1Справа № 335/587/19 1-кп/335/455/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2019 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_6

розглянувши клопотання прокурора у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченим строку тримання під вартою на 60 днів, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів, застосованих до обвинувачених не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник проти задоволення клопотання прокурора заперечували, обвинувачений просив застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту пославшись на наявність родини та хворобу, на підтвердження чого суду надано медичну довідку від 04.11.2019 року Запорізької міської медичної частини та результати трьох аналізів діагностичної лабораторії «ДІАСЕРВІС».

Обвинувачений ОСОБА_4 проти задоволення клопотання про продовження строку тримання під вартою не заперечував.

Вислухавши думку учасників судового засідання, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Вирішуючи питання доцільності продовження строків тримання обвинуваченого під вартою, судом окрім норм КПК України, враховується практика Європейського суду з прав людини, яка сформульована зокрема у рішенні "Лабіта проти Італії" від 06.04.2000 року та свідчить про те, що тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

Судом встановлено, що під час досудового розслідування кримінального провадження відносно обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 21.01.2019 року, який в процесі судового розгляду кримінального провадження був продовжений строком до 06.12.2019 року.

При вирішенні питання щодо продовження щодо обвинувачених строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд виходить із необхідності уникнення ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, які встановлені під час обрання запобіжного заходу та про які зазначено стороною обвинувачення, із ступеня тяжкості злочину та відомостей про обвинувачених.

Так, суд враховує відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, офіційно не працевлаштований, місця реєстрації не має, є особою раніше засудженою та обвинувачується у вчиненні злочину під час іспитового строку.

Так, суд враховує відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, офіційно не працевлаштований, має зареєстроване місце проживання у м. Харків, фактично мешкає за адресою у м. Мелітополь, є особою раніше засудженою, а також щодо обвинуваченого у провадженні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області перебуває не розглянуте кримінальне провадження за обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Щодо клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу, то суд виходить з наступного.

Згідно ст. 201 КПК України клопотання про зміну запобіжного заходу повинно бути обґрунтовано, в тому числі, і долученням документів, які підтверджують доводи.

Суду надано результати трьох аналізів діагностичної лабораторії «ДІАСЕРВІС», разом з тим результат біохімічного аналізу діагностичної лабораторії «ДІАСЕРВІС» не є висновком лікаря та не підтверджує діагноз, про що також зазначено у самому аналізі, а саме «Результат дослідження не є діагнозом та потребує консультації лікуючого лікаря». Також, суд враховує, що результати аналізів датовані 16.08.2019, 06.09.2019, 01.08.2019 року, в результатах аналізу зазначено, що пункт забора, пункт видачі: Обласна дитяча лікарня по пр. Соборний,70 ПЗ, а в цей період обвинувачений утримувався у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».

Щодо наданої медичної довідки від 04.11.2019 року за підписом завідувача Запорізької міської медичної частини лікаря ОСОБА_8 , то суд приймає до уваги, що довідка містить інформацію про проведені лікарями огляди ОСОБА_5 та їх висновки, та вжиті заходи, а саме лікарем терапевтом, дерматологом, неврологом призначено амбулаторне лікування, а лікарем інфекціоністом надані рекомендації.

Тобто, незважаючи на наявність у підозрюваного низки захворювань, його стан здоров`я не виключає можливість застосування запобіжного заходу - тримання під вартою в умовах слідчого ізолятора, де йому може і надається необхідна медична допомога.

Відомостей, що спростовують вищевказаний факт стороною захисту на розсуд суду не представлено.

Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що підстави, за яких судом було обрано обвинуваченим запобіжний захід у виді тримання під варту, на теперішній час не відпали. Стороною захисту та обвинуваченим ОСОБА_5 суду не надано доказів того, що застосування більш м`якого запобіжного заходу здатне запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України.

Застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на викладене, клопотання прокурора про продовження обвинуваченим строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 331 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строком на 60 днів, - по 26 січня 2020 року, включно.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , продовжити строком на 60 днів, - по 26 січня 2020 року, включно.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Запорізького апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1