Ухвала

04 грудня 2018 року

м. Київ
справа № 691/1095/18

провадження № 51-9279 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_4 на ухвалу судді Апеляційного суду Харківської області від 06 вересня 2018 року про відмову у відкритті апеляційного провадження за її апеляційною скаргою на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 01 серпня 2018 року,
встановив:
Київський районний суд м. Харкова ухвалою від 01 серпня 2018 року залишив без задоволення клопотання обвинуваченої ОСОБА_4 та її захисників про зміну запобіжного заходу, клопотання прокурора задовольнив, запобіжний захід у виді тримання під вартою, обраний щодо ОСОБА_4 , залишив без зміни та продовжив його дію до 29 вересня 2018 року.
Суддя Апеляційного суду Харківської області ухвалою від 01 серпня 2018 року відмовив у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на зазначену ухвалу місцевого суду.
У касаційній скарзі ОСОБА_4 ставить вимогу про скасування оскарженої ухвали судді апеляційного суду, оскільки вважає її незаконною.
Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї копії судових рішень, Верховний Суд дійшов такої думки.
Зі змісту касаційної скарги та доданих до неї копій судових рішень видно, що в Київському районному суді м. Харкова відбувається судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 28 ст. 113, ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 258, ч. 1 ст. 258-3, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 32 ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України.
Положеннями ч. 2 ст. 309 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) визначено, що під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або відмову в його застосуванні.

Згідно з ч. 2 ст. 392 КПК ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Оскаржену ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 01 серпня 2018 року постановлено під час судового розгляду в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених ч. 1 ст. 392 цього ж Кодексу і можливість апеляційного оскарження таких рішень КПК не встановлена.
Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Враховуючи викладене, суддя апеляційного суду в оскарженій ухвалі від 06 вересня 2018 року дійшов правильного висновку, що зазначена ухвала Київського районного суду м. Харкова від 01 серпня 2018 року окремому оскарженню в апеляційному порядку не підлягає. При цьому, відмовивши у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на цю ухвалу місцевого суду, суддя діяв у відповідності з вимогами кримінального процесуального закону.
Ухвала судді Апеляційного суду Харківської області від 06 вересня 2018 року є законною та обґрунтованою.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Саме такі обставини встановлені судом при перевірці касаційної скарги ОСОБА_4 .
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою

обвинуваченої ОСОБА_4 на ухвалу судді Апеляційного суду Харківської області від 06 вересня 2018 року про відмову у відкритті апеляційного провадження за її апеляційною скаргою на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 01 серпня 2018 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3