловживання довірою заволоділа вказаним будинком.

21.02.2019 слідчим у кримінальному провадженні №0001904 від 23.12.2017 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України було винесено постанову про відмову ОСОБА_3 у визнанні потерпілою в даному кримінальному провадженні.

Згідно з ухвалою слідчого судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області справа № 539/2048/18 провадження № 1-кс/539/639/19 від 19.04.2019 в задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим від 21.02.2019 р. відмовлено. Дана ухвала оскарженню не підлягає.

Вище викладене свідчить про те, що ОСОБА_3 не завдано шкоди передбаченої ч. 1 ст. 55 КПК України.

Крім того слідчий зазначав, що під час здійснення досудового розслідування докази, належить прийти до висновку, що заявником у даному кримінальному провадженні ОСОБА_3 наводяться виключно власні міркування та припущення щодо вчинення, на її думку, кримінального правопорушення слідчими слідчого відділу Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001904.

Постановою старшого слідчого відділу слідчого управління ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_5 кримінальне провадження № 00000830 від 28.05.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України закрите.

Постанова мотивована тим, що не здобуто об`єктивних даних, які б свідчили про вчинення окремими працівниками слідчого відділу Лубенського ВП ГУНП в Полтавської області кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України під час прийняття рішення щодо початку досудового розслідування за заявою ОСОБА_3 щодо можливого незаконного заволодіння будинком по АДРЕСА_1 та здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №00001904.

Слідчий суддя, оцінивши доводи, викладені в скарзі та постанові слідчого про закриття кримінального провадження в їх сукупності, дослідивши матеріали справи вважає, що при здійснення досудового розслідування слідчим були вчинені усі необхідні слідчі та процесуальні дії, спрямовані на всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин кримінального провадження, надано належну правову оцінку обставинам кримінального правопорушення.

При винесенні оскаржуваної постанови, слідчий вірно прийшов до висновку щодо закриття кримінального провадження № 00000830 від 28.05.2019.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що постанова старшого слідчого відділу слідчого управління ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_5 від 25.05.2019 р. про закриття кримінального провадження № 00000830 від 30.08.2018 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України, є обґрунтованою, а тому в задоволенні скарги слід відмовити.

Стаття 306 КПК України передбачає, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст. 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень глави 11 цього кодексу. Скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування розглядаються не пізніше сімдесяти двох годин з моменту надходження відповідної скарги, крім скарг на рішення про закриття кримінального провадження, які розглядаються не пізніше пяти днів з моменту надходження скарги. Розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обовязкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Стаття 307 КПК України визначає, що за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобовязання припинити дію; 3) зобовязання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Так, в ході досудового розслідування даного кримінального провадження, виконуючи вимоги законодавства, слідчим зібрано усі письмові докази, які мають відношення до порушеного питання, та надано відповідну правову оцінку цим доказам; допитано всіх учасників події, та надано правову оцінку їх показанням та діям.

Решта доводів заявника щодо незаконності оскаржуваної постанови не спростовують наведених висновків слідчого, а тому відхиляються за безпідставністю.

З урахуванням викладеного, та того, що в ході проведення досудового розслідування виконано ряд необхідних процесуальних та слідчих дій, за результатами яких слідчим встановлено відсутність події складу кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 364 КК України, слідчий суддя вважає, що слідчий, з дотриманням вимог КПК України, прийшов до правильного висновку про закриття даного кримінального провадження, належним чином вмотивувавши своє рішення.

Законних підстав для скасування постанови слідчого про закриття даного кримінального провадження з підстав, наведених в скарзі немає, оскільки сумнівів у її законності у слідчого судді не виникає, крім цього необхідності у проведенні будь-яких подальших слідчих дій для висновку про закриття даного кримінального провадження також не вбачається .

Керуючись ст.ст. 303, 304, 306, 307 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :
В задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого відділу слідчого управління ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_5 від 28.05.2019 року про закриття кримінального провадження № 00000830, внесеного до ЄРДР 30.08.2018, року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 367 КК України - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Повний текст ухвали проголошено 25.06.2019.
Слідчий суддя ОСОБА_1