Провадження №11-кп/801/242/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 січня 2019 року м. Вінниця

Колегія суддів Вінницького апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 05.11.2018 якою відмовлено в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Куманівці Хмільницького району Вінницької області, раніше судимому: 30.05.2005 Липовецьким районним судом Вінницької області за ч. 3 ст. 357, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 185 КК України, з урахуванням положень ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки; 01.03.2007 Липовецьким районним судом Вінницької області за ст. 395 КК України до покарання у виді арешту на строк 3 місяці; 04.02.2009 Хмільницьким районним судом Вінницької області за ст. 395 КК України до покарання у виді арешту на строк 4 місяці;
який засуджений 07.02.2017 Хмільницьким міськрайонним судом Вінницької області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
На даний час засуджений відбуває покарання у Вінницькій ВК № 86.
Залишаючи клопотання засудженого ОСОБА_6 без задоволення, суд зазначив, що працевлаштування засудженого в установі, а також заохочення у зв`язку з цим, самі по собі не доводять того, що засуджений став на шлях виправлення в розумінні положень ст. 82 КК України, так як для такого висновку повинні бути наявні докази, які засвідчують, що засуджений за весь період відбування покарання довів, що став на шлях виправлення.
Крім того, в 2018 році комісією установи засудженому було відмовлено у переведені до дільниці соціальної реабілітації та в заміні невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням, оскільки комісія дійшла висновку, що засуджений не став на шлях виправлення.
В апеляційній скарзі засудженого ставиться питання про скасування ухвали суду першої інстанції та застосування відносно нього ст. 82 КК України. Вимоги мотивує тим, що зарекомендував себе з позитивної сторони, має заохочення та став на шлях виправлення.

Заслухавши доповідь судді, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги засудженого слід відмовити.
Так, ОСОБА_6 відбуває покарання за вироком Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 07.02.2017 року, згідно якого він засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
Вирок набрав законної сили та звернутий до виконання.
Початок строку покарання рахується з 07.02.2017, кінець строку покарання - 07.02.2020.
На даний час засуджений відбув більш ніж 1/2 частини строку покарання, що надає йому право на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 82 КК України.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Засуджений ОСОБА_6 працевлаштований на виробництві установи лише з січня 2018 року, до того часу працевлаштований не був з власних переконань.
Як вбачається з характеристик, які містяться в особовій справі засудженого, він характеризується посередньо, двічі був заохочений адміністрацією установи, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, однак потребує контролю з боку адміністрації установи. Крім того, в 2018 році комісією установи засудженому було відмовлено у переведені до дільниці соціальної реабілітації та в заміні невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням, оскільки комісія дійшла висновку, що засуджений не став на шлях виправлення.
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №2 п. 13 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» визначено, що матеріали про умовно-дострокове звільнення, повинні містити характеристику, що відображає процес виправлення засудженого та стосується всього періоду відбування ним покарання, дані про попередні судимості та відшкодування матеріальних збитків.
При вирішенні питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким ОСОБА_6 суд першої інстанції врахував поведінку засудженим за весь період відбування покарання, його попередні судимості, а посередня характеристика засудженого та його працевлаштування з відсутністю дисциплінарних стягнень за відбування покарання не може бути підставою, що свідчить про його виправлення.
За таких обставин колегія суддів вважає, що відсутні підстави, що виправлення засудженого настало раніше строку, визначеного вироком суду, а тому апеляційна скарга засудженого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст.405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

апеляційна скарга засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 05.11.2018 якою відмовлено в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким без зміни.
Ухвала не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3