Справа № 569/1877/17
УХВАЛА

12 листопада 2018 року м. Рівне
Слідчий суддя Рівненського міського суду
Рівненської області ОСОБА_1
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
слідчого ОСОБА_4
представника скаржника адвоката ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду м. Рівне скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на постанову про закриття кримінального провадження, -
В С Т А Н О В И В :
Адвокат ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 звернувся зі скаргою до Рівненського міського суду на постанову про закриття кримінального провадження.
В скарзі зазначає, що постановою старшого слідчого СВ прокуратури Рівненської області ОСОБА_7 від 18.04.2017 року, повторно закрито кримінальне провадження, відомості якого були занесені за ухвалою суду від 12.10.2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ЄРДР) 24.10.2016 року за №00000190 по факту перевищення влади службовими особами Варашського ВП ГУНИ в Рівненській області із ознакам кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України .
Вважає, що постанова про повторне закриття кримінального провадження є поспішною, передчасною, незаконною і упередженою, такою, що має ознаки заінтересованості у приховуванні даного правопорушення в рамках кругової поруки, що в цілому протирічить завданням і нормам КПК України.
Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду від 16 лютого 2017 року, скасовано аналогічну попередню постанову даного слідчого та зобов`язано слідчого виконати слідчі та розшукові дії. що були відображені у попередній скарзі ОСОБА_6 від 07.02.2017 року.
Слідчий не виконав зобов`язання, що значаться в ухвалі слідчого судді Рівненського міського суду від 16 лютого 2017 року. Тобто слідчим грубо проігноровані вимоги ч. 2. ст. 21 та ст. 90 КПК України. Як і вимоги ст. ст.2, 9 згадуваного процесуального кодексу. Тобто жодних слідчих та розшукових дії, що були відображені у попередній ухвалі та скарзі ОСОБА_6 від 07.02.2017 року, слідчим не виконано, що говорить і про неналежний прокурорський нагляд.
Практично слідчим взагалі не надано оцінку протиправним діянням працівників поліції, які виразились в тому, що мою довірительку утримували фізично аби вона не могла чинити перешкоди у руйнуванні свого майна та бізнесу в цілому. Які практично прибувши фізично стримували мою довірительку, даючи в такий спосіб стороннім особам закінчити свої злодіяння і жодних протидій не вчинили аби присікти такі протиправні діяння.
Старший слідчий СВ прокуратури Рівненської області ОСОБА_7 та процесуальний ц прокурор очевидно не усвідомлює про те, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України, підставою кримінальної відповідальності с вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим кодексом і безпосередньо на слідчого і прокурора покладено обов язок доказування події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб, винуватість, форма вини, мотив і мета, вид і розмір шкоди та інші обставини) визначені ст. 91 КПК України в процесі досудового розслідування.
За таких обставин постанова старшого слідчого СВ прокуратури Рівненської області ОСОБА_7 від 26.01.2017 року суперечить і ч. 2 ст. 9 Кримінального процесуального кодексу України, оскільки не може відповідати принципу всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження. Таке рішення говорить про його службову (злочинну) самонавіяність та ймовірне приховування кримінальних правопорушень працівників поліції Кузнецовського ВП ГУНП у Рівненські області, що містить ознаки кримінальних правопорушень з боку цього старшого слідчого.
Слідчим проігноровані всі можливі слідчі дії та не призначені усі необхідні експертні дослідження, внаслідок чого було дано упереджену оцінку перебігу подій та винесено передчасну, недолугу, надуману і не об ективну постанову про закриття даного кримінального провадження.
Представник скаржника адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні свою скаргу підтримала та просила її задоволити.
Слідчий та прокурор в судовому засіданні заперечили з приводу задоволення скарги. Пояснили, що скарга безпідставна та не обґрунтована.
Заслухавши учасників судового процесу, вивчивши матеріали скарги та перевіривши факти, які в ній викладені, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Зі змісту ст. 307 КПК України вбачається, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:1) скасування рішення слідчого чи прокурора;1-1) скасування повідомлення про підозру;2) зобов`язання припинити дію;3) зобов`язання вчинити певну дію;4) відмову у задоволенні скарги.
Відповідно до ч.5 ст. 284 КПК України копія постанови слідчого про закриття кримінального провадження надсилається заявнику, потерпілому, прокурору. Прокурор протягом двадцяти днів з моменту отримання копії постанови має право її скасувати у зв`язку з незаконністю чи необґрунтованістю. Постанова слідчого про закриття кримінального провадження також може бути скасована прокурором за скаргою заявника, потерпілого, якщо така скарга подана протягом десяти днів з моменту отримання заявником, потерпілим копії постанови.
Відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
Як встановлено в судовому засіданні, що в провадженні слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Рівненської області перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.10.2016 за №0000190, за фактом перевищення влади службовими особами Варашського ВП ГУ НП в Рівненській області, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України.
24.10.2016 слідчим відділом прокуратури Рівненської області, на підставі ухвали слідчого судді Рівненського міського суду ОСОБА_8 від 12.10.2016 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.365 КК України, за фактом перевищення влади службовими особами Варашського ВП ГУ НП в Рівненській області.
18 квітня 2018 року слідчим в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Рівненської області радником юстиції ОСОБА_4 винесена постанова про закриття кримінального провадження, з якої вбачається, що кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.10.2016 за №0000190 за фактом перевищення влади заступником начальника Варашського ВП ГУ НП в Рівненській області - керівником патрульної поліції ОСОБА_9 , дільничним офіцером поліції Варашського ВП ГУ НП в Рівненській області ОСОБА_10 , інспекторами сектору реагування патрульної поліції №4 Варашського ВП ГУ НП в Рівненській області ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , інспекторами з дорожнього нагляду Варашського ВП ГУ НП в Рівненській області ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , поліцейським Варашського ВП ГУ НП в Рівненській області ОСОБА_15 , що виразилось у невжитті заходів стосовно перешкоджання стороннім особам пошкоджувати майно ОСОБА_6 та ОСОБА_16 , застосуванні до них фізичного, або ж психічного насильства - закрито на підставі п.2 ч.І ст.284 КПК України, тобто у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України.
В обґрунтуванні своєї постанови слідчий зазначив, що органом досудового розслідування не здобуто доказів того, що внаслідок перевищення службовими особами Варашського ВП ГУ НП в Рівненській області наданої їм влади, інтересам потерпілих заподіяно шкоду, яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян (що станом на 2016 рік становить 68 900 грн.) і є для них істотною шкодою, в їх діях відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України.
Слідчий в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Рівненської області радник юстиції ОСОБА_4 з моменту прийняття кримінального провадження за №0000190 від 24.10.2016 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.365 КК України, до свого провадження не проведено слідчої дії для перевірки доводів потерпілого з метою встановлення істини по справі.
У зв`язку з вище викладеним постанова слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Рівненської області радника юстиції ОСОБА_4 від 18 квітня 2017 року, є незаконною і необґрунтованою, слідчий не вжив всіх заходів для перевірки обставин не провів усіх необхідних слідчих дій, а саме: не допитав свідка ОСОБА_17 , не допитав повторно заявника ОСОБА_6 з приводу заподіяння їй матеріальної та моральної шкоди, слідчим не досліджено долучені документи щодо законності земельної ділянки. Крім того слідчим не досліджено надані представником заявника до заяви докази, а саме повідомлення від 10.10.2016 року №973 з КЗ «Обласний цент екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Рівненської обласної ради; повідомлення від 18.11.2016 року №1359/111 з КЗ «Волонський обласний цент екстреної медичної допомоги та медицини катастроф»; повідомлення від 18.11.2016 року №4423/10-2-16 з Ковельського міськрайонного територіального медичного об`єднання; лікарське консультативне заключення від 02.11.2016 року за №3 з поліклініки ЦРЛ Ковельського МТМЛ. Крім того слідчим не прийнято рішення щодо необхідності призначення експертизи, у зв`язку з чим необґрунтовано поклав обставини в основу оскаржуваної постанови, відтак передчасно закрив кримінальне провадження.
Крім того при винесенні оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження слідчий не в повній мірі дотримався вимог як кримінального процесуального законодавства, так і практики ЄСПЛ щодо вмотивування і обґрунтування свого рішення.
Відповідно до ч.1 ст.11 КК України злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.
Згідно ч.1 ст.18 КК України суб`єктом злочину є фізична осудна особа, яка вчинила злочин у віці, з якого відповідно до цього Кодексу може наставати кримінальна відповідальність.
У відповідності з вимогамип.2ч.5ст.110КПК України мотивувальна частина постанови слідчого повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своєму узагальненні «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» зазначив, що процесуальне рішення про закриття кримінального провадження має істотне значення для кримінального провадження, слідчі судді при розгляді скарги на відповідні постанови з`ясовують питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.
Враховуючи важливість інституту закриття кримінального провадження для належної реалізації прав осіб, пов`язаних із вчиненням кримінального правопорушення, ухвали слідчих суддів, які постановляють за результатами розгляду скарги на постанову про закриття кримінального провадження, мають містити відповіді на всі доводи скаржника, які зумовили звернення до слідчого судді.
Суди з метою забезпечення єдності судової практики, зокрема в частині її відповідності міжнародним стандартам, здійснюючи правосуддя, поряд із нормами національного законодавства мають застосовувати і норми Конвенції. Оскільки у Конвенції є низка характерних особливостей, її положення мають загальний характер, а права людини здебільшого констатуються у ній в абстрактній, оціночній формі, правильне розуміння її норм розкривається у рішеннях ЄСПЛ, які містять правові позиції щодо суті положень зазначеного міжнародно-правового акта, а також змісту та обсягу гарантованих ним прав.
Як наголошено у п. 25 Висновку № 9 (2006) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету міністрів Ради Європи щодо ролі національних суддів у забезпеченні ефективного застосування міжнародного та європейського права: «національні суди є відповідальними за застосування європейського права. Від них у багатьох випадках вимагається його пряме застосування. Від них також вимагається тлумачення національного права у відповідності з європейськими стандартами. Відтак для реалізації ефективного захисту гарантованих прав і свобод громадян та уникнення у подальшому порушень Конвенції існують всі підстави для застосування у судовій практиці національних судів (їх рішеннях) правових позицій (практики) ЄСПЛ у контексті законодавства України та Конвенції.
Право на вмотивоване рішення витікає з більш загального принципу, закріпленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає людину від свавілля. Національне рішення повинно містити виклад причин, достатніх для відповіді на фактичні і правові (матеріально-правові чи процесуальні) доводи сторін у всіх їх суттєвих аспектах (Рішення ЄСПЛ Руїс Торіха проти Іспанії, 9 грудня 1994 р., п.п.29-30)
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні Бєлоусов проти України у п.55 зазначив: мінімальні стандарти ефективності, визначені практикою Суду, включають в себе вимоги що розслідування має бути ретельним, незалежним, безстороннім та підконтрольним громадськості, а також, що компетентні органи влади повинні діяти зі зразковою ретельністю і оперативністю. (Алексахін проти України п.55)
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини стосовно вмотивованості рішень органів з вирішення спорів або судових рішень, то у таких рішеннях мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
У рішенні «Серявін та інші проти України» Суд зазначив, п.58. Суд повторює, що згідно з вставленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються … орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), No 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), No 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).
У зв`язку з викладеним слідчий суддя вважає, що подана скарга адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 є обґрунтованою, доводи підтверджені, а тому є такою, що підлягає до задоволення.
Щодо поновлення строку звернення до суду приходжу до висновку, що підстави поновити строк на підставі ст. 304 КПК України наявні. Слідчим не подано беззаперечних доказів того, що оскаржувану постанову ОСОБА_6 отримала в інший, ніж вказано у клопотанні, строк, а тому строк звернення до суду зі скаргою слід поновити.
Керуючись ст.ст. 284, 303, 307 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:
Скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на постанову про закриття кримінального провадження - задоволити.
Поновити строк на оскарження постанови слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Рівненської області радника юстиції ОСОБА_4 від 18 квітня 2017 року про закриття кримінального провадження.
Скасувати постанову слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Рівненської області радника юстиції ОСОБА_4 від 18.04.2017 року про закриття кримінального провадження №0000190.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1