Справа № 307/3667/18
Провадження № 1-кс/307/188/19
У Х В А Л А
про застосування запобіжного заходу

29 січня 2019 року м. Тячів

Слідчий суддя Тячівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тячів клопотання слідчого СВ Дубівського ВП Тячівського ВП ГУНП України у Закарпатській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Ганичі Тячівського району Закарпатської області та жителя АДРЕСА_1 , не працює, одруженого, судимості не має, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України,
в с т а н о в и в :
слідчий СВ Дубівського ВП Тячівського ВП ГУНП України у Закарпатській області ОСОБА_4 , за погодженням із прокурором Тячівської місцевої прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_5 .
В обґрунтування клопотання посилається на те, що в провадженні СВ Дубівського ВП Тячівського ВП ГУНП України у Закарпатській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесені 05 листопада 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000344, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України.
Вказує на те, що 05 листопада 2018 року, близько 00 годин 30 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх наслідки, в групі з ОСОБА_7 та ОСОБА_7 , грубо порушуючи громадський порядок, виражаючи явну неповагу до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, шляхом пошкодження металевої огорожі проникли на територію торгівельного комплексу "Форест", що в АДРЕСА_2 .

У подальшому, перебуваючи на території торгівельного комплексу "Форест", ОСОБА_5 , в групі з ОСОБА_7 та ОСОБА_7 , грубо порушуючи громадський порядок, виражаючи явну неповагу до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, ігноруючи існуючі у суспільстві загальноприйняті правила поведінки і норми моралі, маючи на меті протиставити себе загальноприйнятим правилам поведінки, намагаючись самоутвердитись за рахунок приниження інших осіб нахабно показуючи своє зневажливе ставлення до оточуючих, безпричинно розпочав конфлікт з власницею торгівельного комплексу ОСОБА_8 та її синами: ОСОБА_9 та ОСОБА_9 , які, на той час, знаходилися на території торгівельного комплексу, та здійснювали прибирання території та приміщення ресторану, у зв`язку із його закриттям. В ході конфлікту ОСОБА_7 , в групі з ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , пошкодили майно в приміщенні ресторану, виражалися нецензурною лайкою в бік потерпілих, погрожували останнім фізичною розправою і нанесли тілесні ушкодження ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Так, зокрема, ОСОБА_5 , проникнувши разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_7 на територію торгівельного комплексу "Форест", напали на ОСОБА_9 та намагалися нанести йому тілесні ушкодження, однак останній зайшов у приміщення ресторану.

У подальшому, продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_5 , в групі з ОСОБА_7 та ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх наслідки, грубо порушуючи громадський порядок, виражаючи явну неповагу до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, ігноруючи існуючі у суспільстві загальноприйняті правила поведінки і норми моралі, маючи на меті протиставити себе загальноприйнятим правилам поведінки, намагаючись самоутвердитись за рахунок приниження інших осіб, силою відкрили двері, які ведуть у приміщення ресторану, зайшли у середину, та продовжуючи конфлікт із потерпілими, висловлювалися в бік останніх нецензурною лайкою, нанесли тілесні ушкодження ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , перекинули стільці, пошкодили музичну апаратуру, комп`ютерну техніку та розбили посуд. Після цього, ОСОБА_5 , в групі з ОСОБА_7 та ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, підійшли до вхідних дверей ресторану та наносячи удари ногами вибили двері і вийшли з приміщення ресторану.

Згідно довідки, наданої ФОП ОСОБА_8 , внаслідок протиправних дій ОСОБА_5 , в групі з ОСОБА_7 та ОСОБА_7 , останній спричинено збитків на загальну суму 10 500 доларів США, що, згідно курсу НБУ, станом на 05 листопада 2018 року, становить 295 365 (двісті дев`яносто п`ять тисяч триста шістдесят п`ять) гривень.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 423 від 13 грудня 2018 року, у освідчуваного ОСОБА_9 , 1998 року народження, має місце тілесне ушкодження у вигляді садна правого передпліччя, яке відноситься до групи легких тілесних пошкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я, чи незначну стійку втрату працездатності.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №427 від 13 грудня 2018 року, у освідчуваного ОСОБА_9 , 2001 року народження, має місце тілесне ушкодження у вигляді перелому носової кістки без зміщення та викривленням носової перегородки з порушенням носового дихання.

Таким чином, ОСОБА_5 , в групі з ОСОБА_7 та ОСОБА_7 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.296 КК України, тобто хуліганство, а саме грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

Підставою для внесення даного клопотання стало те, що в діях ОСОБА_5 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, тобто є підстави вважати, що він вчинив злочин середньої тяжкості, який відповідно до даної норми закону карається позбавленням волі на строк до чотирьох років. Окрім того під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 3, 4 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме, ОСОБА_5 може: незаконно впливати на потерпілих, свідків та експерта який проводив та проводитиме експертні дослідження у провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки підозрюваний не визнає вини та відмовився давати покази,у зв`язку з цим вбачається необхідність у застосуванні щодо нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали та зазначили, що є достатні підстави щодо підозри ОСОБА_5 у вчинені інкримінованого злочину. Просили клопотання задовольнити.
Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні просив обрати йому запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні просив клопотання задовольнити частково та обрати ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
ОСОБА_5 підозрюється (підозра пред`явлена 21 січня 2018 року) у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, санкція якої передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 4 років.
За матеріалами справи підозра ОСОБА_5 обґрунтовано підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами.
Згідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно ст. 198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень. Отже на досудовому розслідуванні встановлення обґрунтованості підозри оцінюється в сукупності наданих прокурором матеріалів та їх переконливості у тому, що підозрювана особа могла вчинити інкримінований їй злочин.

Згідно з положеннями ч.1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного.

З матеріалів справи вбачається, що підозрюваний ОСОБА_5 раніше не судимий, одружений, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей та позитивно характеризується.

Згідно з положеннями п. 3 ч. 1 статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1, 2, 4, ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті. Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_5 , слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Що стосується загрози впливу на потерпілих, свідків та експерта, то зазначений ризик мав значимість на початковій стадії розслідування справи, проте в подальшому в ході допиту потерпілих, свідків по справі, із записом їх свідчень, завершенням усіх необхідних передбачених процесуальних дій по збиранню і закріпленню доказів, дана підстава втратила свою значимість і вагомість для утримання особи під вартою (рішення ЄСПЛ у справі "Мамедова проти Росії, Mamedova v. Russia" скарга № 7064/05 від 1 червня 2006 року п. 79).

Наведені у клопотанні доводи про те, що ОСОБА_5 знаходячись на волі може незаконно впливати на потерпілих, свідків та експерта який проводив та проводитиме експертні дослідження у провадженні, у зв`язку з чим вбачається необхідність у застосуванні щодо нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в період часу з 22 години по 07 годину, є припущенням органу досудового слідства, які будь-якими фактичними даними не обґрунтовані.

Крім цього, суду не подано жодних доказів того, яким чином ОСОБА_5 може впливати на потерпілих, свідків та експерта який проводив та проводитиме експертні дослідження у провадженні, в період часу з 22 години по 07 годину, не впливаючи на них в інший період доби.

Посилання прокурора та слідчого на те, що одним з ризиків є те, що підозрюваний ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки не визнає вину та відмовився від дачі показів, не можуть братися до уваги судом, оскільки згідно ст.63 Конституції України особа не несе відповідальності за відмову давати показання або пояснення щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом, тобто, відмова від давання показів щодо себе є одним з основоположних прав людини і громадянина.

Крім цього, згідно ч.2 ст.17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом, а згідно ч.2 ст.18 КПК України, кожна особа має право не говорити нічого з приводу підозри чи обвинувачення проти неї, у будь-який момент відмовитися відповідати на запитання, а також бути негайно повідомленою про ці права, тобто, невизнання особою вини та відмова від давання показань є правом особи та способом її захисту, і не може бути обставиною, що перешкоджає кримінальному провадженню.
За таких обставин, один лише характер діяння, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , не може вважатися достатньою підставою для обрання йому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, та те, що прокурор в судовому засіданні довів лише обставини, передбачені п.1 та п.2 ч.1 ст.194 КПК України, вважаю за можливе застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Статтею 179 КПК України визначено, що особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

На переконання суду, достатнім та ефективним для усунення виявлених ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, у даному кримінальному провадженні є застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання одночасно з покладенням на підозрюваного ОСОБА_5 наступних обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою, а в разі неможливості прибути через поважні причини, завчасно повідомити про це; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що особисте зобов`язання є достатнім запобіжним заходом відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 176-205, 395 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ганичі, Тячівського району Закарпатської області та жителя АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , строком до 21 березня 2019 року, наступні обов`язки:

-прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою, а в разі неможливості прибути через поважні причини, завчасно повідомити про це;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути покладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням підозрюваним ОСОБА_5 особистого зобов`язання покласти на Дубівський ВП Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ознайомити та вручити підозрюваному ОСОБА_5 під розписку копію ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення в частині відмови у застосуванні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Слідчий суддя ОСОБА_1