печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 серпня 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю сторін:

захисника: ОСОБА_3

прокурора: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві судове провадження за скаргою адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 про порушення прав та свобод підозрюваного, який незаконно утримується під вартою у Ізоляторі тимчасового тримання у Відділі Забезпечення Досудового Розслідування Служби Безпеки України,-

В С Т А Н О В И В :
07.08.2019 до слідчого судді надійшла скарга адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , яка була передана слідчому судді ОСОБА_1 цього ж дня, про порушення прав та свобод підозрюваного, який незаконно утримується під вартою у Ізоляторі тимчасового тримання у Відділі Забезпечення Досудового Розслідування Служби Безпеки України.

Захисник в судовому засіданні скаргу підтримав, посилаючись на викладені в ній доводи, просив скаргу задовольнити в повному обсязі.

Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні щодо вимог означених у скарзі заперечував, вказав, що необхідність тримання підозрюваного в Ізоляторі тимчасового тримання у Відділі Забезпечення Досудового Розслідування Служби Безпеки України Відділі Забезпечення Досудового розслідування Служби безпеки України необхідний для проведення слідчих дій.

Вивчивши скаргу, дослідивши матеріали, які долучені до скарги, заслухавши доводи захисників, підозрюваного та заперечення прокурора приходжу до наступного висновку.

Так, скарга мотивована тим, що Генеральною прокуратурою України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000123 від 22.01.2018.

В раках зазначеного провадження, 22.03.2019 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 255 ч. 3 ст. 27, 3 ст. 307, ч. 3 ст. 209 КК України, а 26.06.2019 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст.122, ч. 3 ст. 27 ч.2 ст.127, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 209 КК України.

23.03.2019 р. Печерським районним судом м. Києва було задоволено клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .

10.07.2019 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 було продовжено строком до 07.09.2019.

Так, адвокат зазначає, що після затримання в місті Одеса, ОСОБА_6 був поміщений до Ізолятора тимчасового тримання відділу забезпечення досудового слідства Служби безпеки України (м. Київ, пров. Аскольдів, 3-Б), який є ізолятором тимчасового тримання. Майже через місяць перебування в умовах ІТТ ВЗДС СБУ України був спочатку переведений до Київського слідчого ізолятора, а потім у дільницю Київського слідчого ізолятора в ГУ Бучанська виправна колонія № 85.

11.04.2019 р. ОСОБА_6 був вивезений з ДУ Бучанська виправна колонія № 85 на судове засідання в Київський апеляційний суд та вже не був туди повернутий, а був залишений в Київському слідчому ізоляторі.

В умовах Київського слідчого ізолятора ОСОБА_6 перебував до 05.07.2019 р., але потім, без будь-яких для цього законних підстав та необхідності, на підставі постанови прокурора Генеральної прокуратури України від 02.07.2019 р. він був переведений знов до ІТТ ВЗДС СБУ України. Зазначена обставина підтверджується відповіддю на адвокатський запит ДУ Київський слідчий ізолятор вих. № 16731 від 16.07.2019 р.

Так, адвокат посилається на те, що відповідно до ст. 1 Закону України Про попереднє ув`язнення порядок попереднього ув`язнення визначається цим Законом та Кримінальним процесуальним кодексом України.

Ст. 4 Закону України Про попереднє ув`язнення зазначено, що установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України. В окремих випадках, що визначаються потребою в проведенні слідчих дій, ці особи можуть перебувати в ізоляторах тимчасового тримання.

Таким чином, особи відносно яких було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою повинні триматись в установах виконання покарань або слідчих ізоляторах Державної кримінально-виконавчої служби України (установах МЮУ на цей час).

В тім, станом на 07.08.2019 р. ОСОБА_6 досі перебуває у ІТТ ВЗДС СБУ України. Слідчі дії з ним не проводяться, взагалі, з моменту затримання з ОСОБА_8 не проводилось жодної слідчої дії. Останньому не надали можливість взяти свої особисті речі з попереднього місця тримання.

ІТТ ВЗДС СБУ України є ізолятором тимчасового тримання і не передбачає тривале тримання особи, якщо є можливість помістити відповідну особу до слідчого ізолятора, в якому передбачені умови для тривалого знаходження.

Фактично тримання ОСОБА_6 в Ізоляторі тимчасового тримання ВЗДС СБУ України, без належних для цього умов, та при наявності можливості перебування ОСОБА_6 в належному місці тримання,а саме: ДУ Київський слідчий ізолятор, є спробою здійснення на нього психологічного тиску та носить ознаки тортур, що прямо заборонено ст. 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Враховуючи зазначене, адвокат просить суд перевести підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Державну установу «Київський слідчий ізолятор», що розташований за адресою: 04050, м. Київ, вул. Дегтярівська, 13.

Так, у відповідності Закону України "Про контррозвідувальну діяльність" СБ України (стаття 7 вказаного Закону) для виконання визначених законом завдань та за наявності підстав, передбачених статтею 6 цього Закону, в ході контррозвідувальної діяльності органи, підрозділи та співробітники Служби безпеки України мають право затримувати і тримати у спеціально відведених для цього місцях: осіб, підозрюваних у підготовці чи проведенні розвідувально-підривної, терористичної діяльності та вчиненні інших злочинів, розслідування яких віднесено до компетенції органів Служби безпеки України, - на строки і в порядку, що передбачені законами України.

З врахуванням даної норми, вбачається, що органом досудового розслідування у даному кримінальному провадженні є Генеральна прокуратура України, що підтверджується Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінального провадження №00001 від 22.01.2018 року.

Таким чином, ОСОБА_6 тривалий час тримається в установі, яка не є установою попереднього ув`язнення, крім того СБ України не є органом досудового розслідування, у даному кримінальному провадженні, а ОСОБА_6 не підозрюється у вчинені кримінальних правопорушень, підслідність яких віднесена до слідчих органів СБ України, а тому його перебування протягом тривалого часу у Ізоляторі тимчасового тримання у Відділі Забезпечення Досудового Розслідування Служби Безпеки України є незаконним.

Так, у відповідності до п. 1.4. інструкції про порядок тримання осіб у спеціально відведених місцях для тимчасового тримання (ізоляторах тимчасового тримання) Служби безпеки України затвердженого наказом Служби безпеки України 26.07.2008 N 589, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 жовтня 2008 р. за N 1013/15704 (надалі інструкція) терміни тримання у спеціально відведених місцях для тимчасового тримання (ізоляторах тимчасового тримання) затриманих і осіб, які тримаються під вартою визначаються відповідно до законодавства України.

Згідно з п.1.5. інструкції спеціально відведене місце для тимчасового тримання (ізолятор тимчасового тримання) забезпечує тримання: осіб, затриманих за підозрою у вчиненні злочину; осіб, які тримаються під вартою на термін до 3 діб (якщо їх доставка до слідчого ізолятора (далі - СІЗО) у цей строк неможлива через віддаленість або відсутність належних шляхів сполучення, вони можуть перебувати в спеціально відведеному місці для тимчасового тримання (ізоляторі тимчасового тримання) не більше 10 діб); підсудних (засуджених), які прибули із СІЗО у зв`язку з розглядом справи в суді або проведенням з ними слідчих дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 КПК України, кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

У відповідності до ч. 1 ст. 1 Закону України, «Про попереднє ув`язнення» (надалі - закон 2) попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Частиною 3 ст. 1 закону 2 встановлено, що тримання осіб, взятих під варту, відповідно до завдань кримінального судочинства здійснюється на принципах неухильного додержання Конституції України, вимог загальної декларації прав людини, інших міжнародних правових норм і стандартів поводження з ув`язненими і не може поєднуватися з навмисними діями, що завдають фізичних чи моральних страждань або принижують людську гідність.

У відповідності до ч. 1 ст. 3 закону 2 підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом.

Пунктом 18 ч. 1 ст. З КПК України, встановлено, що слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, та у випадку, передбаченому статтею 247 цього Кодексу, - голова чи за його визначенням інший суддя Апеляційного суду Автономної Республіки Крим, апеляційного суду області, міст Києва та Севастополя. Слідчий суддя (слідчі судді) у суді першої інстанції обирається зборами суддів зі складу суддів цього суду.

Згідно з ч. 1 ст. 206 КПК України, кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає наявними підстави для задоволення скарги та вважає за необхідне уповноважених осіб Генеральної прокуратури України у кримінальному провадженні №0000123 негайно перевести підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Державну установу «Київський слідчий ізолятор», що розташований за адресою: 04050, м. Київ, вул. Дегтярівська, 13.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 11, 26, 206, 369-372, 582 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :
Скаргу задовольнити .

Зобов`язати уповноважених осіб Генеральної прокуратури України у кримінальному провадженні №0000123 негайно перевести підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Державну установу «Київський слідчий ізолятор», що розташований за адресою: 04050, м. Київ, вул. Дегтярівська, 13.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1