У Х В А Л А

13 листопада 2018 року Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , заявника ОСОБА_4 , розглянувши клопотання потерпілого ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 00243 від 19.07.2018 року про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_4 , який визнаний потерпілим у кримінальному провадженні № 000243 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту майно з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок злочину у кримінальному провадженні.
У судовому засіданні потерпілий цивільний позивач ОСОБА_4 клопотання про арешт майна підтримав.
Слідчий ОСОБА_3 у судовому засіданні при вирішення клопотання покладаєстья на розсуд суду .
Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя прийшов до висновку, що воно не відповідає вимогам, які ставляться до даного виду клопотань, а тому не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Суд, вислухавши думку потерпілого ОСОБА_4 , думку слідчого ОСОБА_3 , дослідивши матеріали клопотання, матеріали кримінального провадження № 000243 від 19.07.2018, слідчий суддя прийшов до слідуючого висновку.
У відповідності із ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Відповідно до п.4 ч.2ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.
Згідно вимог ч.8ст.170 КПК України вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові.
Відповідно до ч.1 ст.171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
В заявленому клопотанні відсутнє обгрунтування його пред`явлення для забезпечення цивільного позову та матеріалах кримінального провадження відсутні відомості про пред`явлення потерпілим ОСОБА_4 цивільного позову, отже клопотання подане уповноваженою особою але всупереч передбаченої законом правової процедури.
Згідно ч. 5 ст.173 КПК Україниу разі задоволення клопотання суд постановляє ухвалу, в якій має зазначити перелік майна, на яке накладено арешт.
З клопотання про арешт майна вбачається, що потерпілий цивільний позивач дійсно виконав вимоги п.1 ч.3 ст. 171 КПК України, зазначивши розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, розмір позовних вимог, проте доказів в обгрунтування факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди не надав, також не зазначив перелік майна, його вартість, яка має бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, що позбавляє суд можливості задовольнити клопотання..
Керуючись ст.ст. 131, 171, 173 , 372, 392 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволені клопотання потерпілого ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 000243 від 19.07.2018 року про арешт майна - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддяОСОБА_1