ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 650/133/19 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/819/341/19 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 1 ст. 190 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2019 року Херсонський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні кримінальне провадження № 0000091за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_7 на ухвалу Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 14.02.2019 року, про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 190 КК України у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обставини справи

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачувався в тому, що він в один із днів травня 2014 року з корисних мотивів, керуючись метою незаконного заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою знайомого ОСОБА_7 , який надав йому для проведення ремонту власний автомобіль марки ВАЗ 2010, державний номерний знак НОМЕР_1 , 1977 року випуску, бежевого кольору вартістю 10095.03 грн. у несправному стані, внаслідок пошкодження в ДТП, усвідомлюючи неможливість відремонтувати цей автомобіль, без наміру його подальшого повернення власнику, без його дозволу, розукомплектував його на запасні частини та продав їх, а пошкоджений кузов порізав та продав по ціні металобрухту, тобто обернув вказане майно на свою користь та розпорядився ним на свій розсуд, тим самим заподіявши потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на вище вказану суму.

Ухвалою Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 14.02.2019 задоволено клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про звільнення його від кримінальної відповідальності, у зв`язку з закінченням строків давності за ст. 190 ч.1 КК України, на підставі п. 2 ч.1 ст. 49 КК Українита кримінальне провадження щодо нього закрито.

Вимоги і доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_7 просить скасувати вказану ухвалу та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції. В обґрунтування своїх доводів, зазначає, що суд в порушення вимог ч. 2 ст. 288 КПК України при звільненні ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності не врахував думку потерпілого, який проти цього заперечував, оскільки станом на 19.02.2019 року обвинуваченим не відшкодовано матеріальні збитки, крім того не врахував, що органом досудового розслідування навмисно затягувалось розслідування вказаного кримінального провадження, про що апелянт неодноразово звертався до органів прокуратури. Вважає, що працівники поліції зацікавлені в навмисному затягуванні розслідування даного кримінального провадження в передбачені законом розумні строки, оскільки половину незаконно отриманих запчастин ОСОБА_8 продав їм.

Позиції учасників апеляційного розгляду
Учасникам кримінального провадження було належним чином повідомлено про дату, час та місце апеляційного розгляду, клопотань про його відкладення до суду апеляційної інстанції не надходило.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу, просив скасувати ухвалу суду через істотне порушення вимог КПК, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.

Прокурор ОСОБА_6 заперечила проти задоволення апеляційної скарги та просила залишити ухвалу суду першої інстанції без зміни, вважаючи її законною та обґрунтованою.

Відповідно до ч. 4 ст. 401, ч. 4 ст. 405 КПК участь обвинуваченого та його захисника під час апеляційного розгляду не є обов`язковою.

Оцінка Суду

Заслухавши доповідь судді, пояснення потерпілого, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення у межах апеляційної скарги.

З матеріалів кримінального провадження убачається, що ОСОБА_8 обвинувачувався у вчиненні у травні 2014 року кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК. Дане кримінальне правопорушення відноситься до злочинів невеликої тяжкості, за який передбачено найбільш суворе покарання у виді обмеження волі на строк до трьох років.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК особа звільняється від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, якщо у разі вчинення нею злочину невеликої тяжкості, за який передбачено покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на строк не більше двох років, минуло три роки.
На момент розгляду районним судом кримінального провадження щодо ОСОБА_8 закінчився передбачений законом строк давності притягнення його до кримінальної відповідальності за указаний злочин.

Зважаючи на це 14.02.2019 року ОСОБА_8 звернувся до суду з клопотанням про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, яке в судовому засіданні підтримав та надав свою згоду на звільнення на підставі, передбаченій п. 2 ч. 1 ст. 49 КК.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності суд закриває кримінальне провадження.

За правилами ч. 8 ст. 284 КПК закриття кримінального провадження на підставі, передбаченій п. 1 ч. 2 цієї статті, не допускається лише у випадку, коли підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі розгляд кримінального провадження продовжується в загальному порядку.

Положеннями ч. 4 ст. 286 КПК визначено, що в разі, якщо під час судового розгляду сторона у кримінальному провадженні звернеться до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. Ця норма, як і положення ст. 49 КК є імперативними нормами, які передбачають не право суду, а його обов`язок розглянути відповідне питання.

Правилами ч. 3 ст. 288 КПК передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Дотримуючись вимог, передбачених статтями 284, 286 КПК, суд першої інстанції розглянув вищезазначене клопотання ОСОБА_8 , обґрунтовано звільнив його від кримінальної відповідальності та закрив кримінальне провадження у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК.

При цьому суд відповідно до ст. 372 КПК зазначив в ухвалі правову кваліфікацію кримінального правопорушення, яке інкримінувалося ОСОБА_8 ; суть питання, що вирішується ухвалою; встановлені судом обставини щодо наявності передбачених законом підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності, а також мотиви, з яких суд виходив при постановленні свого рішення.

Зокрема, суд зазначив, що ОСОБА_8 вчинив інкримінований йому злочин в один із днів травня 2014 року, до кримінальної відповідальності за вчинення інших злочинів не притягувався, від явки до органів слідства, прокуратури та суду не ухилявся, а строк давності притягнення його до кримінальної відповідальності за вказаний злочин не зупинявся і не переривався, обвинувачений не заперечував проти застосування до нього звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. Тобто суд установив усі обставини, необхідні для вирішення вказаного питання, і дійшов обґрунтованого висновку про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК, та закрив кримінальне провадження щодо нього.

З таким висновком погоджується і суд апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги про те, що під час ухваленні рішення не враховано думку потерпілого та факт невідшкодування обвинуваченим заподіяної злочином матеріальної шкоди, що на думку апелянта, позбавляло суд першої інстанції можливості звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 190 КК на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК та закрити кримінальне провадження відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК, є необґрунтованими з огляду на нижченаведене.

За змістом статей 284-288 КПК підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

Отже, наявність цих умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Відшкодування заподіяної злочином шкоди як обов`язкової умови такого звільнення, кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Передбачений законом (ст. 49 КК) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує такого звільнення з обов`язком відшкодувати заподіяну злочином шкоду.

Таким чином, невідшкодування обвинуваченим заподіяної злочином шкоди за наявності його згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках за умови роз`яснення йому судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення.

Покликання потерпілого на те, що внаслідок закриття кримінального провадження на вищезазначених підставах було порушено його право на отримання відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди необґрунтоване, оскільки звільнення особи від кримінальної відповідальності згідно ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності не позбавляє потерпілого можливості звернутися до суду з позовом про відшкодування заподіяної шкоди в порядку цивільного судочинства.

Врахувавши наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу потерпілого слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 404, 405, 418, 419 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 14.02.2019 року про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 190 КК України у зв`язку із закінченням строків давності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після оголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді: три підписи

З оригіналом згідно:

Суддя ОСОБА_2