ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/187/19 Справа № 176/397/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової падати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області на вирок Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 19 квітня 2018 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного державного реєстру за № 0001186, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Жовті Води Дніпропетровської області, не одруженого, освіта середня, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

за участю:
прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

Обставини, встановлені вироком суду першої інстанції.

Вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 19 квітня 2018 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного йому покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки.
На підставі п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_6 обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів у провадженні.
Судом ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні у м. Жовті Води грабіжу, вчиненому повторно, за наступних обставин.
15 грудня 2017 року приблизно о 15.00 год. ОСОБА_6 , перебуваючи поблизу будинку № 7 по вул. Кропоткіна у м. Жовті Води Дніпропетровської області, побачив біля під`їзду № 6 вказаного будинку раніше незнайому йому ОСОБА_8 , яка в той час розмовляла по телефону, тримаючи його у руках. Побачивши у потерпілої ОСОБА_8 мобільний телефон «Prestigio MUZE НЗ» ІМЕІ-1: НОМЕР_1 , ІМЕІ-2: НОМЕР_2 у золотистому корпусі, у ОСОБА_6 раптово виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна у ОСОБА_8 . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, з метою наживи, ОСОБА_6 15 грудня 2017 року приблизно о 15.00 год. підійшов до потерпілої ОСОБА_8 ззаду та відкрито викрав з лівої руки потерпілої її мобільний телефон «Prestigio MUZE НЗ», ІМЕІ-1: НОМЕР_1 , ІМЕІ-2: НОМЕР_2 . Довівши свій злочинний умисел до кінця ОСОБА_6 покинув місце вчинення кримінального правопорушення, а викраденим майном розпорядився на свій розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 2089,05 грн.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі перший заступник прокурора Дніпропетровської області просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого і ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 186 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. В іншій частині вирок залишити без змін.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги прокурор посилається на те, що суд при ухваленні вироку не врахував, що обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності, звільнився умовно-достроково та через 5 місяців після спливу умовно-дострокового терміну вчинив новий злочин, при цьому заходів щодо працевлаштування не вжив та продовжив вчинення корисливих злочинів, що свідчить про небажання останнього стати на шлях виправлення. Крім того вважає, що судом не враховано низку обставин, які вказують на необхідність призначення обвинуваченому більш суворого покарання, а саме: ОСОБА_6 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за розбійний напад та умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням службових обов`язків, відповідно до досудової доповіді відділу з питань пробації виправлення ОСОБА_6 неможливе без ізоляції від суспільства, що також призвело до незаконного застосування положень ст. 75 КК України. Окрім того, ухвалюючи вирок, суд першої інстанції не навів мотивів, які саме дані про особу обвинуваченого дають підстави для звільнення останнього від відбування покарання.
Позиції учасників судового провадження.

Прокурор підтримав апеляційну скаргу першого заступника прокурора області, просив її задовольнити, а вирок суду в частині призначеного ОСОБА_6 покарання скасувати та ухвалити новий вирок.
Обвинувачений ОСОБА_6 вважав вирок суду законним і обгрунтованим та просив апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Мотиви суду.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду першої інстанції щодо доведеності винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, правильність кваліфікації його дій відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, проти яких не заперечували учасники провадження, у зв`язку з чим судовий розгляд було здійснено в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, і вказані обставини не оскаржуються в апеляційній скарзі, тому перегляду не підлягають, у зв`язку з чим в частині обвинувачення ОСОБА_6 апеляційний суд виходить з фактичних обставин, встановлених судом першої інстанції.
Що стосується тверджень прокурора про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, вони ґрунтуються на матеріалах провадження, тому заслуговують на увагу.
Згідно з вимогами ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеня тяжкості вчинених злочинів, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Перевіряючи провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_6 в апеляційному порядку суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції не в повній мірі дотримався вимог ст. 65 КК України. Зокрема, у вироку судом першої інстанції не зазначено, які обставини ним враховані, що впливають на можливість виправлення обвинуваченого і його перевиховання без ізоляції від суспільства.
Вирішуючи питання про призначення покарання суд врахував, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, яке відносяться до тяжких, дані про особу обвинуваченого, який є особою, раніше судимою, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, відповідно до досудової доповіді має задовільну характеристику.
Крім того, суд врахував і обставини, які, на його думку, пом`якшують покарання, зокрема, щире каяття.
Обставин, передбачених ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , судом першої інстанції не встановлено.
Суд першої інстанції зазначив у вироку, що детально проаналізував сукупність зазначених обставин, виходячи з принципів законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання, з урахуванням обставин справи, особи обвинуваченого та його ставлення до вчиненого, а тому дійшов висновку призначити ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст. 75 КК України.
Разом з тим, суд фактично не навів у вироку переконливих доказів про необхідність застосування до ОСОБА_6 засудження зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, а посилання у вироку на те, що суд врахує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, є формальним і фактично не враховує характер вчинененого обвинуваченим злочину, яке віднесено до категорії тяжких, способу та характеру його вчинення, його суспільної небезпеки.
При цьому суд залишив поза увагою те, що ОСОБА_6 раніше судимий за ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 345 КК України, а саме за розбійний напад та умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням службових обов`язків, суспільно-корисною працею не займався, через 5 місяців після сплину умовно-дострокового терміну звільнення знов вчинив умисний корисливий злочин, відповідно до досудової доповіді органу пробації про обвинуваченого ОСОБА_6 ризик вчинення ним кримінального правопорушення оцінюється як високий, рівень небезпеки для суспільства (у тому числі для окремих осіб) оцінюється теж, як високий.
Таким чином, рішення суду першої інстанції про звільнення ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України є необгрунтованим і невмотивованим.
Зважаючи на характер та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення апеляційний суд визнав, що суд першої інстанції призначив ОСОБА_6 таке покарання за ч. 2 ст. 186 КК України, яке хоч і не виходить за межі, встановлені законом, але за своїм видом і розміром є явно несправедливим внаслідок м`якості. Це покарання є недостатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, що відповідно до ст. 409 КПК України є підставою для скасування судового рішення.
За таких обставин відповідно до ст. 420 КПК України апеляційний суд визнає вирок щодо обвинуваченого таким, що підлягає скасуванню в частині призначеного покарання за м`якістю призначеного йому покарання з постановленням нового вироку в частині призначення ОСОБА_6 покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі, що буде справедливим та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження скоєння ним нових злочинів. З цих підстав апеляційна скарга прокурора про необхідність скасування вироку щодо обвинуваченого внаслідок м`якості призначеного покарання та призначення йому покарання без застосування ст. 75 КК України підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 420 КПК України, апеляційний суд -
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області задовольнити частково.
Вирок Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 19 квітня 2018 року щодо ОСОБА_6 в частині призначеного йому покарання скасувати.
Призначити ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 186 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
В решті вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 залишити без зміни.

Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4