Ухвала
Іменем України
12 листопада2018 р.

м. Київ
справа № 153/109/17-к
провадження № 51-9636ск 18
Верховний Суд у складі колегії суддів першої палати Касаційного кримінального суду:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 ОСОБА_5 на вирок Ямпільського районного суду Вінницької області від 28 березня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 31 серпня 2018 року

встановив:

вироком Ямпільського районного суду Вінницької області від 28 березня 2018 року
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця с.Безводне Ямпільського району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , такого, що судимості не мав,
засуджено за частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді громадських робіт на строк 100 годин, за частиною 1 статті 129 КК до покарання у виді обмеження волі на строк1 рік.
На підставі статті 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_4 за сукупністю злочинів остаточно визначено покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.
Згідно зі статтею 75 КК ОСОБА_4 звільнено від відбування призначеного покарання та встановлено іспитовий строк тривалістю 1 рік 6 місяців з покладенням на нього обов`язків передбачених статтею 76 КК.
Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 задоволено частково.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 31 серпня 2018 року вирок Ямпільського районного суду Вінницької області від 28 березня 2018 року щодо засудженого ОСОБА_4 залишено без зміни.
У касаційній скарзі захисник ставить вимогу про скасування судових рішень та закриття кримінального провадження відносно його підзахисного. Посилається на те, що висновки досудового розслідування і судового слідства є упередженими та помилковими, оскільки не вказують на винуватість його підзахисного у вчиненні кримінальних правопорушень за якими він обвинувачується.
Перевіривши касаційну скаргу захисника на відповідність вимогам статті 427 КПК, суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.
Так, відповідно до частин 2, 3, 4 статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судових рішень з урахуванням підстав для їх скасування, визначених у статті 438 КПК.
В той час, як у частині 1 статті 433 КПК визначено повноваження суду касаційної інстанції, відповідно до якихсуд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно із частиною 1 статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Як убачається зі змісту касаційної скарги захисник фактично просить надати доказам у кримінальному провадженні іншу оцінку, ніж їм дано судами першої та апеляційної інстанцій, тобто посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту досудового розслідування та судового слідства, що згідно зі статтею 438 КПК не є предметом перевірки у касаційному порядку.
При цьому вказуючи на неналежність та недопустимість доказів у вказаному кримінальному провадженні зазначає про незаконність дій експерта під час підготовки свого висновку та роз`яснює порядок проведення експертизи, при цьому не посилається на вплив такого доказу на постановлене судове рішення та не зазначає порушень, які, на його думку, допустив суд при досліджені вказаного доказу.
Крім того, захисник, убачаючи можливість закриття кримінального провадження, у тому числі з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, не звернув уваги на те, що касаційний суд має право скасувати обвинувальний вирок із закриттям кримінального провадження за умови, що обставини в ньому досліджені всебічно, повно й об`єктивно.
До того ж, захисник у мотивувальній частині своєї касаційної скарги, повторно вказуючи на істотні порушення вимог кримінального процесуального законодавства, не зазначає їх, як і не вказує, які саме вимоги кримінального процесуального закону були проігноровані судом апеляційної інстанції та які доводи апеляційної скарги захисника щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність не враховано.

Між тим відсутні і доводи захисту щодо необґрунтованості заявленого потерпілою позову, а зміст касаційної скарги щодо зазначеного питання зводиться до переліку законодавчих актів та рішень ЄСПЛ, без належних обґрунтувань зазначеної позиції.
Тобто, у касаційній скарзі захисник має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судових рішень, які, на його думку, допущені судами першої та апеляційної інстанції при їх постановленні, що стосуються інтересів його підзахисного та навести конкретні докази і аргументи в обґрунтування кожної позиції.

Таким чином, недодержання захисником вимог, передбачених статтею 427 КПК, є підставою для залишення його касаційної скарги без руху.

Враховуючи наведене та керуючись статтею 5, частиною 1 статті 429 КПК, Суд

постановив:
касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 на вирок Ямпільського районного суду
Вінницької області від 28 березня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 31 серпня 2018 року щодо засудженого ОСОБА_4 , залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання ним ухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3