Справа № 308/7139/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2018 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у судовому засіданні у залі суду в м. Ужгороді матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001693 від 24.05.2018 року, за №0000927 від 25.07.2018 року, за №0002299 від 20.07.2018 року, за №0002520 від 10.08.2018 року, за №0001255 від 09.05.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України,-
В С Т А Н О В И В :
У провадженні Ужгородського міськрайонного суду знаходяться вищезазначені матеріали кримінального провадження.
Згідно з ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 22.10.2018 р. обвинуваченому ОСОБА_9 продовжено строк тримання під вартою до 20 грудня 2018 року.
Згідно з ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
У зв`язку зі спливом строку тримання під вартою ОСОБА_9 , суд зобов`язаний розглянути питання щодо доцільності продовження строків запобіжних заходів.
Прокурор ОСОБА_10 у судовому засіданні вказав на доцільність продовження обвинуваченому ОСОБА_9 строку тримання під вартою, оскільки ризики не зменшилися, продовжують існувати, жоден із альтернативних запобіжних заходів не зможе запобігти спробам останнього: переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення. Прокурори ОСОБА_11 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтримали думку прокурора ОСОБА_3 .
Захисник ОСОБА_8 заперечував проти продовження обвинуваченому ОСОБА_9 строку тримання під вартою, оскільки відповідні ризики вже відпали, просив застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Обвинувачений ОСОБА_9 заперечував проти продовження йому дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підтримуючи думку захисника.
Заслухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до наступних висновків.
ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України.
Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.10.2018 року, обвинуваченому ОСОБА_9 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який спливає 20.12.2018 року.
Згідно з ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Суд враховує, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).
Враховуючи вищенаведене, суд враховує дані, що характеризують особу обвинуваченого, тяжкість злочину, санкція якого передбачає позбавлення волі на строк до шести років, наявність обвинувачень у вчиненні інших злочинів. Суду не надано достатньо доказів обставин, які свідчать про наявність необґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінальних правопорушень та наявність підстав вважати, що ОСОБА_9 залишаючись на волі, не буде ухилятись від слідства та суду, не буде чинити тиск на потерпілих чи свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення. Стороною захисту не надано до суду жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що встановлені судом ризики при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на даний час, втратили свою актуальність, а особа обвинуваченого перестала бути суспільно небезпечною. З урахуванням вищенаведеного, а також того, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, проаналізувавши всі надані сторонами докази, суд приходить до висновку про доцільність продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 .
Керуючись ст. ст. 9, 331 КПК України, суд -
У Х В А Л И В:
Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період судового розгляду справи, але не більше ніж на 60 днів - до 09 лютого 2019 року включно.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1