Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 листопада 2019 року
м. Київ
справа № 229/3178/15-к
провадження № 51-5373ск19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Дружківського міського суду Донецької області від 21 червня 2019 року й ухвалу Донецького апеляційного суду від 3 жовтня 2019 року в межах кримінального провадження

№ 0000385 за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , такого, що не має судимостей,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК.
Встановлені обставини
За вироком Дружківського міського суду Донецької області від 21 червня

2019 року ОСОБА_4 визнано винуватим і засуджено за ч. 1 ст. 366 КК до покарання у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 грн, з позбавленням права обіймати будь-які посади в правоохоронних органах України строком 1 рік. Відповідно до ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК, у зв`язку із закінченням строків давності, ОСОБА_4 звільнено від призначених основного і додаткового покарань.
Вирішено питання щодо судових витрат і долі речових доказів.
Донецький апеляційний суд ухвалою від 3 жовтня 2019 року частково задовольнив апеляційну скаргу обвинуваченого та змінив вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_4 у частині стягнення судових витрат, зменшивши їх розмір з 4 356,12 до 3 128,52 грн. В іншій частині це судове рішення залишене без змін.

Суть питання
У касаційній скарзі засуджений просить скасувати рішення місцевого й апеляційного судів на підставах істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, а кримінальне провадження щодо нього закрити на підставі п. 2-го або 3-го ч. 1 ст. 284 КПК .
Мотиви Верховного Суду
Статтею 427 КПК встановлено вимоги, яким має відповідати касаційна скарга.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень. Проте зазначених вимог засуджений

не виконав.
Частиною 1 ст. 438 КПК визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, котра подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, які є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
Водночас слід урахувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, а також правильність правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Однак усупереч наведеним положенням засуджений, вказуючи на необхідність скасування вироку місцевого й ухвали апеляційного судів на підставі істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, у касаційній скарзі

не навів обґрунтування їх незаконності відповідно до ч. 2 ст. 438 КПК,

не вказав, у чому конкретно полягають ці порушення, які норми процесуального права порушено судами попередніх інстанцій, як вони вплинули на законність та обґрунтованість цих судових рішень і чому такі порушення слід відносити до безумовних підстав для скасування касаційним судом згаданих рішень з огляду на положення статей 370, 374, 404, ч. 2 ст. 412 та ст. 419 цього Кодексу в їх взаємозв`язку. Натомість ОСОБА_4 наголошує на однобічності й неповноті досудового розслідування та судового розгляду, на невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та спонукає касаційний суд дати доказам іншу оцінку, ніж та, яку дали суди першої та апеляційної інстанцій, що відповідно до статей 433, 438 КПК не є предметом перегляду судом касаційної інстанції.
Заперечуючи доведеність своєї винуватості у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК, засуджений у касаційній скарзі не навів доводів та конкретних аргументів на обґрунтування позиції про незаконність оскаржуваних судових рішень відповідно до ст. 413 КПК.
Крім того, у касаційній скарзі не вказано, яких конкретно доводів, викладених в апеляційній скарзі, усупереч ст. 419 цього Кодексу суд апеляційної інстанції

не дослідив, не перевірив і не оцінив, унаслідок чого визнав їх необґрунтованими; не досліджуючи які конкретно докази, апеляційний суд дав їм іншу оцінку, ніж суд першої інстанції; тачи заявлялися стороною захисту в суді апеляційної інстанції клопотання, які всупереч вимогам ч. 3 ст. 404 КПК апеляційний судбезпідставно

не задовольнив.
У касаційній скарзівідсутні доводи щодо незаконності усіх висновків суду апеляційної інстанції, наведених в ухвалі цього суду на спростування доводів, викладених в апеляційній скарзі обвинуваченого.
Вимоги засудженого про закриття кримінального провадження щодо нього з підстав, передбачених п. 2 або 3 ч. 1 ст. 284 КПК є не конкретними і суперечать принципу змагальності сторін, що передбачає самостійне обстоювання стороною правових позицій. Оскільки підстави, на які посилається засуджений у касаційній скарзі для закриття кримінального провадження є взаємовиключними, обґрунтування позиції захисту має бути чітким і аргументованим відповідно до конкретної підстави, щоб не породжувати у протилежної сторони сумніву в об`єктивності і неупередженості суду.
Відсутність у касаційній скарзі згаданого обґрунтування та недотримання положень ст. 427 КПК перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
З огляду на викладене оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1

ст. 429 КПК залишити касаційну скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Дружківського міського суду Донецької області від 21 червня 2019 року й ухвалу Донецького апеляційного суду від 3 жовтня 2019 року щодо нього залишити без руху та встановити строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3