Справа № 206/6637/18
Провадження № 1-кп/206/110/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" травня 2019 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретареві ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001231 за обвинуваченням:
ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, маючого середню освіту, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-06 лютого 2018 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч.1 ст.309 КК України до одного року позбавлення волі, на підставі ст.ст.75,76 КК України звільнений з іспитовим строком на 1 рік;

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України,
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника-адвоката ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_3 , будучи раніше судимим, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, маючи не зняту і не погашену у встановленому законом порядку судимість, в період іспитового строку вчинив умисний корисливий злочин.

Приблизно о 11:20 годин 16.11.2018, ОСОБА_3 , проходив повз домоволодіння АДРЕСА_2 , де у нього раптово виник умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище.

Далі, цього ж дня, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , знаходячись біля домоволодіння АДРЕСА_2 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та він залишається непоміченим, руками відкрутив дріт на хвіртці, відкрив її та незаконно проник на огороджену територію зазначеного домоволодіння.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, ОСОБА_3 , перебуваючи на подвір`ї домоволодіння АДРЕСА_2 , зліва від входу за сараєм виявив та визначив для себе як об`єкт своїх злочинних посягань брухт чорного металу, загальною вагою 12,3 кг та дві змотані між собою мідні котушки, загальною вагою 4,8 кг. Після чого, доводячи свій злочинний умисел до кінця, перекинув зазначений брухт чорного металу та мідні котушки через дерев`яний паркан на вулицю та намагався з викраденим зникнути з місця скоєння злочину, але довести свої злочинні наміри до кінця не зміг, у зв`язку з тим, що був помічений громадянином ОСОБА_6 , який припинив злочинні дії останнього.

Таким чином, ОСОБА_3 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було завершено з причин, які не залежали від його волі, тим самим, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №3312/18 від 28.11.2018, міг заподіяти потерпілому

ОСОБА_7 матеріальну шкоду, на загальну суму 674 гривні 10 копійок.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав частково, підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини, однак заперечував проти того, що проникав на чиюсь територію, оскільки вважав, що даний будинок покинутий та нікому не належить. Тому не вважав, що перебуває на території домоволодіння незаконно.
У скоєному щиро розкаюється, просить суворо не карати.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 пояснив, що домоволодіння АДРЕСА_2 , належить йому, до даного домоволодіння є пристройка, яка зруйнована, та біля неї знаходились речі, який вкрав обвинувачений, однак дана територія огорожена парканом та він додатково паркан закривав на хвіртку, яку закривав ще дротом. 16 листопада 2018 року його викликали працівники поліції через те, що на його території домоволодіння була здійснена крадіжка, прибувши до свого домоволодіння, він побачив там працівників поліції, обвинуваченого та речі, які викрав обвинувачений з території його домоволодіння, які належали йому. Зазначив додатково, що, прибувши на територію домоволодіння, він побачив, що на паркані, через який здійснюється вхід на територію його домоволодіння, розмотаний дріт.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснила, що її син ОСОБА_3 дуже добра людина, допомагає їй по господарству, однак він опинився не в тій компанії та заплутався.

Крім часткового визнання своєї вини обвинуваченим, його винуватість у інкримінованому кримінальному правопорушенні також знайшла своє підтвердження і іншими доказами, дослідженими судом, належність і допустимість яких ніким не оспорена та не спростована.
Так, з протоколу огляду від 16.11.2018 року з фотаблицею вбачається, що було проведено огляд домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Вхід до домоволодіння здійснюється через дерев`яну хвіртку, замок відсутній, хвіртка закріплена дротом. На момент огляду хвіртка зламана. Далі веде грунтова стежка, ліворуч знаходиться сарай одноповерховий, вхід до якого здійснюється через дерев`яні двері з врізним замком. На момент огляду двері зачинені, пошкодження замка не виявлено. За сараєм знаходиться навіс, зроблений із шиферу. Під навісом розкидані речі, зокрема металобрухт, сміття, пластикові труби. Передня стінка шиферу опущена, дріт, на який він закривався, зі слів потерпілого, відсутній, інших пошкоджень не виявлено. Із зовнішньої сторони хвіртки біля дерев`яного паркану на землі лежить котушка-контактор, яка була в пилу та вже не функціонує, зроблена із металу (мідь), складається із двух частин та дротів у білій стрічці. Також біля котушки знаходиться металева решітка, металевий таз, дві емальовані миски (т.1, а.п.12-14); протоколом огляду предмету від 22.11.2018 року, в ході якого був оглянуті дві котушки з металу, схожого на мідь, дві металеві труби, металева сітка, дві металеві миски. Також на електронних вагах марки ВАТ-60 №6082 проведено зважування вказаного металобрухту (окремо мідь, окремо чорний метал). Згідно ату зважування вага металу: мідь 4,8 кг., чорний метал 12,3 кг. (т.1, а.п.15, 23); висновком судово-товарознавчої експертизи № 3312/18 від 28.11.2018 року, відповідно до якого станом на 16.11.2018 року ринкова вартість наступного майна становила: двох мідних котушок вагою 4,8 кг. 588 грн., чорного металу вагою 12,3 кг. 86,10 грн., загальна вартість об`єктів дослідження становить 674,10 грн. (т. 1, а.п. 44-47).

Аналізуючи належні і допустимі докази в їх сукупності, які ніким не оспорені та не спростовані, суд приходить до однозначного висновку, що обвинувачений ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 2 ст. 15, ч.3 ст.185 КК України, тобто закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням у сховище.
Суд не приймає до уваги доводи обвинуваченого в частині того, що проникнення на територію домоволодіння було законним, так як даний будинок покинутий та нікому не належить, оскільки дані доводи спростовуються показами потерпілого, який зазначив, що по прибуттю до свого домоволодіння, він побачив, що хвірка, через яку здійснюється вхід на територію його домоволодіння зламана, а також протоколом огляду, з якого вбачається, що вхід на територію домоволодіння здійснювався через дерев`яну хвіртку, яка була зламана, домоволодіння огороджено парканом.
Згідно абз.2 п.22 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року №10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності», під проникненням у житло, інше приміщення чи сховище слід розуміти незаконне вторгнення до них будь-яким способом (із застосуванням засобів подолання перешкод або без їх використання; шляхом обману; з використанням підроблених документів тощо або за допомогою інших засобів), який дає змогу винній особі викрасти майно без входу до житла, іншого приміщення чи сховища.
Враховуючи, що домоволодіння огороджено парканом, який обмежує вільний доступ стрононім особам, які не є власниками домоволодіння, або його користувачами, суд вважає, що доводи обвинуваченого про вільний доступ до домоволодіння є надуманими та спростовуються зібранами органом досудового слідства та дослідженими судом комплексом доказів, належність і допустимість яких ніким не оспорена та не піддана сумніву.
При вирішенні питання про вид та міру покарання, які слід застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше судимий, за місцем мешкання характеризується посередньо, на обліку у лікаря-нарколога перебував з 18.05.2012 року з метою профілактики з приводу розладів психіки та поведінки внаслідок вживання кількох наркотичних речовин та інших психоаткивних речовин, вживання з шкідливим наслідками, знятий з обліку 12.10.2016 року по закінченню строку нагляду, у лікаря-психіатра не перебуває (т. 1, а.п. 50-51), скоїв злочин, який відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено.
Обставини, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , є рецидив злочину.
Враховуючи викладене, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення і попередження вчинення нових злочинів призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання в межах санкції статті у вигляді позбавлення волі.
Призначаючи обраний вид покарання ОСОБА_3 , суд не вбачає підстав для застосування ст.ст.69, 75 КК України, виходячи з наступного.
Згідно абз. 4 п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року №7 (із змінами) «Про практику застосування судами кримінального покарання» вчинення особою під час іспитового строку нового злочину, суди мають розцінювати як порушення умов застосування ст..75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі ст..71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.
На підставі абз. 7 п. 26 цієї ж Постанови, у разі коли особа була засуджена до позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням і в період іспитового строку вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі.
Відповідно до абз. 5 п. 8 Постанови застосування положень ст.69 КК України щодо покарання, призначеного за сукупністю злочинів чи за сукупністю вироків, є неприпустимим.
Враховуючи викладене, суд вважає, що виправлення ОСОБА_3 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, з призначенням йому покарання у вигляді позбавлення волі, остаточно призначивши покарання за правилами ст.71 КК України, а сааме: до покарання, обраного за даним вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 лютого 2018 року, оскільки останній вчинив новий злочин після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 залишити тримання під вартою.
Крім того, згідно з вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь експерта документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 71 КК України частково приєднати до покарання, обраного за цим вироком, невідбуту частину покарання за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 лютого 2018 року, яким ОСОБА_3 засуджено за ч.1 ст.309 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим терміном на 1 рік, - і остаточно визначити покарання ОСОБА_3 у вигляді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з 31 січня 2019 року.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 залишити тримання під вартою.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь експерта ОСОБА_9 документально підтверджені витрати за проведення судової експертизи № 3312/18 від 28.11.2018 року у розмірі 300 грн.
Речові докази: дві миски металеві, дві металеві труби, сітка металева, дві мідні котушки, які передані під зберігальну розписку потерпілому ОСОБА_7 залишити йому за належністю.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення вироку.

Суддя ОСОБА_1