ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/818/924/19 Слідчий суддя: ОСОБА_1
Справа № 621/1321/19 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія ст. 193 КПК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 червня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 , захисника - ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, на ухвалу слідчого судді Зміївського районного суду Харківської області від 21 травня 2019 року, якою задоволено клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 0000437 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 0000437 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, та застосовано до нього підозрюваного цей запобіжний захід строком 16.07.2019 року без визначення застави.
Слідчий суддя встановив наявність обгрунтованої підозри та існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не встановив підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник підозрюваного подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді Зміївського районного суду Харківської області від 21 травня 2019 року скасувати та постановити нову, якою застосувати запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою. Захисник в апеляційній скарзі зазначає, що слідчим суддею викривлені фактичні обставини, оскільки після сварки зі співмешканкою ОСОБА_8 пішов до гуртожитку, де він постійно мешкає, пізніше йому зателефонували з відділу поліції, куди ОСОБА_8 прибув з власної волі. Зазначає, що слідчим суддею було проігноровано доводи сторони захисту, не надано оцінку порушенню права на захист під час затримання ОСОБА_8 , не зясовані даенні, які характеризують потерпілу, порушено презумпцію невинуватості, оскільки на офіційному сайті ГУНП в Харківській області було оприлюднено інформацію щодо вини ОСОБА_8 у вчиненні зазначеного злочину. Вважає, що попередня кваліфікація злочину не відповідає дійсності, оскільки відповідно до довідки від 18.05.2019 року потерпіла отримала непроникаюче ушкодження та відмовилася від госпіталізації. Посилається на те, що ризики на його думку є необгрунтованими, твердження про те, що інші запобіжні заходи не зможуть запобігти цим ризикам грунтуються лише на припущеннях. Речові докази вилучені з місця події, потерпіла допитана, свідки відсутні. Звертає увагу, що потерпіла раніше вже вчиняла спроби нанесення собі тілесних ушкоджень, лікувалася у психіатричному медичному закладі, перебувала в стані алкогольного сп`яніння. Посилаючись на практику Європейського суду з прав людини, захисник вважає, що в даному випадку можливо застосувати більш м`який запобіжний захід.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів не встановила підстав для задоволення апеляційної скарги захисника, виходячи з наступного: В провадженні Зміївського ВП ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження за № 0000437, відомості за яким були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

18.05.2019 року в порядку ст. 208 КПК України був затриманий ОСОБА_7 , про що складений протокол (а.с. 17). 19.05.2019 року про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення було повідомлено ОСОБА_7 . У клопотанні вказано, що органом досудового розслідування встановивв, що 18.05.2019 року, близько 18 години 00 хвилин, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 знаходився за місцем свого мешкання в квартирі АДРЕСА_1 , в нього на ґрунті особистих неприязних відноси, виникла сварка із його співмешканкою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході якої у ОСОБА_7 виник умисел на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині. З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_7 в той же день та ,с, діючи умисно, з метою протиправного заподіяння смерті іншій людині, усвідомлюючи протиправність своїх дій, маючи злочинний намір, направлений на лисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, взяв зі столу кімнати, в якій знаходився кухонний ніж, яким навмисно наніс один удар в область грудної клітки зліва ОСОБА_9 , чим спричинив останній, відповідно до довідки КНП «Зміївська ЦРЛ» непроникаюче, колото-різане поранення грудної клітки зліва. Виконавши всі необхідні дії, направлені на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, ОСОБА_7 покинув місце вчинення почину, але його умисел не був доведений до кінця з причин, які не залежали від його волі, так як ОСОБА_10 була вчасно госпіталізована до КНП «Зміївська ЦРЛ».
Згідно вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Обгрунтованість повідомленої підозри підтверджується змістом протоколу допиту потерпілої, довідкою Зміївської центральної лікарні. Посилання захисника на помилкову кваліфікацію дій підозрюваного на переконання судової колегії не спростовують правильності висновків слідчого судді, оскільки він на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише можливу причетність особи до вчинення злочину та достатні підстави для застосування щодо особи певних обмежувальних заходів. Питання щодо остаточної кваліфікації дій підозрюваного має бути вирішене в ході досудового розслідування. На даний час матеріали клопотання дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_7 причетний до вчинення саме цього кримінального правопорушення. Встановлення факту наявності чи відсутності умислу на вчинення злочину не відноситься до компетенції слідчого судді на даному етапі провадження.
Крім того, відповідно до позиції Європейського Суду з прав людини, що наведена в чисельних рішеннях («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1(c), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року).
Небезпідставними є твердження органу досудового розслідування щодо існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний раніше притягався до кримінальної відповідальності, підозрюється у вчиненні злочину спрямованого проти життя та здоров`я людини, не працює. Враховуючи, що потерпіла є співмешканкою підозрюваного, не виключений ризик здійснення на неї впливу, продовження злочину чи вчинення іншого. Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. З огляду на те, що ОСОБА_7 обгрунтовано підозрюється у вчиненні замаху на особливо тяжкий злочин, спрямованого проти життя та здоров`я особи, існують достатні підстави вважати наявність вказаних вище ризиків, у зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для застосування в даному випадку більш м`якого запобіжного заходу, оскільки запобігти їм в даному конкретному випадку неможливо шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу. Та обставина, що брат підозрюваного не заперечує проти проживання ОСОБА_7 в його будинку, про що захисником було повідомлено апеляційному суду та підтверджено заявою ОСОБА_11 , не мінімізує встановлених ризиків та в даному конкретному випадку не може достатньою мірою гарантувати дотримання підозрюваним, покладених на нього обов`язків. Захисником також надано фотокопію пенсійного посвідчення ОСОБА_7 , з якою встановлено, що останній отримує пенсійні виплати по інвалідності, проте це не є перешкодою для утримання особи в умовах слідчого ізолятора за наявності відповідних підстав, передбачених ст. 194 КПК України, та наведених вище. Крім того, неможливість такого утримання підозрюваного не підтверджена належним медичним висновком.
Характеристика особи потерпілої, на яку вказує захисник в апеляційній скарзі, при вирішенні питання щодо наявності чи відсутності підстав для застосування запобіжного заходу, не має визначального значення та не спростовує встановлених обставин. Щодо порушення зі сторони співробітників поліції, апеляційний суд відмічає, що захисник не позбавлений можливості оскаржити їх дії у встановленому законом порядку.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Зміївського районного суду Харківської області від 21 травня 2019 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:
Судді: