УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
До суду за погодженням з прокурором звернувся слідчий відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 про арешт майна, мотивуючи свої вимоги тим, що 26 грудня 2018 року о 22 годині 10 хвилин, не встановлений керуючи автомобілем «Toyota Prado» реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїзній частині автодороги М18 Харків-Сімферополь в Мелітопольському районі Запорізької області, з боку м. Василівки в напрямку м. Мелітополя.
На передньому пасажирському сидінні знаходився невідомий пасажир особа встановлюється.
В цей же час в зустрічному автомобілю «Toyota Prado» напрямку рухався автомобіль «DAF FT XF 105.460» реєстраційний номер НОМЕР_2 , з напівпричепом «Schmitz SKO24L», реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_4 .
На 381 км + 35 м водій автомобіля «Toyota Prado» не впорався з керуванням, допустив занос автомобіля, виїхав на зустрічну смугу, де допустив зіткнення з автомобілем «DAF FT XF 105.460», реєстраційний номер НОМЕР_2 .
Після зіткнення автомобіль «DAF FT XF 105.460», реєстраційний номер НОМЕР_2 з напівпричепом «Schmitz SKO24L» реєстраційний номер НОМЕР_3 з`їхав в правий кювет (за напрямком свого руху).
Напівпричіп «Schmitz SKO24L», реєстраційний номер НОМЕР_3 відкинуло в правий кювет за напрямкого його руху, де він перекинувся на правий бік та загорівся. Після подолання пожежі в салоні автомобіля було виявлено два тіла невідомих чоловіків. Усі документи та речі згоріли в автомобілі.
Дане кримінальне правопорушення кваліфікується за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.
27 грудня 2018 року, в ході проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, вилучено наступне:
-частини пластику білого кольору;
-частини пластику червоного кольору;
-бризговик чорного кольору.
Вказане майно було поміщено для зберігання до слідчого управління ГУНП в Запорізькій області.
Вказані речі, є доказом вчинення зазначеного кримінального правопорушення, які зберегли на собі сліди вчинення цього правопорушення.
Накладення арешту на тимчасово вилучене майно необхідне для забезпечення кримінального провадження, а саме для проведення на стадії досудового розслідування першочергових слідчих дій, таких як огляд даних предметів за участю спеціаліста. При проведенні більш детального огляду вилучених речей та проведення імуннологічних, хімічних та біологічних експертиз можливо встановити розташування водія та пасажитру в салоні автомобіля в момент ДТП.
Більш того, вказані речі зберігають на собі сліди дорожньо-транспортної пригоди, а також слідову інформацію у зв`язку з чим забезпечення їх збереження в тому ж вигляді, в якому вони перебували після ДТП, являється одним із способів встановлення доказів в кримінальному провадженні.
Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи те, що матеріали кримінального провадження містять достатньо доказів того, що вказані вилучені речі мають суттєве значення для встановлення важливих обставин, слідчий просить накласти арешт на вищезазначене майно.
Слідчий у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання без його участі, в якій просив клопотання задовольнити.
З метою забезпечення арешту майна, відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, власник майна до суду не викликався.
Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
За вимогами ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Виходячи зі змісту клопотання та доданих до нього матеріалів, враховуючи вищеприведені положення КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про доцільність накладення арешту на вищезазначене майно виявлене та вилучене в ході проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди 27.12.2018.
Керуючись вимогами ст.ст. 131, 132, 170, 172, 173, 175, 369, 372 КПК України, слідчий суддя
УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого задовольнити.
Накласти арешт на майно, вилучене 27 грудня 2018 року в ходу проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, а саме частини пластику білого кольору, частини пластику червоного кольору, бризговик чорного кольору, які являються доказом вчинення кримінального правопорушення та містять на собі сліди його вчинення з позбавленням його власника права на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.
Ухвала слідчого судді виконується негайно та може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Запорізької області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Арешт може бути скасовано відповідно до ст. 174 КПК України.

Слідчий суддя ОСОБА_1