Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа №711/8426/19
У Х В А Л А

Іменем України

20 листопада 2019 року м. Черкаси

Слідчий суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 за участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

скаржника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого в ОВС СВ прокуратури Черкаській області ОСОБА_5 від 25.09.2019 року про закриття кримінального провадження №0000023 від 27.11.2012 року, -

в с т а н о в и в :

Скаржник ОСОБА_4 звернувся до суду із скаргою на постанову слідчого в ОВС СВ прокуратури Черкаській області ОСОБА_5 від 25.09.2019 року про закриття кримінального провадження №0000023 від 27.11.2012 року. Зазначено, що вказану постанову ним отримано 18.10.2019 року. Вважає постанову про закриття кримінального провадження незаконною, необґрунтованою та такою, що суперечить матеріалам кримінального провадження. Вказує на те, що кримінальне провадження неодноразово закривалось слідчим органу досудового розслідування, але ухвалами слідчих суддів такі постанови скасовувались та кримінальне провадження поверталось для продовження досудового розслідування. При цьому, кожного разу слідчими суддями та колегією суддів суду апеляційної інстанції вказувались одні і ті ж недоліки досудового розслідування, а саме те, що слідчими не враховувались висновки додаткової судової авто технічної експертизи №12051 від 26.12.2012р., №8329 від 12.12.2013р., №55/60/14-23 від 14.02.2014р. За даними вказаних висновків автомобіль під керуванням ОСОБА_6 повинен був рухатись із заїздом на праве узбіччя близько 1 м. Зазначене свідчить про те, що автомобіль під керуванням ОСОБА_6 збив батька скаржника на узбіччі, а не на проїздній частині під час виконання велосипедистом маневру, як свідчить ОСОБА_6 .

Між тим, слідчий, постановляючи оскаржувану постанову, вказує на те, що перелічені висновки експертів спростовуються показаннями свідків. За час здійснення досудового розслідування слідчими жодного разу не проведене відтворення за участі свідків та предмет перевірки спроможності їх свідчень в частині бачення за деревами та кущами полоси руху для автомобіля на узбіччя. Слідчі судді неодноразово вказували на необхідності проведення додаткової експертизи саме в установі, що прийшла до висновку про заїзд автомобіля на праве узбіччя. Висновки експертиз, на які, як на підставу своїх висновків, посилається слідчий, в оскаржуваній постанові не містять жодних відомостей про спростування висновків додаткової судової автотехнічної експертизи №12051 від 26.12.2012р., №8329 від 12.12.2013р., №55/60/14-23 від 14.02.2014р. Вважає, що слідчим не надано оцінки «появі» свідка ОСОБА_7 , оскільки із свідчень свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 слідує, що інших свідків не було. Слідчим не усунуті розбіжності та не здійснено об`єктивного та всебічного досудового розслідування, що свідчить про заінтересованість слідчих в уникненні ОСОБА_6 кримінальної відповідальності за смерть батька скаржника.

Таким чином, просить суд, скасувати постанову від 25.09.2019р. про закриття вказаного кримінального провадження.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_4 повністю підтримав доводи скарги та просив її задовольнити, враховуючи викладені обставини.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просив відмовити у задоволенні скарги, оскільки викладені в ній доводи не ґрунтуються на встановлених під час досудового розслідування обставинах та досліджених доказах. За період з 2012 по 2019 проведено 10 експертиз, але жодного разу не ставилось питання про те, чи порушив ПДР України велосипедист ОСОБА_10 . Висновком відповідної комплексної експертизи від 31.07.2019 року визначено, що ОСОБА_10 порушив ПДР, що є у причинному зв`язку із його діями та наслідками ДТП. Таким чином, слідчий законно і обґрунтовано прийняв рішення про закриття кримінального провадження. При цьому, ним була дана оцінка всім зібраним доказам та встановленим обставинам, що відображено у постанові.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та кримінального провадження № 0000023, слідчий суддя вважає, що скарга не підлягає до задоволення за таких підстав:

відповідно до вимог ст. 303 ч.1 п.3 КПК на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником. Порядок подачі скарги передбачено статтею 304 КПК України, а порядок розгляду таких скарг визначено ст. 306 КПК.

Встановлено, що постановою слідчого в ОВС СВ прокуратури Черкаської області ОСОБА_5 від 25.09.2019р. закрито кримінальне провадження №0000023 від 27.11.2012 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, у зв`язку із відсутністю в діях колишнього співробітника Чигиринського РВ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_11 складу вказаного кримінального правопорушення.

25.09.2019р. вказана постанова направлена на адресу ОСОБА_4 (потерпілого за кримінальним провадженням).

Слідчий суддя вважає, що під час проведення досудового розслідування слідчим органу досудового розслідування всебічно та повно досліджені обставини кримінального провадження, проведені необхідні слідчі дії, направлені на встановлення об`єктивної істини.

Так, проведено огляд місця ДТП 10.09.2012 року із складанням схеми ДТП; проведено огляд та перевірку технічного стану транспортного засобу автомобіля, яким керував ОСОБА_11 та велосипеда, яким керував ОСОБА_12 ; неодноразово допитані в якості свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_17 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ; визнані потерпілими та допитані ОСОБА_4 і ОСОБА_24 ; визнані речовими доказами велосипед та автомобіль; оглянуті документи (фотознімки та відеозапис); проведено відтворення обстановки та обставин події за участю водія автомобіля ОСОБА_11 , про що складено протокол; проведена судово-медична експертиза за фактом смерті ОСОБА_12 , про що складено висновок експерта; проведено та долучено до матеріалів кримінального провадження висновки:

експертизи технічного стану ТЗ (автомобіля) №4/288 від 27.09.2012 року;

експертизи технічного стану ТЗ (автомобіля) №4/289 від 09.10.2012р.;

експертизи транспортно-трасологічної №4/317 від 16.10.2012р., відповідно до висновків якої водій автомобіля ОСОБА_11 повинен був діяти відповідно до вимог п.12.3 ПДР, у момент виникнення небезпеки для руху, який вказаний у постанові, водій автомобіля не мав технічної можливості уникнути наїзду на велосипедиста ОСОБА_12 , шляхом застосування екстреного гальмування в умовах місця пригоди, у дорожній обстановці, яка склалася на момент ДТП та за обставин, зазначених у постанові, у причинному зв`язку з виникненням ДТП з технічної точки зору, знаходився виїзд велосипедиста ОСОБА_12 на смугу руху автомобіля під керуванням ОСОБА_11 у момент, коли водій автомобіля ОСОБА_11 не мав технічної можливості уникнути наїзду на велосипедиста ОСОБА_12 шляхом застосування екстреного гальмування в умовах місця пригоди;

додаткової судової автотехнічної експертизи №12051 від 26.12.2012 року, відповідно до висновків якої зазначено, в даній дорожній обстановці водій автомобіля ОСОБА_11 повинен був діяти згідно із вимогами п.п.1.10, 12.3 та 13.1 ПДР, в об`ємі наданих вихідних даних вирішити питання: «Чи мав водій автомобіля ОСОБА_11 технічну можливість уникнути наїзду на велосипедиста ОСОБА_12 з моменту виникнення небезпеки шляхом застосування екстреного гальмування?» та «Чи маються невідповідності вимогам ПДР в діях водія ОСОБА_11 , які б з технічної точки зору знаходились у причинному зв`язку з виникненням даної пригоди?» не уявляється можливим;

комплексної транспортно-трасологічної експертизи №482-АТ/691-ТТ/13-23 від 07.05.2013, за висновками якої в дорожній обстановці, яка склалася на момент ДТП, водій автомобіля ОСОБА_11 повинен був діяти відповідно до п.12.3 ПДР, в даній дорожній обстановці, з моменту виникнення небезпеки для руху вказаного в постанові та виходячи із даних, отриманих під час проведення відтворення обстановки і обставин події 05.10.2012, водій автомобіля ОСОБА_11 не мав технічної можливості уникнути наїзду на велосипедиста ОСОБА_12 шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування. Дослідження, проведені по обставинам ДТП, зазначеним у постанові вказують на те, що з технічної точки зору, в діях водія автомобіля ОСОБА_11 невідповідностей вимогам ПДР, які знаходились у причинному зв`язку з виникненням даної пригоди, не вбачається;

комплексної судово-медичної та транспортно-трасологічної експертизи №1422/13-23 №550/01 від 09.08.2013;

додаткової судової автотехнічної експертизи №8329 від 12.12.2013, за висновками якої у даній дорожній обстановці, водій автомобіля ОСОБА_11 повинен був діяти відповідно до вимог п.п.1.10, 12.3 та 13.1 ПДР. В об`ємі наданих вихідних даних вирішити питання:» «Чи мав водій автомобіля ОСОБА_11 технічну можливість уникнути наїзду на велосипедиста ОСОБА_12 з моменту виникнення небезпеки шляхом застосування екстреного гальмування?» та «Чи маються невідповідності вимогам ПДР в діях водія ОСОБА_11 , які б з технічної точки зору знаходились у причинному зв`язку з виникненням даної пригоди?» не уявляється можливим;

додаткової судової автотехнічної транспортно-трасологічної експертизи №55/60-14-23 від 14.02.2014, за висновками якої в дорожній обстановці, яка склалася на момент ДТП, водій автомобіля ОСОБА_11 повинен був діяти відповідно до вимог п.12.3 ПДР. Оскільки покази водія ОСОБА_11 , які він дав під час відтворення обстановки і обставин події 05.10.2012 року, з технічної точки зору, не спроможні, а інші дані для проведення дослідження не вказані, тому відповісти на питання: «Чи мав водій автомобіля ОСОБА_11 технічну можливість уникнути наїзду на велосипедиста ОСОБА_12 з моменту виникнення небезпеки шляхом застосування екстреного гальмування?» та «Чи маються невідповідності вимогам ПДР в діях водія ОСОБА_11 , які б з технічної точки зору знаходились у причинному зв`язку з виникненням даної пригоди?» не є можливим;

комісійної транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи №10393/10394/15-52 від 20.11.2015, за висновками якої в даній дорожній обстановці водій ОСОБА_6 з моменту виникнення небезпеки для руху (зміни напрямку руху ліворуч велосипедистом ОСОБА_12 ) повинен був керуватися вимогами п.12.3 ПДР. В ситуації, що склалася на момент пригоди водій ОСОБА_11 не мав технічної можливості уникнути зіткнення з велосипедистом з моменту зміни напрямку руху велосипедиста в умовах даної ДТП та виникнення перешкоди для його руху. В діях воді ОСОБА_11 невідповідностей вимогам ПДР не вбачається з технічної точки зору. Покази водія ОСОБА_11 , які він дав під час проведення відтворення 05.10.2012р. можна вважати спроможними з технічної точки зору в частині розташування місця наїзду на велосипед, яким керував ОСОБА_12 ;

повторної комісійної судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи №13776/1663 від 06.03.2017;

комісійної транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи №15164/17-52/2459/19-52 від 31.07.2019, за висновками якої в даному випадку мало місце попутне кутове зіткнення транспортних засобів, при цьому первинний контакт автомобіля та велосипеда відбувся між задньою лівою бічною частиною велосипеда (лівою частиною осі каретки колеса) та передньою бічною частиною автомобіля (правою нижньою бічною частиною переднього бампера), а повздовжні осі автомобіля та велосипеда в момент первинного контакту знаходились під невеликим гострим кутом, розкритим проти ходу годинникової стрілки відносно напрямку руху автомобіля. Кут між ТЗ в процесі їх зіткнення був динамічним і процесі ущільнення контакту мав тенденцію до зменшення. Встановлений характер контактування автомобіля і велосипед та зафіксована слідові інформація стосовно характеру переміщення автомобіля до місця кінцевої зупинки (сліди гальмування (юзу), не суперечить (узгоджується) з розташуванням на асфальтобетонному покритті подряпини та нашарування речовини бурого кольору. Встановити в категоричній формі чи рухався автомобіль до моменту зіткнення з велосипедом по узбіччю вул.Б.Хмельницького безпосередньо перед перехрестям з вул. Воровського в м. Чигирин (на ділянці, що передує місцю утворення слідів юзу) на підставі наданих на дослідження матеріалів в категоричній формі не можливо. Оскільки фактично сліди юзу автомобіля (зокрема довший лівий слід) дугоподібні, то в залежності від кривизни зафіксованого лівого сліду не виключається можливість потрапляння автомобіля в початки зафіксованих слідів рухаючись по проїзній частині без виїзду на узбіччя. В даній дорожній обстановці, із урахуванням наведеного в дослідницькій частині та вказаних у постанові обставин виникнення даної пригоди, водій автомобіля ОСОБА_11 повинен був керуватися вимогами п.12.3 ПДР, а велосипедист ОСОБА_12 повинен був керуватися вимогами п.10.1 ПДР. Зробити висновок про те, що в даній дорожній обстановці, враховуючи встановлені слідством обставини, а також встановлений механізм контактування ТЗ невідповідність дій велосипедиста ОСОБА_12 вимогам п.10.1 ПДР знаходилась у в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП. Встановити чи знаходились дії водія ОСОБА_11 в причинному зв`язку з виникненням пригоди неможливо внаслідок неможливості в категоричній формі оцінити його дії вимогам п.12.3 ПДР.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину.

За результатами розгляду скарги, слідчим суддею не встановлено жодних об`єктивних даних, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_11 складу злочину, передбаченого ч.2 ст.286КК України. Крім того, посилання скаржника ОСОБА_4 на те, що при прийнятті рішення про закриття кримінального провадження слідчим не були враховані висновки додаткової судової автотехнічної експертизи №12051 від 26.12.2012р., експертизи №8329 від 12.12.2013р., експертизи №55/60/14-23 від 14.02.2014р., є безпідставними і спростовуються аналізом цих висновків, про що зазначено у постанові від 25.09.2019 року. Також слід зазначити, що цими висновками не встановлені обставини, які можуть спростувати або є такими, що суперечать даним висновку експертизи №15164/17-52/2459/19-52 від 31.07.2019. У висновку експертизи від 31.07.2019р. зазначено, що дії водія автомобіля ОСОБА_11 теж були предметом дослідження експертів, але у сукупності із всіма доказами, що маються у матеріалах кримінального провадження, не можливо встановити чи знаходились вони у причинному зв`язку з виникненням пригоди внаслідок неможливості в категоричній формі оцінити його дії вимогам п.12.3 ПДР.

У постанові слідчого від 25.09.2019р. викладено зміст обставин, які є підставами для прийняття відповідного рішення; наведено мотиви прийняття такої постанови, їх обгрунтування та посилання на положення КК та КПК. Всім встановленим обставинам дана належна правова оцінка та прийнято рішення, яке відповідає вимогам ст. 110 КПК України.

Крім того, перевіривши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що під час його розслідування виконані всі судові рішення, які постановлялись слідчими суддями суду першої інстанції та суддями апеляційного суду, якими скасовувались попередні постанови про закриття даного кримінального провадження і справа направлялась до прокуратури Черкаської області для проведення досудового розслідування.

Доводи скаржника щодо неповноти, чи необ`єктивності досудового розслідування та порушень вимог КПК під час розслідування кримінального провадження, - в судовому засіданні свого підтвердження не знайшли.

Крім того, слід зазначити, що досудове розслідування кримінального провадження №0000023 від 27.11.2012 проводилось на підставі внесених до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 286 КК України.

Згідно із ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що постанова органу досудового розслідування від 25.09.19р. про закриття кримінального провадження, - є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303-307, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в :

У задоволенні скарги ОСОБА_4 на постанову слідчого в ОВС СВ прокуратури Черкаській області ОСОБА_5 від 25.09.2019 року про закриття кримінального провадження №0000023 від 27.11.2012 року, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1