ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/846/19 Номер провадження 11-кп/814/1046/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
представника колонії - ОСОБА_7 ,
захисника адвоката ОСОБА_8 ,
засудженого ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції провадження за апеляційною скаргою прокурора Полтавської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_10 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 05 серпня 2019 року,

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою клопотання засудженого задоволено та
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Матусів Шполянського району Черкаської області, громадянина України, судимого,

засудженого: 07.07.2014 Смілянським міськрайонним судом Черкаської області за ч.2 ст. 121, ч.4 ст. 70 КК України на 7 років 6 місяців позбавлення волі,

звільнено умовно-достроково на 1 рік 20 днів від відбування покарання, призначеного вказаним вироком суду.

Своє рішення суд мотивував тим, що засуджений відбув необхідну частину призначеного покарання і став на шлях виправлення, своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів, що він заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В апеляційній скарзі прокурор, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження, просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення.

Свою апеляційну скаргу прокурор мотивує тим, що за час відбування покарання ОСОБА_9 отримав 10 стягнень, з яких 3 рази поміщався до дисциплінарного ізолятора за вчинення злісних порушень. В травні 2019 року засуджений знову вчинив порушення режиму відбування покарання та з ним проведено бесіду виховного характеру.

Вважає, що суд взяв до уваги лише останні позитивні характеристика, а не за весь період відбування покарання та дійшов неправильного висновку про те, що засуджений довів своє виправлення.

Інші учасники судового розгляду ухвалу не оскаржили.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, засудженого та його захисника, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги та вважали ухвалу суду законною і обґрунтованою, представника колонії, який вважав, що ОСОБА_9 довів своє виправлення та заслуговує на умовно-дострокове звільнення, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до частини 1 статті 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Пунктом 2 частини 3 статті 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

Необхідною умовою застосування положень частини 1 статті 81 КК України є те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, про що, зокрема, може свідчити дотримання засудженим правил внутрішнього розпорядку, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутність порушень дисципліни, зайняття трудовою діяльністю, добросовісне відношення до трудових обов`язків.

Задовольняючи клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, суд першої інстанції послався на те, що засуджений відбув необхідний строк покарання та сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Із вказаним висновком суду першої інстанції не погоджується колегія суддів апеляційного суду з огляду на таке.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що ОСОБА_9 засуджений 07.07.2014 Смілянським міськрайонним судом Черкаської області за ч.2 ст. 121, ч.4 ст. 70 КК України на 7 років 6 місяців позбавлення волі.

Ухвалою Піщанського районного суду Вінницької області від 02.03.2016 ОСОБА_9 зараховано у строк покарання період попереднього ув`язнення з 16.11.2013 по 07.08.2014 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Згідно з характеристикою засудженого від 18.04.2019, ОСОБА_9 в місцях позбавленні волі знаходиться з 16.11.2013. Під час перебування в слідчому ізоляторі м. Черкаси засуджений отримав 2 стягнення за порушення умов режиму утримання, заохочень не мав. З 10.09.2014 ОСОБА_9 відбував покарання в Державній установі «Піщанська ВК № 59», де характеризувався негативно, мав 8 стягнень за порушення умов режиму утримання та 2 заохочення. Стягнення погашені у встановленому законом порядку.

З 27.12.2017 відбуває покарання в Державній установі «Божківська виправна колонія № 16». За час відбування покарання характеризується позитивно. Працевлаштований на виробничих майстернях установи. До праці відноситься сумлінно, проявляє розумну ініціативу. В установі порушень вимог режиму тримання не допускав, стягнень не мав, отримав 4 заохочення.

За висновком характеристики: ОСОБА_9 за час відбування покарання не довів своє виправлення та його не доцільно звільняти умовно-достроково.

З довідки про наявність заохочень та стягнень вбачається, що засуджений за час відбування покарання отримав 6 заохочень 07.04.2017, 14.07.2017, 30.03.2018, 29.06.2018, 30.09.2018 та 30.12.2018 за сумлінну поведінку та ставлення до праці, за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України та правил внутрішнього розпорядку колонії, вимог безпеки праці. Має 10 стягнень: 17.06.2014, 28.07.2014 за порушення вимог режиму, 10.07.2015, 13.06.2015 за порушення локалізації, 17.08.2015, 11.01.2016, 01.08.2016 за порушення форми одягу, 20.08.2015 за невиконання законних вимог адміністрації, 07.06.2016, 12.10.2016 за зберігання заборонених предметів, з яких 1 раз поміщався до карцеру та 3 рази до Дізо, 2 рази отримав суворі догани.

Початок строку покарання ОСОБА_9 з 16.11.2013, кінець строку покарання 25.08.2020.

З особової справи вбачається, що засуджений ОСОБА_9 , крім вказаних у довідці про стягнення та заохочення, 03.04.2019 допустив ще одне порушення умов відбування покарання, у зв`язку з чим з ним була проведена бесіда.

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Однією із головних умов для умовно дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого. При цьому висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.

Враховуючи викладене, зважаючи на те, що засуджений має значну кількість стягнень, у попередніх характеристиках ОСОБА_11 негативно характеризувався, те, що висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення чи зверненню з клопотанням, колегія суддів дійшла висновку, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення та не підлягає умовно-достроковому звільненню.
З огляду на вказане, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню, з постановленням нової ухвали.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.
Ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 05 серпня 2019 року, щодо ОСОБА_9 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_9 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 07.07.2014, відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_12