Справа № 639/4045/18
1-кп/639/147/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 лютого 2019 року м.Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0001067 від 08.06.2018 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шарівка, Валківського району, Харківської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, суд,

встановив:

ОСОБА_6 , 01 травня 2018 року, приблизно о 17 год., знаходився на подвір`ї спільного користування домоволодіння АДРЕСА_1 , де став ініціатором сварки із сусідкою з квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_7 , яка виникла на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин.

В цей час у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень будь-якого ступеня тяжкості.

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_6 , перебуваючи на відстані витягнутої руки від ОСОБА_7 , діючи агресивно, зі злістю, нехтуючи тією обставиною, що перед ним особа жіночої статі, зненацька для останньої, внутрішньою стороною правого передпліччя, умисно наніс один удар в обличчя потерпілої.

Після цього ОСОБА_6 , вчинивши всі дії, які вважав за необхідне для доведення до кінця свого злочинного умислу, спрямованого на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 припинив її побиття.

В результаті скоєного ОСОБА_6 спричинив потерпілій ОСОБА_7 наступні тілесні ушкодження: синець на обличчі, який відноситься до легких тілесних ушкоджень, що підтверджено висновком судово-медичної експертизи №09- 2561/2018 від 03.07.2018р.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою провину у скоєному злочині, передбаченому ч.1 ст.125 КК України не визнав та пояснив, що 1 травня 2018 року, у вечірній час, він перебував у себе вдома, до нього звернувся сусід ОСОБА_8 , з проханням прибрати нібито з належної останньому частини двору лист шиферу. Він вийшов на двір та на це прохання відповів, що лист знаходиться на його території і він нічого прибирати не буде. На тлі даного діалогу між ними виник конфлікт, в ході якого до них підійшла ОСОБА_7 , накинулася на нього та почала кидатися на нього разом із чоловіком, який взяв його за грудки, він захищався, але ударів їй та ОСОБА_9 не наносив.

Цей конфлікт бачила їх сусідка ОСОБА_10 . Хтось викликав поліцію. Жодних ударів потерпілій він не наносив, лише захищався від неї та її чоловіка.
Суд критично ставиться до зазначених вище пояснень обвинуваченого та незважаючи на невизнання ОСОБА_6 своєї вини вважає, що його винуватість у вчиненні злочину, за встановлених судом обставин, підтверджується сукупністю досліджених під час судового розгляду справи доказів.
Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 пояснила, що 1 травня 2018 року, приблизно о 17 год., вона разом зі своїм чоловіком ОСОБА_11 вийшли у двір і почали займатися справами по господарству. Коли вони працювали на ділянці, чоловік виявив, що на території їх приватного домоволодіння знаходиться лист шиферу та вони зрозуміли що цей лист належить їх сусіду ОСОБА_6 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 . ЇЇ чоловік звернувся до ОСОБА_6 з проханням прибрати шифер, але у відповідь ОСОБА_12 сказав, що узаконює прибудову і йому належить ще 2 кв.м. їхньої землі. Між її чоловіком та ОСОБА_12 на цьому тлі почався конфлікт, в ході якого ОСОБА_12 завдав її чоловікові кілька ударів в область правого боку і в цей момент вона підійшла до них, стала між ними і почала їх заспокоювати, ОСОБА_8 намагався умовити ОСОБА_12 забрати лист шиферу з їх ділянки, однак ОСОБА_12 висловлюючись нецензурною лайкою на їх адресу, продовжував провокувати конфлікт і намагався нанести ще удари ОСОБА_9 , після чого, перебуваючи на відстані витягнутої руки, внутрішньою стороною правої руки, передпліччям, несподівано завдав їй одного удару в область лівої щоки, від чого вона відчула різкий фізичний біль, але свідомість не втрачала. ОСОБА_8 побачив це і почав кликати на допомогу, викликав поліцію, а ОСОБА_12 продовжував конфлікт, висловлювався на їхню адресу нецензурною лайкою. Приблизно через 10 хвилин, до них приїхала патрульна поліція, яка зафіксувала цей факт, відібрала заяву та пояснення. Через день вона пройшла медичне обстеження у експерта, який зафіксував наявність у неї тілесних ушкоджень. Щодо сусіда ОСОБА_12 , останній постійно конфліктує з ними через спільну земельну ділянку. При призначенні обвинуваченому покарання покладається на розсуд суду.
Свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 надали суду пояснення аналогічні свідченням потерпілої.
Свідок ОСОБА_15 пояснила в судовому засіданні, що 01 травня 2018 року, вона перебувала на чергуванні в складі патрульного екіпажу поліції 0603, в який входили ОСОБА_16 і ОСОБА_17 . Приблизно о 17 годині ним надійшло повідомлення про конфлікт між сусідами за адресою: АДРЕСА_1 , через земельну ділянку. Прибувши за вищевказаною адресою, вона розмовляла із ОСОБА_13 , який вказав на те, що його намагався побити сусід ОСОБА_6 . Також поруч була дружина заявника ОСОБА_7 , яка пояснила, що ОСОБА_6 завдав тілесних ушкоджень її чоловіку і їй через постійні конфлікти за частину земельної ділянки. Коли вона розмовляла із ОСОБА_7 , остання скаржилася на фізичний біль в області обличчя, через те, що ОСОБА_12 завдав їй удару, коли вона в ході конфлікту, заступалась за чоловіка. Окрім ОСОБА_6 , ОСОБА_18 та ОСОБА_13 , на місці події вона нікого не бачила. На питання чи був хтось ще з сторонніх під час конфлікту, всі присутні вказали на те, що не було. Після цього вони відібрали пояснення в учасників конфлікту, поїхали звідти, зібраний матеріал передали до відділу поліції.
Аналогічні пояснення надані суду свідком ОСОБА_16 .
Свідок ОСОБА_19 пояснила суду, що є сусідкою потерпілої та обвинуваченого, 01.05.2018 року, вона бачила зі свого двору конфлікт між ОСОБА_6 та ОСОБА_13 і ОСОБА_7 , який стався через земельну ділянку, але не бачила, щоб хтось когось бив під час цього конфлікту.
Судом також досліджені письмові докази по кримінальному провадженню, якими підтверджується провина ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину.
Згідно висновку судово медичної експертизи №09-2561/2018 від 03.07.2018р., у ОСОБА_7 мав місце синець на обличчі, який утворився від дії тупого твердого предмета за механізмом удару стиснення та міг бути отриманий за 1-3 доби до первинного огляду. За степенем тяжкості синець відноситься до легких тілесних ушкоджень, які викликали незначні скороминущі наслідки.

В ході слідчого експерименту проведеного слідчим за участю потерпілої ОСОБА_7 , остання, в присутності понятих, показала як відбувались події 01.05.2018 року, механізм нанесення їй тілесного ушкодження ОСОБА_20 та підтвердила раніше надані слідчому пояснення з приводу її побиття, хід якого зафіксований протоколі від 19.06.2018р.
Згідно висновку судово медичної експертизи №09-2561/2018 від 03.07.2018р., тілесні ушкодження у ОСОБА_7 могли бути отримані при обставинах, строк та за механізмом, на які вона вказує в протоколі слідчого експерименту від 19.06.2018р.

Суд визнає показання потерпілої ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 наданими у судовому засіданні, достовірними та правдивими, оскільки вони узгоджуються з наявними у матеріалах кримінального провадження іншими доказами.
Суд не приймає до уваги показання обвинуваченого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_19 в частині того, що жодних ударів потерпілій обвинувачений умисно не наносив, а взагалі нібито оборонявся від її агресивних дій та свідка ОСОБА_13 , оскільки показання обвинуваченого в цій частині спростовуються наведеними вище показаннями як потерпілої і свідків, а також характером тілесного ушкодження, яке було зафіксоване у потерпілої. Зазначені показання обвинуваченого ОСОБА_6 також спростовуються змістом протоколу слідчого експерименту за участю потерпілої, висновком судово-медичної експертизи №09-2561/2018 від 03.07.2018р., згідно з яким тілесне ушкодження у ОСОБА_7 могло бути спричинено в строк, в той спосіб та механізм, на які вказує потерпіла під час проведення слідчого експерименту. Свідок ОСОБА_19 всіх подій, які відбувались за участю вказаних вище осіб 01.05.2018 року не бачила.
Показання обвинуваченого ОСОБА_6 , розцінюються судом як такі, що носять недостовірний характер, є такими, що спрямовані на ухилення особи від кримінальної відповідальності, оскільки його вина повністю підтверджується всім комплексом зібраних по даному кримінальному провадженню доказів.
Суд вважає безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого. Вказані докази є логічними і послідовними, а тому підстав сумніватись у їх правдивості у суду не має.
Враховуючи наведене суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у скоєному злочині та кваліфікує його дії за ч.1 ст.125 КК України, як умисне спричинення потерпілій легкого тілесного ушкодження.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_6 встановлено, що він із середньою освітою, офіційно не працевлаштований, одружений, утриманців не має, має постійне місце проживання та реєстрації в м. Харкові, раніше не судимий, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Відповідно до вимог ст.66 КК України, обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Згідно ст.67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Призначаючи покарання ОСОБА_6 суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючої покарання обставин, дані про особу обвинуваченого, думку потерпілої щодо призначення покарання на розсуд суду, у зв`язку з чим вважає необхідним і достатнім призначити обвинуваченому покарання в межах санкції ч.1 ст.125 КК України у виді громадських робіт.

Виходячи з вимог ст.65 КК України, суд приходить до висновку, що вказане покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і, попередження вчинення ним нових злочинів.
При цьому, суд вважає за неможливе призначення ОСОБА_6 покарань, які передбачені санкцією ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу або виправних робіт, оскільки матеріали справи не містять відомостей про його офіційне працевлаштування, а також документально підтверджених відомостей про майновий стан обвинуваченого.
Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_6 під час досудового слідства та судового розгляду не обирався, підстав для його обрання до набрання вироком законної сили суд не вбачає.
Процесуальні витрати та речові докази по кримінальному провадженню відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368, 370, 371, 373, 374, 376, 392 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді 120 (ста двадцяти) годин громадських робіт.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий-суддя ОСОБА_1