Справа № 201/3542/19
Провадження № 1-кс/201/2128/2019
УХВАЛА

26 березня 2019 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1

з секретарем

судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро внесене під час досудового розслідування кримінального провадження №0000098 від 14.01.2019 року клопотання слідчого в ОВС СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , погодженого з прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, не одруженого, малолітніх чи неповнолітніх дітей на утриманні не маючого, тимчасово не працюючого, раніше судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся з клопотанням, погодженим з прокурором, до суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання слідчий вказав на те, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з іншою особою, обвинувальний акт відносно якого за даним фактом направлено до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, у невстановленому слідством місці та час, вступили у попередню злочинну змову на вчинення тяжкого умисного злочину, а саме розбійного нападу, з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Після чого, співучасники злочину, 24.11.2018 приблизно о 13 годині 30 хвилин прибули до будинку АДРЕСА_3 , де побачили раніше незнайомого чоловіка, а саме потерпілого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та, сподіваючись на те, що у вказаного чоловіка при собі маються матеріальні цінності, які ОСОБА_5 разом з іншою особою, обвинувальний акт відносно якого за даним фактом направлено до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, визначили як об`єкт злочинного посягання, діючи спільно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, підійшли до потерпілого ОСОБА_6 .

Далі, реалізовуючи свій спільний єдиний злочинний умисел, спрямований на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднане з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, діючи умисно з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, усвідомлюючи, що своїми спільними діями вони вчиняють умисний злочин, іншою особа, обвинувальний акт відносно якого за даним фактом направлено до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська згідно відведеної ролі, з метою подолання опору потерпілого почав погрожувати останньому ножем, який поставив йому біля шиї, в цей момент ОСОБА_5 почав перевіряти кишені чоловічої сумки потерпілого, яка висіла на плечі у останнього та примушувати потерпілого віддати їм цінності, які в нього знаходились при собі.

Далі, продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_5 дістав із кишені чоловічої сумки яка висіла на плечі у потерпілого грошові кошти в розмірі 1000 гривень 00 копійок та мобільний телефон «Meizu M5» модель М611Н вартістю 2812 гривень 00 копійок.

Заволодівши майном потерпілого, ОСОБА_5 разом з іншою особою, обвинувальний акт відносно якого за даним фактом направлено до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, з викраденим майном зникли з місця вчинення кримінального правопорушення, та розпорядилися ним на власний розсуд, чим завдали потерпілому ОСОБА_6 , матеріальний збиток на загальну суму 3812 гривень 00 копійок (три тисячі вісімсот дванадцять гривень нуль копійок).

Умисні дії ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які виявилися у розбійному нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, вчинений за попередньою змовою групою осіб, кваліфікуються за ч.2 ст.187 КК України.

24.11.2018 року о 14.32 годині, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було затримано безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення та складено протокол про затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення в порядку ст. 208 КПК України.

24.10.2018 року о 22.00 годині, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю м. Дніпропетровська, громадянину України, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

27.11.2018 року ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

14.01.2019 року матеріали щодо підозрюваного ОСОБА_5 виделені в окреме провадження № 0000098 та зупинено у зв`язку з хворобою підозрюваного.

На підставі вищезазначеного, в клопотанні ставиться питання про застосування запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_5 тримання під вартою у зв`язку з тим, що підозрюваний вчинив тяжкий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років.

Прокурор та слідчий у судовому засіданні клопотання підтримали, на його задоволенні наполягали.

Підозрюваний в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував та просив обрати запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під варту.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши відповідно до ч. 4 ст. 193 КПК України матеріали, що мають значення для вирішення клопотання, приходить до наступного.

Як вбачається із наданих суду матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

При вирішенні даного клопотання суд виходить з того, що виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

У даній справі суд приходить до висновку про те, що слідчим та прокурором на цей час доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор. До такого висновку суд приходить з врахуванням наданих слідчим та прокурором доказів, які підтверджують наявність обґрунтованої підозри, що безпосередньо підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: копією повідомлення про підозру, копією протоколу допиту потерпілого та інше.

Ураховуючи, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, вона може бути застосована тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України.

Положення КПК України, зокрема ст. 132, 176, покладають на слідчого та прокурора тягар доказування необхідності застосування запобіжного заходу. Так з ч. 2 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням. Згідно з ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Ураховуючи практику Європейського суду з прав людини, при вирішенні питання щодо тримання особи під вартою діє презумпція на користь звільнення. При цьому тягар доведення обставин, що свідчать на користь утримання під вартою покладається саме на державу, в даному випадку слідчого та прокурора. Будь-які обставини, щодо доведеності яких або значення яких для вирішення питання про тримання під вартою залишається сумнів, мають тлумачитись на користь звільнення. Розподіл тягаря доведення надає судді можливість вирішити питання про звільнення обвинувачуваної або підозрюваної особи, якщо обвинувачення не надало доказів, достатніх, щоб переконати суддю у необхідності тримання під вартою. Таким чином, якщо обвинувачення не впоралося із тягарем доведення, презумпція на користь звільнення стає достатньою підставою для звільнення, яка не потребує додаткового обґрунтування.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання, в тому числі, таким спробам, як: п.1) переховуватися від органів досудового розслідування та суду; п.3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; п.4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; п.5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Згідно вимог ч.ч.1,2 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Частиною 4 ст.194 КПК України передбачено, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Оцінюючи клопотання та надані докази в частині недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні суд приходить до висновку про те, що дані обставини не були підтверджені слідчим та прокурором належними та достатніми доказами. Так судом встановлено, що підозрюваний має хронічні хвороби зі здоровієм та готовий співпрацювати з органами досудового розслідування, що також свідчить про відсутність намірів підозрюваного переховуватись від органу слідства та суду чи будь-яким іншим чином перешкоджати органу досудового розслідування.

Вищевказане у своїй сукупності свідчить про необхідність застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, оскільки прокурором не доведено неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів. При цьому суд враховує, що навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного.

Оцінюючи обставини, передбачені статтею 178 КПК України, у тому числі, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вагомість наявних доказів, якими обґрунтовується повідомлення про підозру, а також враховуючи, що підозрюваний відповідно до довідки Дніпропетровської обласної клінічної лікарні імені І.І. Мечникова №15/195 від 06 березня 2019 року має діагноз гостре порушення мозкового кровообігу за ішемічним типом в правій задньомозговій артерії, компартмент-синдром лівої верхньої кінцівки, фасціотомія лівого плеча і лівого передпліччя, тромбоз магістральних судин лівої верхньої кінцівки, ренальну гостру ниркову недостатність (стадія анурії), крім того в останнього ампутовано ліву верхню кінцівку, суд вважає, що до підозрюваного слід застосувати більш м`який вид запобіжного заходу, а саме домашній арешт в нічний час доби, який буде співрозмірним та достатнім для забезпечення належного виконання ним своїх процесуальних обов`язків під час розслідування кримінального провадження.

Крім того, суд, обираючи до підозрюваного саме такий запобіжний захід, вважає необхідним покласти на нього низку процесуальних обов`язків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання слідчого в ОВС СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , погодженого з прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки:

-з`являтись до слідчого, прокурора, суду за першим викликом;

-не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без відповідного дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця свого мешкання;

- цілодобово не залишати своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Строк дії даної ухвали до 25 травня 2019 року.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення, а підозрюваним який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1