Справа № 466/7919/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2018 року м.Львів

Шевченківський районний суд м.Львова

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря с/з ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002832 від 25.07.2018 року щодо обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Курне Червоноармійського району Житомирської області, українки, громадянки України, офіційно не працевлаштована, перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною, не одружена, на утриманні має 4-х малолітніх дітей, раніше судима, 26.01.2016 Шевченківським районним судом м.Львова за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн., 08.12.2017 року Шевченківським районним судом м.Львова замінено покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн. на покарання у виді 50 годин громадських робіт, зареєстрована за адресою: с.Курне Червоноармійського району Житомирської області та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

у с т а н о в и в:

ОСОБА_3 26.01.2016 вироком Шевченківського районного суду м. Львова притягнена до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Засуджена ОСОБА_3 у встановлений законом термін штраф не сплатила, а тому ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 08.12.2017, їй замінено покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн. на покарання у виді 50 годин громадських робіт.

Після чого, 01.02.2018 ОСОБА_3 , у відповідності до п.п.1.3, 2.2, 5.1 Розділу ІІ Інструкції про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, та здійснення контролю щодо осіб засуджених до таких покарань, затвердженої Наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань МВС України №270/1560 від 19.12.2003, роз`яснено порядок виконання покарання у виді громадських робіт, повідомлено, що остання у відповідності до ч.1 ст.37 Кримінально-виконавчого кодексу України, зобов`язана додержуватися встановлених відповідно до закону порядку і умов відбування покарання, сумлінно ставитися до праці, працювати на визначених для них об`єктах і відпрацьовувати встановлений судом строк громадських робіт, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, з`являтися за викликом до уповноваженого органу з питань пробації та попереджено про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування зазначеного вище покарання та видано направлення у ЛКП «Тополя-406» для відбування покарання у виді громадських робіт, починаючи з 05.02.2018.

Однак, ОСОБА_3 , маючи умисел на ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт та в порушення обов`язків визначених ст.37 Кримінально-виконавчого кодексу України, 05.02.2018 не приступила до виконання призначеного судом покарання у виді громадських робіт без поважних причин.

23.02.2018 ОСОБА_3 , у відповідності до ч.1 ст.40 Кримінально-виконавчого кодексу України письмово попереджена про притягнення до кримінальної відповідальності у разі подальшого ухилення від відбування вищевказаного покарання та видано направлення у ЛКП «Тополя-406» для відбування покарання у виді громадських робіт, починаючи з 27.02.2018.

Однак, ОСОБА_3 , продовжуючи свій злочинний умисел на ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, в порушення обов`язків визначених ст.37 Кримінально-виконавчого кодексу України, 27.02.2018 не приступила до виконання призначеного судом покарання у виді громадських робіт без поважних причин, на виклики Шевченківського РВ з питань пробації філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області не з`являлась, чим ухилилась від відбування покарання у виді 50 годин громадських робіт та продовжує ухилятися від відбування вказаного покарання по даний час.

Таким чином, дії ОСОБА_3 слід кваліфікуються як ухилення засудженої від відбування покарання у виді громадських робіт, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення визнала повністю та пояснила, що вона підтверджує обставини, викладені в обвинувальному акті. Додатково пояснила, що вона прибувала до ЛКП «Тополя-406» для відбування покарання у виді громадських робіт, однак їй визначали час, який не підходив, т.я. зранку вона готувала дитину до школи та доглядала інших трьох дітей. На тепер дітей забрали до дитячих установ, отже вона зможе відпрацювати громадські роботи. Просить його суворо не карати, оскільки він щиро кається.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню щодо тих обставин, які ніким із учасників кримінального провадження не оспорюються, і немає сумнівів у добровільності їх позиції, обмежився допитом обвинуваченого та потерпілого.

Крім повного визнання обвинуваченою своєї винуватості, її винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень повністю і об`єктивно стверджується зібраними в ході судового розслідування доказами, визнавальними показаннями самої обвинуваченої, доказами, що характеризують особу обвинуваченої. На час розгляду справи відділ пробації не надав досудової доповіді.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України повністю та об`єктивно доведена.

Суд вважає, що дії обвинуваченої слід вірно кваліфікувати за ч.2 ст.389 КК України, - як ухилення засудженої від відбування покарання у виді громадських робіт.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, суди повинні виходити з класифікації злочинів згідно ст.12 КК України, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_3 покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, особу обвинуваченої, яка раніше судима, 26.01.2016 Шевченківським районним судом м.Львова за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн., 08.12.2017 року Шевченківським районним судом м.Львова замінено покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн. на покарання у виді 50 годин громадських робіт. З характеристики за місцем проживання ЛКП «Тополя-406» вбачається, що обвинувачена характеризується негативно, зловживає алкогольними напоями, перебуває на обліку у КВІ притягувалася до адміністративної відповідальності, на обліках у нарко- та психоневрологічному диспансері не перебуває.

Однак щиро кається у вчиненому, що є обставиною, яка пом`якшує покарання.

Обставин, що обтяжує покарання судом не здобуто і такого не зазначено в обвинувальному акті.

Санкція частини 2 статті 389 КК України передбачає покарання до обвинуваченої у виді арешту на строк до шести місяців або обмеження волі на строк до трьох років.

У відповідності до ч.3 ст.60 КК України арешт не застосовується до осіб віком до шістнадцяти років, вагітних жінок та до жінок, які мають дітей віком до семи років. Частиною 3 ст.61 Кодексу передбачено, що обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до осіб з інвалідністю першої і другої групи.

Згідно копії свідоцтва про народження дітей обвинувачена є мамою: ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Отже, жодне з визначених покарань, передбачених у ч.2 ст.389 КК України не може бути застосовано до обвинуваченої, а тому її слід визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України без призначення покарання.

Покарання, визначене ухвалою від 08.12.2017 року Шевченківського районного суду м.Львова у виді 50 годин громадських робіт слід виконувати самостійно.

Речові докази у справі відсутні. Цивільний позов не заявлявся.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_3 не обирався.

Керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд
у х в а л и в:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України без призначення покарання.

Речові докази у справі відсутні. Цивільний позов не заявлявся.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_3 не обирався.

Покарання, визначене ухвалою від 08.12.2017 року Шевченківського районного суду м.Львова у виді 50 годин громадських робіт слід виконувати самостійно.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова.

Суддя ОСОБА_1