УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 березня 2019 року

м. Київ
справа № 357/6993/17

провадження № 51-1016ск19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 березня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 07 травня 2018 року,
встановив:
За вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 березня 2018 року ОСОБА_4 засуджено до покарання у виді позбавлення волі за: ч. 2 ст. 309 КК на строк 2 років; ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК на строк 2 роки; ч. 2 ст. 186 КК на строк 5 років; ч. 3 ст. 185 КК на строк 3 роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
Апеляційний суд Київської області ухвалою від 07 травня 2018 року залишив вирок місцевого суду щодо ОСОБА_4 без змін.
Не погоджуючись з вироком місцевого суду, засуджений ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати вирок місцевого суду, пом`якшити йому покарання та згідно ч. 5 ст. 72 КК зарахувати у строк відбування покарання термін його перебування в СІЗО до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 КПК касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, -в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Правило дотримання тримісячного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності. Воно надає особі, яка має право на касаційне оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати касаційну скаргу, визначитися з своїми аргументи та їх обґрунтуванням.
При цьому, Верховний Суд звертає увагу на те, що правило початку перебігу строку на касаційне оскарження, визначене ст. 426 КПК, є загальним для всіх учасників кримінального провадження за винятком засудженого, який перебуває під вартою.
Порядок обчислення процесуальних строків визначений 115 КПК. Частиною 4 вказаної норми процесуального закону визначено, що при обчисленні строків місяцями строк закінчується у відповідне число останнього місяця. Якщо закінчення строку, який обчислюється місяцями, припадає на той місяць, який не має відповідного числа, то строк закінчується в останній день цього місяця.
Ухвала апеляційного суду щодо ОСОБА_4 була проголошена 07 травня 2018 року і вручено йому (згідно інформації, наданої працівником державної установи «Старобабанівська виправна колонія № 92») 15 травня 2018 року, а тому останнім днем подачі касаційної скарги до суду касаційної інстанції для засудженого ОСОБА_4 було 16 серпня 2018 року.
Однак, ОСОБА_4 подав касаційну скаргу на зазначене судове рішення лише 24 січня 2019 року (згідно з його підписом на касаційній скарзі), тобто поза межами визначеного ч. 2 ст. 426 КПК трьохмісячного строку на касаційне оскарження.
Частиною 1 ст. 117 КПК встановлено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. Зокрема, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.
Однак засуджений ОСОБА_4 , звертаючись до Верховного Суду з касаційною скаргою поза межами строку на касаційне оскарження, не порушив питання про поновлення йому цього строку.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо її подано після закінчення строку на касаційне оскарження, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.
Враховуючи викладене і керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне повернути касаційну скаргу, оскільки засуджений ОСОБА_4 подав її після закінчення строку касаційного оскарження і не порушив питання про поновлення йому цього строку.

Керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:
Повернути касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 березня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 07 травня 2018 рокуразом з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3