Код суду 233 Справа № 233/4963/18
Вирок
Іменем України
30 листопада 2018 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретарі ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Костянтинівка, Донецької області, громадянина України, має середню спеціальну освіту, одружений, пенсіонер,який працює ПП « ОСОБА_5 », проживає в АДРЕСА_1 , зареєстрований в АДРЕСА_2 ,
у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.256 та ч.1 ст.263 КК України, -
Відповідно до обвинувального акту від 19 вересня 2018 року під час досудового розслідування встановлено, що у не встановлений органами досудового розслідування час, громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи в м. Костянтинівка Донецької області, та будучи достовірно обізнаним, що його рідний брат ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , позивний « ОСОБА_6 » (досудове розслідування відносно якого проводиться в іншому кримінальному провадженні) з 2014 року і по теперішній час проживає в м. Донецьку, що тимчасово не підконтрольне органам державної влади України, та приймає участь в НЗФ «ЦСО МДБ ДНР», прийняв його пропозицію щодо переміщення та зберігання за адресою свого проживання вибухових речовин, вибухових пристроїв і складових частин саморобного вибухового пристрою.
Так, 27.06.2017 учасник НЗФ «ЦСО МДБ ДНР» ОСОБА_5 звернувся до ОСОБА_5 , з проханням отримати на автовокзалі м. Костянтинівки Донецької області від водія автобусу ОСОБА_7 та не встановленої органами досудового розслідування жінки на ім`я ОСОБА_8 так звану «посилку». У той же день, ОСОБА_5 знаходячись у будинку за адресою свого проживання: АДРЕСА_1 , виявив, що в отриманому ним пакеті знаходяться продукти харчування, а саме запаковані упаковки із крупами та цукром, в середині яких у замаскованому вигляді зберігались: пакунок із вибуховою речовиною сірого кольору, зовні схожою на пластид, пакунок із 2 електродетонаторами типу «ЕДП» та мобільний телефон марки «Fly», модель «FF 243» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , із Sim-карткою оператора мобільного зв`язку «ВФ Україна» із номером телефону: НОМЕР_3 , що був видозмінений кустарним способом для використання його з метою конструювання та зборки єдиного саморобного вибухового пристрою, та який мав бути використаний в якості засобу детонації вказаного саморобного вибухового пристрою.
Далі, ОСОБА_5 виявивши в одному з пакетів мобільний телефон та речовину, що зовні схожа на пластид і 2 електродетонатори, та усвідомлюючи протиправний характер отриманих ним речей, діючи умисно, з метою заздалегідь не обіцяного здійснення інших дій по створенню умов, які сприяють злочинній діяльності учасників злочинної організації у реалізації їх злочинних намірів щодо вчинення терористичних актів на частині території Донецької області, що підконтрольна органам державної влади України, не звернувся до правоохоронних органів України з метою здачі вищевказаних заборонених предметів, а встановивши контакт зі своїм братом, з`ясував, що все вищеперелічене необхідно зберегти у себе і при необхідності передати їх особі, яку пізніше зазначить ОСОБА_5 та після чого погодився на пропозицію останнього, і тим самим зберігав їх у будинку за місцем свого проживання без передбаченого законом дозволу.
У наступному вищезазначені вибухова речовина (пластид), 2 електродетонатори та мобільний телефон призначались для виготовлення не встановленими органами досудового розслідування особами саморобного вибухового пристрою та його подальшого використання за призначенням, а саме здійснення терористичного акту на частині території Донецької області, підконтрольній органам державної влади України.
29.03.2018 за адресами проживання та реєстрації ОСОБА_5 : АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , співробітниками Служби безпеки України проведено обшуки, за результатами яких виявлено та вилучено: вибухову речовину (пластид), 2 електродетонатори типу «ЕДП» та мобільний телефон «Fly», що був складовою частиною саморобного вибухового пристрою, у зв`язку з чим ОСОБА_5 затримано та припинено його злочинну діяльність.
Тим самим, ОСОБА_5 створив умови, які сприяють учасникам злочинної організації «ДНР» у здійсненні протиправної діяльності проти органів державної влади України та військових формувань України.
Такі умисні дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.256 КК України, як заздалегідь не обіцяне здійснення інших дій по створенню умов, які сприяють злочинній діяльності учасникам злочинної організації.
Також в ході досудового розслідування встановлено, що 27.06.2017 учасник НЗФ «ЦСО МДБ ДНР» ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , позивний « ОСОБА_6 » (досудове розслідування відносно якого проводиться в іншому кримінальному провадженні) звернувся до свого рідного брата ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з проханням отримати на автовокзалі м. Костянтинівки Донецької області від водія автобусу ОСОБА_7 та не встановленої органами досудового розслідування жінки на ім`я ОСОБА_8 так звану «посилку». У той же день, ОСОБА_5 знаходячись у будинку за адресою свого проживання: АДРЕСА_1 , виявив, що в отриманому ним пакеті знаходяться продукти харчування, а саме запаковані упаковки із крупами та цукром, в середині яких у замаскованому вигляді зберігались: пакунок із вибуховою речовиною сірого кольору, зовні схожою на пластид, пакунок із 2 електродетонаторами типу «ЕДП» та мобільний телефон марки «Fly», модель «FF 243» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , із Sim-карткою оператора мобільного зв`язку «ВФ Україна» із номером телефону: НОМЕР_3 , що видозмінений кустарним способом для використання його з метою конструювання та зборки єдиного саморобного вибухового пристрою, та який мав бути використаний в якості засобу детонації вказаного саморобного вибухового пристрою.
Далі, ОСОБА_5 виявивши в одному з пакетів мобільний телефон та речовину, що зовні схожа на пластид і 2 електродетонатори, та усвідомлюючи протиправний характер отриманих ним речей, діючи умисно, з метою заздалегідь не обіцяного здійснення інших дій по створенню умов, які сприяють злочинній діяльності учасників злочинної організації у реалізації їх злочинних намірів щодо вчинення терористичних актів на частині території Донецької області, що підконтрольна органам державної влади України, не звернувся до правоохоронних органів України з метою здачі вищевказаних заборонених предметів, а встановивши контакт зі своїм братом, з`ясував, що все вище перелічене необхідно зберегти у себе та при необхідності передати їх особі, яку пізніше зазначить ОСОБА_5 та після чого погодився на пропозицію останнього, і тим самим зберігав їх у будинку за місцем свого проживання без передбаченого законом дозволу.
29.03.2018 за адресами проживання та реєстрації ОСОБА_5 : АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , співробітниками Служби безпеки України проведено обшуки,за результатами яких виявлено та вилучено: вибухову речовину (пластид), 2 електродетонатори типу «ЕДП» та мобільний телефон «Fly», що є складовою частиною саморобного вибухового пристрою, у зв`язку з чим ОСОБА_5 затримано та припинено його злочинну діяльність.
Вищевказані 2 предмети, зовні схожі на електродетонатори є засобами підриву (засобами детонування) з електричним способом приведення в дію, електродетонаторами типу «ЕДП», виготовленими промисловим (заводським) способом, та відносяться до категорії вибухових пристроїв. Конструктивно передбачено спорядження електродетонаторів типу «ЕДП» вибуховими речовинами: ТНРС, азид свинцю, гексоген, ТЕН або тетрил, а також вищевказана вилучена речовина сірого кольору є пластичною вибуховою речовиною на основі гексогену, групи бризантних типу «ПВВ-7», яка виготовлена заводським промисловим способом, та які придатні до використання за призначенням, а саме здійснення вибуху.
Так, ОСОБА_5 , будучи достовірно обізнаним про необхідність отримання відповідного дозволу від компетентного органу Міністерства внутрішніх справ України на поводження з вибуховими пристроями та речовинами, діючи умисно, на виконання завдання свого брата ОСОБА_5 , який є членом НЗФ «ЦСО МДБ ДНР» зберігав зазначені вище вибухові пристрої та вибухову речовину, без дозволу компетентного органу Міністерства внутрішніх справ України, тобто на порушення вимог Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998 та Постанови ВР України № 2471-XII від 17.06.1992 «Про право власності на окремі види майна.
Такі умисні дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.263 КК України, як зберігання вибухової речовини та вибухового пристрою без передбаченого законом дозволу.
Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні свою вину в скоєнні інкримінованого йому злочину при обставинах, зазначених в обвинувальному акті, визнав в повному обсязі, щиро каявся.
Згідно з угодою ОСОБА_5 свою вину в скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст.256 та ч.1 ст.263 КК України, визнав повністю.
За умовами угоди ОСОБА_5 зобов`язався:
-беззастережно визнати обвинувачення в обсязі викладеному в обвинувальному акті у судовому провадженні;
-співпрацювати у викритті кримінальних правопорушень щодо незаконного утворення збройного формування, що діє на території Донецької області та Луганської області, т. з. «ДНР,ЛНР», а саме наданні інформації, якою володіє.
З урахуванням обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, які відобразились у щирому каятті та активному сприянню розкриттю злочину (п.1 ч.1 ст. 66 КК України), повному визнанні вини у вчиненому злочині, відсутності притягнення до кримінальної відповідальності, виходячи з викладених вище обставин кримінального правопорушення та особливостей кримінального провадження, маючи наявні фактори щодо суспільного інтересу у забезпеченні швидкого судового розгляду кримінального провадження, сторони погодили, що при затвердженні угоди про визнання винуватості обвинуваченому ОСОБА_5 буде призначено покарання за ч.1 ст.256 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки та за ч.1 ст.263 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки; на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно буде призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі; зі звільненням від відбування покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком 2 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходив з наступного.
Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до статті 468 КПК України у кримінальному провадженні між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена угода про визнання винуватості.
Згідно з ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.
Так, кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винуватим, відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином та злочином середньої тяжкості, внаслідок яких шкода завдана лише державним інтересам.
При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ст.476 КПК України.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального кодексу України.
Обвинувачений ОСОБА_5 , у присутності його захисника, погоджується на призначення узгодженого сторонами покарання за ч.1 ст.256 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки та за ч.1 ст.263 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточного покарання у вигляді 4 років позбавлення волі,зі звільненням від відбування покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком 2 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
З огляду на викладене, суд вважає, що укладена угода між прокурором та обвинуваченим, в присутності його захисника, відповідає вимогам закону і не порушує законних прав та інтересів сторін та інших осіб, а також інтересів суспільства.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, відомості про особу обвинуваченого.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжували б покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлено.
При дослідженні особи обвинуваченого встановлено, що він на диспансерних обліках в закладах охорони здоров`я, за місцем проживання не перебуває, працюючий ПП « ОСОБА_5 » пенсіонер, раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався.
Таким чином, узгоджена міра покарання для обвинуваченого за скоєння злочинів, передбачених ч.1 ст.256 та ч.1 ст.263 КК України із застосуванням правил призначення покарання передбачених ч.1 ст. 70 КК України, у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки, є достатньою для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів, відповідає загальним засадам призначення покарання.
Суд погоджується з тим, що виправлення ОСОБА_5 можливо без реального відбування призначеного покарання і його варто звільнити від відбування цього покарання з випробуванням, оскільки він скоїв злочини вперше, беззастережно визнав обвинувачення в обсязі викладеному в обвинувальному акті у судовому провадженні, щиро розкаявся у скоєному та активно сприяв розкриттю злочинів, а також зобов`язався співпрацювати у викритті кримінальних правопорушень щодо незаконного утворення збройного формування, що діє на території Донецької області та Луганської області, т. з. «ДНР,ЛНР», а саме наданні інформації, якою володіє
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченим у присутності його захисника.
Цивільного позову - не заявлено.
Питання про речові докази необхідно вирішити у відповідності до вимог ст.100 КПК України.
Документально підтвердженні процесуальні витрати на залучення експертів, відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України, слід покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , з якого слід стягнути на користь держави витрати на проведення судових експертиз у загальній сумі 4004 гривні 00 копійок.
Під час судового провадження заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого ОСОБА_5 не застосовувались.
Керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України суд, -
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 30 листопада 2018 року між прокурором Костянтинівської місцевої прокуратури Донецької області ОСОБА_3 , та обвинуваченим ОСОБА_5 ..
ОСОБА_5 - визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.1 ст.256 КК України, та призначити узгоджене сторонами покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
ОСОБА_5 - визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, та призначити узгоджене сторонами покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України, по сукупності злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_5 узгоджене сторонами покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки та з покладенням на нього відповідно до ст.76 КК України обов`язку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів та проведення судових експертиз у загальній сумі 4004 (чотири тисячі чотири) гривні 00 копійок.
Речові докази: 2 предмети, зовні схожі на електродетонатори типу «ЕДП-р»; поліетиленовий пакет червоного кольору, в якому знаходиться предмет, що нагадує пластилін темно-сірого кольору, зовні схожий на вибухову речовину пластид, що зберігаються в складі арттехозброєння 2-го управління (з дислокацією в м. Маріуполь Донецької області) Головного управління Служби Безпеки України в Донецькій та Луганській областях за номером книги обліку речових доказів 13/221/12 знищити.
Речовий доказ:мобільний телефон марки «Fly», модель FF243, червоного кольору, із Сім-карткою оператора «МТС» із №1: НОМЕР_6 , що зберігається в Камері зберігання речових доказів 2-го управління (з дислокацією в м. Маріуполь Донецької області) Головного управління Служби Безпеки України в Донецькій та Луганській областях за номером книги обліку речових доказів 13/221/12 зберігати до набрання вироком законної сили з подальшим вирішенням питання про спеціальну конфіскацію.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України, до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1