Комінтернівський районий суд м.Харкова
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 березня 2019 року колегія суддів Комінтернівського районного суду м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі Комінтернівського районного суду м. Харкова обвинувальний акт в кримінальному провадженні, відомості про кримінальне правопорушення у якому внесені до ЄРДР за № 0000056 від 18.02.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 306 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

В провадження суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про кримінальне правопорушення у якому внесені до ЄРДР за № 0000056 від 18.02.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 306 КК України.

У підготовче судове засідання з`явились прокурор, захисник-адвокат ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_7 .

Захисник-адвокат ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_7 у підготовчому судовому засіданні заявили клопотання про повернення обвинувального акту з підстав неясного та неконкретного обвинувачення, яке унеможливлює здійснення ефективного захисту.

Прокурор заперечував проти заявленого клопотання та просив справу призначити до судового розгляду, вказавши, що підстав для прийняття рішень, які передбачені п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, не вбачається.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, дійшов наступного висновку.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення, зокрема, про повернення обвинувального акту, прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.

Вимоги до обвинувального акту передбачені ст. 291 КПК України, де п. 5 передбачено, що в обвинувальному акті повинні бути викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

П. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України встановлено, що обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України. Для формулювання обвинувачення необхідно встановити всі елементи складу кримінального правопорушення (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона) та викласти зазначене у відповідному процесуальному документі.

Частиною 3 статті 42 КПК України встановлено, що підозрюваний, обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, обвинувачують.

Згідно положення п. а) ч. 3 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 р., кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.
Обвинувачення повинно бути конкретним, обвинувачена особа реалізує своє право на захист від пред`явленого їй конкретного обвинувачення (відомості про час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). При цьому можливість зміни обвинувачення прокурором під час судового розгляду справи, коли суд звертає увагу на неконкретність обвинувачення на підготовчому судовому засіданні, а прокурор має можливість у стислі терміни усунути вказані порушення, фактично призводить до порушення як права обвинуваченого на захист, так і до порушення розумних строків судового розгляду кримінального провадження та в кінцевому результаті призводить по порушень вимог ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд вважає, обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України з наступних підстав:

1.У порушення вимог п.5 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт не містить викладення фактичних обставин кримінального правопорушення, які орган досудового розслідування та прокурор вважають встановленими, а містить посилання на висновки судово-хімічних експертиз за всіма епізодами кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст. 307, ч.2 ст. 309 КК України, які інкримінуються обвинуваченому, а також на довідку підприємства під назвою ДП ДНЦЛЗ, що є неприпустимим.

2.Також, відповідно п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягає доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

В порушення вищевказаних вимог кримінально-процесуального закону, орган досудового розслідування формулюючи обвинувачення ОСОБА_7 за ч.2 ст. 307 КК України не встановив та не зазначив за яких обставин, де і коли останній придбав психотропну речовину, яким способом він її перевіз до місця свого мешкання та у який спосіб він здійснив її збут. Крім того, органом досудового розслідування та прокурором при викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення та формулюванні обвинувачення допущено протиріччя у тому, що вилучена в ході досудового розслідування, за адресою: м. Харків, пров. Металіст, 12 та за адресою: м. Харків, пров. Перекопський, 1, речовина жовто-коричневого кольору у склад якої входить 5-Fluoro APB (5-Fluoro-MDMB-PINAKA), або метил-2-(1-(5-фторпенит)-1Н-індазол-3 карбоксаміно)-3,3-диметилбутаноат) та 5-Fluoro АВ РІNАКА та MAB-CMINACA не включені до «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, який затверджено постановою КМУ № 770 від 06.05.2000» та не є забороненими, а лише мають схожу структурну формулу з речовиною АВ РІNАКА, яка відповідно до «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, який затверджено постановою КМУ № 770 від 06.05.200» є особливо небезпечною психотропною речовиною обіг якої заборонено, а тому не зрозуміло збут якої саме особливо небезпечної психотропної речовини інкримінують за вказаними епізодами ОСОБА_7 .

За ч.2 ст. 309 КК України органом досудового розслідування та прокурором допущені аналогічні порушення вимог КПК та допущено протиріччя, а саме вказано, що під час проведення обшуку вилучено 6 полімерних пакунків з речовиною різного походження та кольору, які за своїми зовнішніми ознаками схожі на наркотичний засіб або психотропну речовину.

За ч. 1 ст. 306 КПК України, враховуючи, що розміщення коштів, здобутих від незаконного обігу наркотичних засобів, у банках, на підприємствах, в установах або організаціях та їх підрозділах- це відкриття від імені фізичної чи юридичної особи рахунку в банку і внесення на нього зазначених коштів, доповнення рахунку в банку чи в його підрозділі «наркогрошима», придбання за ці кошти акцій та інших цінних паперів. Інвестування за рахунок зазначених коштів будь-яких проектів, внесення «наркогрошей» у фонди підприємств, установ чи організацій, у благодійні фонди, як застави, а також вчинення будь-яких інших дій з «наркогрошима», пов`язаних з їх легалізацією шляхом передачі від «наркобізнесу» в легальні структури, орган досудового розслідування не встановив та не зазначив при формулюванні обвинувачення де, коли за яких обставин та з якою метою ОСОБА_7 відкрив у ПАТ КБ «Приватбанк» рахунок № НОМЕР_1 та рахунок № НОМЕР_2 , які, за версією органу досудового розслідування використовував у подальшому для розміщення грошових сум, отриманих від збуту психотропних речовин. Крім того, при формулювання обвинувачення допущено протиріччя, яке виразилося у тому що рахунок № НОМЕР_2 у ПАТ « Приватбанк» зазначено і як номер власної банківської картки ОСОБА_7 (епізод від 21.11.2016), а номер банківської картки та номер рахунку банківської картки не є ідентичними поняттями, оскільки при відкритті банківської платіжної картки держатель отримує номер банківської картки і номер банківського рахунку.

За переконанням суду, вищевказані порушення призвели до пред`явлення неконкретного обвинувачення, що тягне за собою порушення права ОСОБА_7 на захист, та з огляду на рішення Європейського суду з прав людини (у справі «Абрамян проти Росії», «Камінські проти Австрії») може відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного (обвинуваченого) він вважається офіційно письмово повідомлений про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення.

Також суд зазначає, що при складанні обвинувального акту не дотримані вимоги п. 9 ч.2 ст. 291 КПК України та не вказано місце складання обвинувального акту, натомість зазначено, що обвинувальний акт складений у м. Харків.

Враховуючи, що вказані факти є підставою для повернення обвинувального акта прокурору, як такого, що не відповідає вимогам КПК України, в порядку п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд дійшов висновку, що клопотання захисника адвоката ОСОБА_6 підлягає задоволенню, а обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків.

Керуючись ст. 177, 314, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про кримінальне правопорушення у якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000056 від 18.02.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 306 КК України повернути прокурору відділу 04/4 прокуратури Харківської області, для усунення недоліків та виконання вимог КПК України.

Ухвала суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її проголошення та набирає законної сили по закінченню строку на її оскарження.

Головуючий суддя- ОСОБА_1

Судді- ОСОБА_3

ОСОБА_2