Ухвала
Іменем України
18 березня 2019 року

м. Київ
справа № 737/532/18

провадження № 51-1188 ск19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 , який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 05 грудня 2018 року щодо засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, пенсіонера, раніше судимого, останній раз:
- вироком Чернгівського районного суду Чернігівської області від 16 лютого 2018 року за ч.2 ст.185 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді арешту на строк 3 місяці.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами
першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 30 липня 2018 року ОСОБА_5 засуджено:
- за ч.1 ст.115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років. На підставі положень ч.1 ст.71, ч.1 ст.72 КК до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за попереднім вироком від 16 лютого 2018 року у виді арешту строком на 3 місяці та за сукупністю вироків остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років 1 місяць.
Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 05 грудня 2018 року апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_5 та прокурора залишено без задоволення, а вирок суду першої інстанції залишено без змін.
ОСОБА_5 визнано винуватим за те, що він 18 березня 2018 року близько 07 год., знаходячись у кімнаті будинку АДРЕСА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, під час сварки, яка виникла з мотивів особистих неприязних стосунків, з метою умисного вбивства, наніс ОСОБА_7 один удар ножем в область серця, спричинивши останній тяжкі тілесні ушкодження, внаслідок яких потерпіла померла.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу апеляційної інстанції та призначити новий розгляд в апеляційному суді у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. На обґрунтування своїх доводів посилається на те, що:
при перевірці призначеного покарання апеляційний суд не врахував положення ст.65 КК та доводи прокурора в апеляційній скарзі;
апеляційний суд в порушення вимог ст. 370, ч.ч. 1, 2 ст. 419 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), не зазначив в ухвалі належного обґрунтування підстав відхилення доводів прокурора в апеляційній скарзі щодо необхідності врахування в повному обсязі вчинення тяжкого злочину, його суспільної небезпеки та обставини вчинення, наявність негативних даних про особу обвинуваченого, ставлення засудженого до вчиненого ним діяння і його наслідків, недостатнє врахування трьох обтяжуючих обставин з огляду на майже мінімальний розмір покарання;
апеляційним судом не спростовано усіх доводів скарги прокурора, що є істотним порушенням вимог КПК та вплинуло на прийняте судом апеляційної інстанції рішення;
апеляційним судом не враховано, що вчинений злочин відноситься до особливо тяжких, внаслідок чого позбавлено життя жінку, яка не могла чинити опору, не спростовано доводи апеляційної скарги про наявність лише негативних даних обвинуваченого, який раніше неодноразово притягувався до адміністративної і кримінальної відповідальності, що характеризує його як особу, яка схильна до вчинення злочинів, що обвинувачений під час розгляду провадження в суді апеляційної інстанції свою вину заперечив і вказав, що визнавальні покази надавати йому вказали працівники поліції, що свідчить про відсутність критичного ставлення до вчиненого і щирого каяття;
апеляційним судом враховано посередню характеристику обвинуваченого, але насправді він характеризується за показаннями свідків в провадженні як особа, яка зловживає алкогольними напоями і раніше завдавав тілесні ушкодження потерпілій;
не враховано також апеляційним судом обтяжуючі покарання обставини: вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, вчинення правопорушення щодо близької особи, рецидив злочину;
в порушення вимог ст.370, ч.2 ст.419 КПК апеляційний суд не спростував доводів прокурора про неможливість призначення позбавлення волі в розмірі, наближеному до мінімального, яке з урахуванням лише однієї пом`якшуючої покарання обставини не є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення й попередження вчинення злочинів, не врахував позицію потерпілої, яка просила призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років, та не мотивував чому не знаходить підстав для призначення ОСОБА_5 більш суворого покарання, що перешкодило постановленню законного та обґрунтованого рішення (ч.1 ст.412 КПК).
Мотиви Суду
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 та правильність кваліфікації дій обвинуваченого у касаційній скарзі прокурором не оскаржуються.
Що стосується доводів прокурора викладених в касаційній скарзі про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, то вони на думку Суду не заслуговують на увагу.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Як убачається із вироку, суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_5 покарання врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, обставини, що обтяжують покарання - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, рецидив злочину, вчинення злочину щодо особи, з якою перебував в близьких стосунках.

Поряд з цим судом враховано:

пом`якшуючі покарання обставини, якими суд визнав активне сприяння розкриттю злочину, оскільки ОСОБА_5 під час слідчого експерименту добровільно детально розповів та показав обставини вчинення злочину та визнання вини;
що обвинувачений посередньо характеризується;
похилий вік обвинуваченого та його відношення до наслідків.
Врахувавши зазначені обставини та положення ст. 65 КК України, суд дійшов висновку про призначення обвинуваченому покарання в межах санкції ч.1 ст.115 КК у виді позбавлення волі, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
На думку Суду, призначене ОСОБА_5 покарання в межах санкції ч.1 ст.115 КК, яке залишено без змін судом апеляційної інстанції, є обґрунтованим і необхідним для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
В той же час, як вбачається зі змісту ухвали апеляційного суду, наведені у апеляційній скарзі прокурора доводи, які аналогічні за змістом доводам у касаційній скарзі, щодо скасування вироку суду першої інстанції та ухвалення нового вироку з призначенням обвинуваченому покарання за ч.1 ст.115 КК у виді позбавлення волі на строк 10 років, дослідження матеріалів про його особу, неврахування судом ступеню тяжкості вчиненого ним злочину, перевірялись апеляційним судом, про що зазначено в ухвалі апеляційного суду.

Так, апеляційний суд, враховуючи положення ст.50 КК та погоджуючись з вироком суду в частині призначення ОСОБА_5 покарання на підставі положень статей 71,72 КК у виді 8 років 1 місяця позбавлення волі, зазначив про те, що місцевий суд при призначенні покарання обвинуваченому в повній мірі дотримався вимог ст. 65 КК, а також роз`яснень, які містяться в Постанові № 7 Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, при цьому врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, особу винного, який є пенсіонером, його посередню характеристику, похилий вік обвинуваченого, його відношення до наслідків, наявність пом`якшуючих покарання обставин - визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, та врахував обставини, що обтяжують його покарання, а саме, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, рецидив злочину, вчинення злочину щодо особи, з якою винуватий перебував у близьких стосунках. Також вказав, що в судовому засіданні в суді першої інстанції обвинувачений просив пом`якшити призначене йому покарання, мотивуючи це поганим станом здоров`я.
При цьому апеляційний суд, погоджуючись з висновком суду першої інстанції про врахування пом?якшуючих покарання обставин, конкретних обставин провадження і даних про особу обвинуваченого та призначення ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті за інкримінований йому злочин, вказав, що покарання обвинуваченому призначено не у мінімальному розмірі, передбаченому законом за даний злочин.
Апеляційний суд перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора, зазначив про те, що в апеляційній скарзі не наведено і в засіданні апеляційного суду не знайшло свого підтвердження, чому призначення саме більш суворого покарання сприятиме виправленню і перевихованню засудженого. При цьому суд зазначив, що усі обставини, на які є посилання сторони обвинувачення в скарзі, були враховані судом при ухваленні вироку, тому не вбачаються підстави для скасування вироку з підстав, на які посилається апелянт.
З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про те, що відсутні підстави для призначення ОСОБА_5 більш суворого покарання у виді 10 років 1 місяця позбавлення волі, як просив у своїй апеляційній скарзі прокурор.
Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 370, ст.412, ч. ч. 1, 2 ст. 419 КПК, вона є належним чином вмотивованою та обґрунтованою, з чим погоджується і колегія суддів, тому доводи у скарзі щодо невідповідності ухвали апеляційного суду зазначеним нормам є необґрунтованими.

Доводи у скарзі прокурора про неврахування судом думки потерпілої щодо призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років, не є переконливими, оскільки із наданих копій судових рішень не вбачається, що потерпіла зазначала про це в своїх показаннях. Крім того, потерпілою стороною не оскаржувався вирок в апеляційному порядку в частині призначення покарання.
Установлені судом першої інстанції обставини кримінального провадження, пом`якшуючі покарання обставини, дані про особу засудженого, його вік, який є пенсіонером та вищезазначені доводи в касаційній скарзі, в цілому не спростовують правильність висновків суду першої інстанції про призначення ОСОБА_5 покарання в межах санкції ч.1 ст.115 КК, тому Суд не вбачає підстав для призначення обвинуваченому покарання більш суворого та погоджується з висновком суду першої інстанції про призначення йому покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років 1 місяць.
Таким чином, обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які викликають необхідність перевірки їх матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та наданих копій судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Враховуючи положення ч.7 ст.115 КПК та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора ОСОБА_4 , який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 05 грудня 2018 року щодо засудженого ОСОБА_5 , відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_8 каровець ОСОБА_2 ОСОБА_3