Справа № 212/2822/17
У Х В А Л А

23 липня 2019 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: Головуючого-судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу кримінальне провадження № 0000050 від 09.03.2017 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України.

Сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор військової прокуратури Криворізького гарнізону Південного регіону України ОСОБА_4 , захисники обвинуваченого ОСОБА_3 адвокати ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває кримінальна справа (провадження № 0000050 від 09 березня 2017 року) за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України.
19 липня 2019 року прокурор військової прокуратури Криворізького гарнізону Південного регіону України ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.368 КК України.

В обґрунтування заявленого клопотання прокурор вказав, що 18 березня 2017 року ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчинені ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.
Підозра та обвинувачення ОСОБА_3 у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення у повній мірі підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами.

В ході досудового розслідування вказаного кримінального правопорушення 18 березня 2017 року слідчим суддею Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу відносно ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням мінімального розміру застави у розмірі 64 тис. та покладено обов`язки:
прибувати до слідчого, прокурора чи суду, залежності від стадії кримінального провадження за першим викликом;
не відлучатись за межі м. Кривого Рогу, без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежності від стадії кримінального провадження;
повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежності від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання;
утримання від спілкування з свідками у даному кримінальному провадженні.
20 березня 2017 року заставодавцем ОСОБА_7 внесено заставу у розмірі 64 тис. на Депозит Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровські області, у зв`язку із чим, ОСОБА_3 звільнено з під варти та роз`яснено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 182, ст. 194 КПК України та їх наслідки невиконання.
13 травня 2017 року відносно ОСОБА_3 складено обвинувальний акт за ч.1 ст.368 КК України, який разом із відповідними додатками до нього скеровані для судового розгляду у першій інстанції до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу.

Необхідність зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_3 обумовлюється наявністю ризиків, передбачених ст.. 177 КПК України, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні.

Метою зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_3 є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому кримінальному провадженні.

Так, в ході судового розгляду вказаного кримінального провадження, під час допиту свідків було встановлено, що відповідно до наданих показів свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 підтвердили факт спілкування з обвинуваченим ОСОБА_3 , в той час коли ухвалою слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 18 березня 2017 року було визначено утримуватись від такого спілкування. Разом з цим, свідок ОСОБА_10 під час давання показань у суді підтвердив факт спілкування з ОСОБА_3 щодо розгляду вказаного кримінального провадження відносно останнього.
У зв`язку із чим в порядку ст. 135 КПК України, 29 квітня 2019 року по телефону було здійснено виклик обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисників з метою вручення клопотання про зміну запобіжного заходу до військової прокуратури Криворізького гарнізону Південного регіону України на 02 травня 2019 року, але останні на виклик так і не з`явились, при цьому будь-яких повідомлень щодо неявки з поважних причин так і не повідомляв
Відповідно до ч. 7 ст. 42 КПК України обвинувачений зобов`язаний прибути за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це зазначених осіб, виконувати обов`язки, покладені на нього рішенням про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, підкорятися законним вимогам та розпорядженням слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, надавати достовірну інформацію представнику персоналу органу пробації, необхідну для підготовки досудової доповіді.
Все вищезазначене дає підстави вважати, що ОСОБА_3 в подальшому може переховуватись від органів слідства та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, так як на даний час судовий розгляд ще не завершено.

Так, зміна запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_3 спрямоване на забезпечення посилення контролю за місцем перебування останнього, виконання ним процесуальних обов`язків, попередження та своєчасне припинення вчинення ОСОБА_3 незаконного впливу на свідків.

Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід стосовно обвинуваченого.

Згідно частини 2 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.200 КПК України, прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися в порядку, передбаченому ст.. 184 КПК України до слідчого судді, суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування, зміну або покладення додаткових обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, чи про зміну способу їх виконання.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_11 заявлене клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Сторона захисту обвинувачений ОСОБА_3 , захисники адвокати ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не погодились із доводами, викладеними прокурором в заявленому клопотанні, надали письмові заперечення та просили суд відмовити прокурору у задоволенні клопотання з огляду на його незаконність та необґрунтованість.

Ознайомившись із заявленим клопотанням прокурора, запереченнями сторони захисту, суд приходить до наступних висновків.

Ухвалою слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривий Ріг від 18.03.2017 року відносно ОСОБА_3 обрано запобіжний захід - тримання під вартою до 16.05.2017 року з можливістю внесення застави у розмірі 64 000 гривень.
Застава у розмірі 64000 гривень була внесена 20.03.2017 року ОСОБА_7 що підтверджується квитанцією ПАТ КБ «ПриватБанку».
Відповідно до вказаної ухвали суду на ОСОБА_3 були покладені слідчим суддею додаткові обов`язки, про що вказано в резолютивній частині ухвали суду від 18.03.2017 р., зокрема і утриматись від спілкування зі свідками.
3 травня 2019 року прокурор військової прокуратури Криворізького гарнізону Південного регіону України ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням про звернення застави в дохід держави у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.368 КК України, посилаючись на порушення обвинуваченим покладених на нього обов`язків та відмову з`явитись до військової прокуратури на його виклик.

Ухвалою суду від 9 липня 2019 року було відмовлено в задоволенні клопотання прокурора, оскільки підстави, викладені прокурором у клопотанні в кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.368 КК України не відповідають дійсним обставинам та вимогам процесуального закону.

Суд звертає увагу, що підстави, викладені прокурором військової прокуратури Криворізького гарнізону Південного регіону України ОСОБА_4 у клопотанні від 3 травня 2019 року про звернення застави в дохід держави та клопотанні від 24 липня 2019 року про зміну запобіжного заходу є однорідними та такими, які були предметом розгляду судом та по яким прийнято процесуальне рішення.

Суд вдруге наголошує, та звертає увагу прокурора у кримінальному провадженні, що додаткові обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України та зазначені в ухвалі Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 18.03.2017 про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 , на які посилається прокурор у своєму клопотанні про заміну запобіжного заходу, втратили свою силу 18.05.2017 року, у зв`язку із тим, що вони згідно ч.7 ст.194 КПК України були встановлені строком на два місяці та не були продовжені в порядку ст.199 КПК України за відповідним клопотанням прокурора.

Таким чином, жодних заборон та застережень щодо спілкування обвинуваченого ОСОБА_3 зі свідками по справі не існує.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід стосовно обвинуваченого. Згідно частини 2 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Таким чином, задля вирішення питання про звернення застави в дохід держави, під час розгляду справи у суді, прокурор зобов`язаний звернутися із відповідним клопотанням до суду, який, у відповідності до вимог КПК України, зобов`язаний розглянути його у судовому засіданні за участю усіх учасників судового провадження.

Однак, прокурор, і на це суд звертав свою увагу в ухвалі від 9 липня 2019 року, в порушенні процесуального порядку виклику обвинуваченого, надсилав відповідні телефоні виклики обвинуваченому ОСОБА_3 та його захисникам про явку до прокурора на визначений ним час для вручення відповідного клопотання.

Суд наголошує, що посилання прокурора в своєму клопотанні про зміну запобіжного заходу на вимоги ч. 7 ст. 42 КПК України, відповідно до яких обвинувачений зобов`язаний прибути за викликом до слідчого, прокурора, під час судового розгляду кримінального провадження є незаконними.
Суд погоджується із позицією сторони захисту про те, що згідно до принципів та положень вітчизняного процесуального законодавства та практики Європейського суду з прав людини, викладена позиція прокурора є неприйнятною, оскільки зазначені ним у клопотанні відомості зазначають лише про бажання прокурора та необхідність за його думкою замінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 , але будь-якого належного доказового обґрунтування необхідності заміни запобіжного заходу відносно обвинувачуваного, прокурор у своєму клопотанні не наводить. Хоча тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе наявність обставин, які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу та свідчать про існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини «суд повторює, що стаття 5 Конвенції гарантує фундаментальні права на свободу і безпеку. Це право має першорядне значення в «демократичному суспільстві» за змістом Конвенції (див. Де Вільде, Оомс і Версип, 18 червня 1971, § 65, Серія А, п. 12, та Вінтерверп проти Нідерландів, 24 жовтня 1979, § 37, Серія А, п. 33). Перелік 210x148_LAST.indd 42 24.12.13 10:41 43 виключень, викладених у статті 5 § 1, є вичерпним (див. Labita проти Італії [GC], № 26772/95, § 170, ЄСПЛ 2000-IV, та Куінн проти Франції, 22 березня 1995 року, § 42, Серія А, № 311), і тільки вузьке тлумачення цих винятків відповідає меті цього положення, а саме: забезпечити, щоб ніхто безпідставно не був позбавлений свободи (див. Енгель та інші проти Нідерландів, 8 червеня 1976, § 58, Серія А, п. 22, та Амур проти Франції 25 червня 1996, § 42, Reports 1996-III)» (Новак проти України, 31 березня 2011 року, § 55).

Також, відповідно до практики ЄСПЛ «суд нагадує, що пункт 4 статті 5 Конвенції передбачає право осіб, яких затримано або взято під варту, на перегляд процесуальних і матеріально-правових умов, які з точки зору Конвенції є суттєвими для забезпечення «законності» позбавлення їх свободи. Це означає, що компетентний суд має перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої здійснено затримання, та легітимність мети, з якою особу затримано і потім узято під варту (див. рішення у справі «Буткявічюс проти Литви» (Butkevicius v. Lithuania), № 48297/99, п. 43, ЄСПЛ 2002-II (витяги)).

Суд зазначає, що, як свідчать обставини справи, яка розглядається, питання законності тримання заявника під вартою неодноразово розглядалось національними судами. Проте судові рішення щодо тримання заявника під вартою не повністю задовольняють вимоги пункту 4 статті 5. Відповідні рішення для тримання заявника під вартою повторювали типовий набір підстав без дослідження їх належності у світлі обставин конкретної ситуації заявника (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Белевітський проти Росії» (Belevitskiy v. Russia), № 72967/01, пп. 111112, від 1 березня 2007 року)» (Харченко проти України, 10 лютого 2011 року, § 84-85).

Під час судового розгляду кримінального провадження по суті, обвинувачений ОСОБА_3 своєчасно з`являвся на всі судові засідання, жодного разу не порушуючи вимоги щодо своєчасного прибуття до суду для розгляду кримінального провадження по суті.
Таким чином, прокурором військової прокуратури Криворізького гарнізону Південного регіону України ОСОБА_4 у клопотанні від 24 липня 2019 року про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 не доведено наявність ризиків, передбачених ст.. 177 КПК України, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст. 182, 331, 369 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

у задоволенні клопотання прокурора військової прокуратури Криворізького гарнізону Південного регіону України ОСОБА_12 про зміну запобіжного заходу із застави на тримання під вартою у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 , у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.368 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 26.07.2019 року.

Суддя: ОСОБА_1