справа № 164/1929/19
п/с 1-в/164/388/2019
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2019 року. Смт. Маневичі.

Маневицький районний суд Волинської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
з участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника Маневицької ВК (№ 42) ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання засудженого ОСОБА_5 про зарахування судом строку попереднього ув`язнення в строк покарання, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 звернувся до суду із даним клопотанням, в якому просив, беручи до уваги зміст ч. 5 ст. 72 КК України та ст. 537 КПК України, зарахувати йому строк попереднього ув`язнення у строк призначеного судом покарання.

В судовому засіданні ОСОБА_5 клопотання підтримав, просив задовольнити.

Прокурор та представник Державної установи «Маневицької ВК (№ 42)», кожен зокрема, клопотання не підтримали, просили відмовити у зв`язку з його безпідставністю.

Заслухавши думку учасників судового процесу, кожного зокрема, дослідивши матеріали особової справи № 150-Р-19, суд приходить наступних висновків.

Відповідно до Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», який набув чинності 24 грудня 2015 року, частину п`яту статті 72 КК України викладено в новій редакції, відповідно до абзацу першого якої зарахування строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі. Якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. В такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається. Якщо особа вчинила злочин, починаючи з 21 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 2046-VIII (пряма дія Закону № 2046-VIII).
В судовому засіданні встановлено, що згідно вироку Святошинського районного суду м. Києва від 29 грудня 2016 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі. В строк покарання засудженому зараховано період з 22 серпня 2016 року по день набрання вироком законної сили включно з урахуванням строку його затримання та перебування під вартою в межах даного провадження із розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює двом дням позбавлення волі. Запобіжний захід залишено без змін утримання в Київському слідчому ізоляторі № 13 (а.с. 23-26).
Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 3 квітня 2017 року вказаний вирок залишено без змін (аркуші 27-29 особової справи).
Із відповідного розпорядження суду вбачається, що вирок Святошинського районного суду м. Києва від 29 грудня 2016 року набрав законної сили 3 квітня 2017 року (аркуш 30 особової справи).
1 липня 2019 року вироком Галицького районного суду м. Львова, який залишений без змін ухвалою Львівського апеляційного суду від 1 жовтня 2019 року, ОСОБА_5 визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 6 місяців арешту. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 29 грудня 2016 року менш суворого покарання за цим вироком, остаточно призначено ОСОБА_5 за сукупністю злочинів покарання у виді позбавлення волі строком 5 років 6 місяців (аркуші 42, 44 особової справи).

Як вбачається із вироку, запобіжний захід до ОСОБА_5 у вказаному кримінальному провадженні не застосовувався, а тому клопотання задоволенню не підлягає.

Керуючись ч. 5 ст. 72 КК України, ст. 539 КПК України,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про зарахування судом строку попереднього ув`язнення в строк покарання - відмовити.

Копію ухвали скерувати у Державну установу «Маневицька виправна колонія (№ 42)» та засудженому для відому.
Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Маневицький районний суд Волинської області протягом семи днів з дня її оголошення

Суддя
Маневицького районного суду ОСОБА_1