ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 617/535/18 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/302/19 Суддя-доповідач ОСОБА_2
Категорія: ч.ч. 1,2 ст.185 КК України
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Харківської області ОСОБА_8 на вирок Вовчанського районного суду Харківської області від 04 липня 2018 року стосовно ОСОБА_7 ,-

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Вовчанського районного суду Харківської області від 04 липня 2018 року,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Харків, громадянин України, неодружений, з повною загальною середньою освітою, не працюючий, проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 раніше судимий:
- 21.08.2010 року Вовчанським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 263 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік;
- 21.01.2011 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 263, ч. 2 ст. 70, 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 24.05.2014 року в зв`язку з відбуттям строку покарання,
визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених за ч. 1, 2 ст. 185 КК України з призначенням покарання:
- за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі;
- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_7 призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75 КК України, звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений органом з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Вказаним вироком встановлено, що у кінці вересня 2017 року, точної дати та часу встановити не представилось можливим, ОСОБА_7 , проходив вздовж автодороги «Харків-Вовчанськ КПП Чугунівка» поблизу с. Шестакове, Вовчанського райоу, Харківської області. Знаходячись на лівому узбіччі автодороги «Харків-Вовчанськ КПП Чугунівка», на відстані 28 км + 100 м від м. Харкова, ОСОБА_7 побачив, що на вказаному місці встановлений на стійці дорожній знак 1.1 «Небезпечний поворот праворуч». В цей час у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на вчинення крадіжки вказаного знаку, після чого ОСОБА_7 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, таємно від сторонніх осіб, переконавшись у тому, що його злочинні дії залишаться непоміченими сторонніми особами, шляхом вільного доступу, почав відламувати дорожній знак від стійки, при цьому зламав саму стійку. Після цього, відламавши дорожній знак, поклав його до свого мішку, тим самим викрав дорожній знак 1.1 «Небезпечний поворот праворуч», що перебуває на балансі філії «Вовчанський райавтодор» Дочірнього підприємства «Харківський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», вартістю 552,00 гривень. Стійку, вартістю 57,60 гривень, розламав на шматки та закинув в кущі, чим завдав матеріальні збитки на загальну суму 609,60 гривень, після чого з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, забравши викрадений знак до себе додому.
Крім того, на початку жовтня 2017 року, точної дати та часу встановити не представилось можливим, ОСОБА_7 , проходив вздовж автодороги «Харків-Вовчанськ КПП Чугунівка» поблизу с. Шестакове, Вовчанського району, Харківської області. Знаходячись на лівому узбіччі автодороги «Харків-Вовчанськ КПП Чугунівка», на відстані 30 км + 500 м від м. Харкова, ОСОБА_7 побачив, що на вказаному місці встановлений на стійці дорожній знак 1.2 «Небезпечний поворот ліворуч». В цей час у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на вчинення крадіжки вказаного знаку, після чого ОСОБА_7 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, діючи повторно, таємно від сторонніх осіб, переконавшись у тому, що його злочинні дії залишаться непоміченими сторонніми особами, шляхом вільного доступу, почав відламувати дорожній знак від стійки і поклав його до свого мішку, тим самим викрав дорожній знак, що перебуває на балансі філії «Вовчанський райавтодор» Дочірнього підприємства «Харківський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», чим завдав матеріальні збитки на суму 547,89 гривень, після чого з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, забравши викрадений знак до себе додому.
Крім того, 23.02.2018 року близько 12:00 години, ОСОБА_7 , проходив вздовж автодороги «Вовчанськ-КПП Плетенівка» поблизу м. Вовчанськ, Харківської області Знаходячись на лівому узбіччі автодороги «Вовчанськ-КПП Плетенівка», на відстані 2 км + 050 м від м. Вовчанськ, Харківської області, ОСОБА_7 побачив, що на вказаному місці встановлений на стійці дорожній знак 1.3.1 - «Декілька поворотів». В цей час у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на вчинення крадіжки вказаного знаку, після чого продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, діючи повторно, таємно від сторонніх осіб, переконавшись у тому, що його злочинні дії залишаться непоміченими сторонніми особами, шляхом вільного доступу, почав відламувати дорожній знак від стійки, після чого, відламавши вищевказаний знак від стійки і поклав його до свого мішку, тим самим викрав дорожній знак 1.3.1 - «Декілька поворотів», що перебуває на балансі філії «Вовчанський райавтодор» Дочірнього підприємства «Харківський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», чим завдав матеріальні збитки на суму 579,28 гривень, після чого з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, забравши викрадений знак до себе додому.
Крім того, 23.02.2018 року близько 14:00 години, ОСОБА_7 , проходив вздовж автодороги «Вовчанськ-КПП Плетенівка» поблизу м. Вовчанськ, Харківської області Знаходячись на правому узбіччі автодороги «Вовчанськ- КПП Плетенівка», на відстані 3 км + 500 м від м. Вовчанськ, Харківської області, ОСОБА_7 побачив, що на вказаному місці встановлений на стійці дорожній знак 1.7 - «Крутий спуск». В цей час у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на вчинення крадіжки вказаного знаку, після чого продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, діючи повторно, таємно від сторонніх осіб, переконавшись у тому, що його злочинні дії залишаться непоміченими сторонніми особами, шляхом вільного доступу, почав відламувати дорожній знак від стійки, після чого, відламавши вищевказаний знак від стійки і поклав його до свого мішку, тим самим викрав дорожній знак 1.7 «Крутий спуск», що перебуває на балансі філії «Вовчанський райавтодор» Дочірнього підприємства «Харківський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», чим завдав матеріальні збитки на суму 490,64 гривень, після чого з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, забравши викрадений знак до себе додому.
Крім того, 26.02.2018 року близько 14:30 години, ОСОБА_7 , проходив вздовж автодороги «Вовчанськ-КПП Плетенівка» поблизу м. Вовчанськ, Харківської області. Знаходячись на правому узбіччі автодороги «Вовчанськ- КПП Плетенівка», на відстані 2 км + 900 м від м. Вовчанськ, Харківської області, ОСОБА_7 побачив, що на вказаному місці встановлений на стійці дорожній знак 1.1 - «Небезпечний поворот праворуч». В цей час у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на вчинення крадіжки вказаного знаку, після чого продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, діючи повторно, таємно від сторонніх осіб, переконавшись у тому, що його злочинні дії залишаться непоміченими сторонніми особами, шляхом вільного доступу, почав відламувати дорожній знак від стійки, після чого, відламавши вищевказаний знак від стійки і поклав його до свого мішку, тим самим викрав дорожній знак 1.1 «Небезпечний поворот праворуч», що перебуває на балансі філії «Вовчанський райавтодор» Дочірнього підприємства «Харківський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», чим завдав матеріальні збитки на суму 552,00 гривень, після чого з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, забравши викрадений знак до себе додому.

Не погодившись з рішенням районного суду заступник прокурора Харківської області ОСОБА_8 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить вирок Вовчанського районного суду Харківської області від 04.07.2018 року в частині призначеного ОСОБА_7 покарання скасувати, у зв`язку з неправильним застосуванням судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст.75 КК України, що потягло за собою безпідставне та неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості.
Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання: за ч. 1 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки; за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки. В силу ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні 5 епізодів кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 185 КК України, які у відповідності до ст.12 КК України є злочинами середнього ступеня тяжкості, раніше обвинувачений судимий, останній раз до реального терміну відбування покарання у виді позбавлення волі. Належних висновків для себе не зробив і знову вчинив корисливий злочин. Крім того, на думку прокурора, при відсутності місця роботи обвинуваченого, можливо зробити висновок, що вчинення крадіжок є фактичним його промислом. Зазначає, що задовольняючи свій корисливий мотив, ОСОБА_7 наражав учасників дорожнього руху на суттєву небезпеку оскільки предметами його злочинів були дорожні знаки.
Прокурор також посилається і на те, що ОСОБА_7 будучи раніше засудженим з застосуванням ст. 75 КК України довіру суду не виправдав та під час іспитового строку вчинив 2 нових злочини. З урахуванням викладеного, висновки суду про можливість виправлення і перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства вбачаються непереконливими.
Заслухавши доповідь головуючого судді; доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі; пояснення обвинуваченого, який не заперечував фактичні обставини скоєних злочинів, колегія суддів, дослідивши матеріали провадження та перевіривши вирок, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Дії обвинуваченого кваліфіковано правильно, висновки суду відносно фактичних обставин справи, які в суді першої інстанції не заперечувались і відносно яких відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України докази не досліджувались, колегія суддів на підставі ч.2 ст.394 та ч.1 ст.404 КПК України не перевіряє.
Сам обвинувачений фактичні обставини справи встановлені судом першої інстанції не заперечує , щиро покаявся у скоєному.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які можуть бути підставою для скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено.
Разом з цим, перевіряючи вирок в частині правильності призначення покарання ОСОБА_7 , колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, з урахуванням доводів поданої прокурором апеляційної скарги, а також фактичного змісту вироку, недостатньо врахував вимоги ст.ст. 50 , 65 КК України.
Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів.
Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.
Призначаючи вид та розмір покарання суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину; дані про особу обвинуваченого , який раніше неодноразово судимий , на спеціальних обліках не перебуває; ніде не працює; має постійне місце проживання, за яким характеризується задовільно; обставини, що пом`якшують покарання, у виді щирого каяття та активного сприяння у розкритті злочину; обставину, що обтяжує покарання, у виді рецидиву злочинів.
При цьому суд першої інстанції зробив висновок про можливість звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з застосуванням ст.75 КК України, враховуючи тільки дані про особу обвинуваченого.
Тобто суд врахував одні і ті ж самі обставини при призначенні покарання, як для визначення його виду та розміру, так і для вирішення питання про необхідність звільнення від його відбування з випробуванням. Зазначене свідчить про неналежну вмотивованість рішення суду першої інстанції щодо можливості звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням.
Колегія суддів не може погодитись з зазначеними висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Так, ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів, в тому числі за тяжкі злочини та злочини проти власності. Після відбуття покарання ОСОБА_7 належних висновків для себе не зробив та продовжив злочинну діяльність - вчинив нові корисливі злочини проти власності. Також, на думку колегії суддів, суд першої інстанції при звільненні обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням не достатньо врахував кількість епізодів викрадення ОСОБА_7 чужого майна і те, що об`єктом його злочинних посягань були дорожні знаки, демонтаж яких міг привести до тяжких насліків в сфері безпеки дорожнього руху.
Поведінка ОСОБА_7 явно свідчить про його стійку антисоціальну направленість і намагання забезпечити себе шляхом злочинної діяльності.
Отже вказані районним судом підстави для застосування щодо обвинуваченого вимог ст.75 КК України, з врахуванням даних про його особу , кількості епізодів злочинної діяльності і предмета крадіжок , навіть за умови щирого каяття та сприяння розкриттю злочину, не є достатньою підставою для звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.
Тому, доводи апеляційної скарги прокурора щодо безпідставного звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст.75 КК України є обґрунтованими.
Згідно ч.1 ст.420 КПК України неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання є підставою для скасування апеляційним судом вироку суду першої інстанції та ухвалення свого вироку.
Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_7 встановлено, що він раніше судимий, на спеціальних обліках не перебуває, офіційно не працевлаштований, неодружений.
Відповідно до ст.66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , суд визнає його щире каяття, сприяння розкриттю злочину .
Обставиною, що обтяжує покарання, згідно ст.67 КК України, є рецидив злочинів.
Призначаючи покарання, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, наведені вище дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, і вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження скоєння ним нових злочинів, покарання у виді позбавлення волі з його реальним відбуттям.
Враховуючи , що в діях обвинуваченого має місце сукупність злочинів , покарання йому слід призначити з врахуванням вимог ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
На думку колегії суддів таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів. Підстав для застосування норм ст.ст. 69, 69-1,75 КК України колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 420, 371, 373, 374 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області ОСОБА_8 задовольнити частково.
Вирок Вовчанського районного суду Харківської області від 04 липня 2018 року в частині призначеного ОСОБА_7 покарання скасувати.
Призначити ОСОБА_7 покарання:
- за ч.1 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
- за ч.2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
В решті вирок Вовчанського районного суду Харківської області від 04 липня 2018 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.
Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_7 рахувати з дня фактичного звернення вироку до виконання.
Вирок набирає чинності з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.
Головуючий -

Судді -