Провадження № 1-кс/520/891/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2019 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю заявника адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження №0000574 від 04.05.2017 року,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання заявника про скасування арешту майна, 06.12.2018 року слідчим суддею Київського районного суду м. Одеси було накладено арешт на вилучене в ході проведення санкціонованого обшуку 30.11.2018 року майно. Так, свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що ухвала слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку жодного посилання на надання дозволу на вилучення електронних інформаційних систем або їх частин не містила, а тому сторона обвинувачення не мала права здійснювати вилучення зазначеного в клопотанні ноутбуку та зарядного пристрою до нього. З урахуванням викладеного, накладений в подальшому ухвалою слідчого судді арешт на таке майно є необґрунтованим, оскільки вищевказане майно будь-якого значення для кримінального провадження не мало.

В судовому засідання заявник подане клопотання про скасування арешту майна підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити.

Слідчий в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання про скасування арешту майна, вказавши, що стороною обвинувачення в повній мірі були виконані вимоги КПК, оскільки після здійснення тимчасового вилучення майна, у передбачені КПК строки, сторона обвинувачення звернулася до слідчого судді з клопотанням про арешт майна. В подальшому, вилучене майно було визнано речовими доказами в рамках кримінального провадження, а тому просив відмовити в задоволенні клопотання заявника про скасування арешту майна.

Вивчивши клопотання та надані в його обґрунтування матеріали, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Виходячи з наведеного, дана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна, накладеного за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника, законного представника, іншого власника чи володільця майна, із можливістю надання особами, що не були присутніми в судовому засіданні і про права та законні інтереси яких вирішено питання судовим рішенням, доказів та матеріалів, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба, доведеності перед слідчим суддею їх переконливості.

В судовому засіданні встановлено, що ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 06.12.2018 року було накладено арешт на тимчасово вилучене майно, а саме ноутбук «Asus Viano», model PCG-6X5P, із зарядним пристроєм до нього.
Як вбачається з клопотання про скасування арешту майна, на думку заявника, сторона обвинувачення не мала права здійснювати тимчасове вилучення тих речей, дозвіл на вилучення яких не був наданий ухвалою слідчого судді. Разом з тим, слідчий суддя, з огляду на положення ч. 7 ст. 236 КПК України, приходить до переконання про необґрунтованість та безпідставність таких доводів заявника, оскільки стороною обвинувачення після тимчасового вилучення майна, було дотримано вимоги КПК України в частині подальшого звернення до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на таке майно. Більше того, слідчим суддею, при накладенні арешту майна, в повній мірі була надана правова оцінка таким обставинам.

В частині доводів заявника про те, що вилучені речі не є речовими доказами в рамках кримінального провадження, та не можуть бути використані на підтвердження факту чи обставин, які встановлюються під час кримінального провадження, слідчий суддя зазначає про необґрунтованість та повну спростованість таких доводів як поясненнями слідчого, наданими в судовому засіданні, так і самою ухвалою слідчого судді від 06.12.2018 року про накладення арешту майна, в якій чітко зазначається про те, що 01.12.2018 року зазначене у клопотанні майно було визнано речовими доказами в рамках кримінального провадження №0000574 від 04.05.2017 року.

Враховуючи викладені обставини у сукупності, слідчий суддя приходить до переконання, що заявником в судовому засіданні не було доведено, що арешт майна було накладено необґрунтовано, або що в подальшій дії вказаного заходу забезпечення кримінального провадження відпала потреба, а тому, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання про скасування арешту майна.

Таким чином, керуючись ст. ст. 174, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження №0000574 від 04.05.2017 року відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1