07.03.2019 Справа № 756/7816/16-к
№ 756/7816/16-к
№ 1-кп/756/100/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2019 року Оболонський районний суд м. Києва

у складі колегії суддів:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження за № 0002668 від 14.03.2016 року за обвинувальним актом стосовно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Свалява Закарпатської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115; п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурорів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
захисників ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
потерпілих: ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_8 14.03.2016 приблизно о 22 год. 40 хв. перебував у приміщенні, прибудованому до Центральної поліклініки Оболонського району, яка розташована по вул. Маршала Тимошенка, 14 в м. Києві, де разом з ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , 1994 року народження, ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , сидячи за столом розпивали спиртні напої, а ОСОБА_18 , та ОСОБА_19 спали поруч на саморобних ліжках.
У той час та у тому ж місці між ОСОБА_8 та ОСОБА_14 , які перебували в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, відбувся словесний конфлікт, під час якого ОСОБА_14 встав із-за столу та рукою наніс ОСОБА_8 удар в область голови, від якого останній впав на підлогу. У цей момент у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_14 легких тілесних ушкоджень.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_14 легких тілесних ушкоджень, ОСОБА_8 підвівся з підлоги та взяв зі столу, за яким вони сиділи, кухонний ніж та, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно наніс один удар ножем, який він тримав у своїй правій руці, в область живота ОСОБА_14 , чим спричинив останньому, відповідно до висновку експерта № 767 від 21.03.2016 різану рану на передній черевній стінці по середній лінії доверху від пупця (непроникаючого характеру), що відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я (за критерієм тривалості розладу здоров`я).
Таким чином, ОСОБА_8 , своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України умисне легке тілесне ушкодження.
Крім того, ОСОБА_8 14.03.2016 приблизно о 22 год. 40 хв. перебував у приміщенні, прибудованому до Центральної поліклініки Оболонського району, яка розташована по вул. Маршала Тимошенка, 14 в м. Києві, де разом з ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , 1994 року народження, ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , сидячи за столом розпивали спиртні напої, а ОСОБА_18 , та ОСОБА_19 спали поруч на саморобних ліжках.
Того ж дня у той же час між ОСОБА_8 та ОСОБА_14 , які перебували в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, розпочався конфлікт, в результаті якого у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, під час якого ОСОБА_14 встав із-за столу та рукою наніс ОСОБА_8 удар в область голови, від якого останній впав на підлогу. У цей момент у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_14 легких тілесних ушкоджень.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_14 легких тілесних ушкоджень, ОСОБА_8 підвівся з підлоги та взяв зі столу, за яким вони сиділи, кухонний ніж та, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно наніс один удар ножем, який він тримав у своїй правій руці, в область живота ОСОБА_14 , чим спричинив останньому умисне легке тілесне ушкодження у виді різаної рани на передній черевній стінці по середній лінії доверху від пупця, непроникаючого характеру (відповідно до висновку експерта № 767 від 21.03.2016).
В той час ОСОБА_15 , зупиняючи протиправні дії ОСОБА_8 з метою запобігти нанесенню подальших ударів кухонним ножем ОСОБА_14 , підійшов до ОСОБА_8 та поклав йому руку на плече, в результаті чого у ОСОБА_8 виник раптовий злочинний умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_15 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_15 , ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно - небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, кухонним ножем наніс удар в область лівого стегна ОСОБА_15 , чим спричинив останньому колото-різану рану, що розташовується на зовнішній поверхні його лівого стегна, та удар в область коліна, чим спричинив колото-різану рану, що розташовується на внутрішній поверхні лівого колінного суглоба. Вказані тілесні ушкодження мають ознаки легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я відповідно до висновку експерта № 754 від 13.05.2016.
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_15 , усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_20 , тримаючи у своїй правій руці вищевказаний кухонний ніж, наніс ще один удар ОСОБА_15 в життєво важливий орган в область серця, чим спричинив одне проникаюче колото-різане поранення грудної клітини, яке розташовується на передній поверхні грудної клітини зліва. Вищевказане проникаюче поранення грудної клітини з ушкодженням внутрішніх органів має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя, та являється причиною смерті ОСОБА_15 , що підтверджується висновком експерта № 754 від 13.05.2016. Внаслідок отриманого проникаючого поранення грудної клітини з ушкодженням внутрішніх органів ОСОБА_15 помер на місці. Таким чином, ОСОБА_8 реалізував свій злочинний умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_15 , позбавивши його невід`ємного права на життя.
Таким чином, своїми умисними діями, які виразились в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині (умисне вбивство), ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 115 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений своєї вини у вчиненні кримінальних правопорушень не визнав та відмовився від дачі показань, нічим не мотивуючи таку свою відмову. Суд сприйняв таку позицію обвинуваченого, як використання свободи від самозвинувачення чи самовикриття, що передбачено статтею 63 Конституції України та підпунктом «g» пункту 3 статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, як однієї із гарантій при притягненні особи до кримінальної відповідальності.
У зв`язку з відмовою обвинуваченого ОСОБА_8 від дачі показань під час з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження, та перевірки їх доказами, обвинувачений в судовому засіданні не був допитаний прокурором, захисником, йому не ставилися питання потерпілими, а також головуючим і суддями.
Однак, обвинувачений в судових дебатах 22.02.2019 зачитав промову, користуючись своїми нотатками, які приєднав до матеріалів судової справи.
Відповідно до промови обвинуваченого ОСОБА_8 він своєї вини у вчиненні злочинів ніколи не визнавав і не визнає, стверджує, що злочинів не вчиняв, а матеріали справи відносно нього сфальсифіковані слідчими. Вважає, що потерпілий ОСОБА_14 та свідки ОСОБА_17 і ОСОБА_21 умисно обмовили його та надали неправдиві показання, хоча мотиви такої обмови йому не зрозумілі, припускає, що потерпілого ОСОБА_14 та свідків ОСОБА_17 і ОСОБА_22 змусили його оговорити слідчі або ж потерпілий ОСОБА_14 та свідки ОСОБА_17 і ОСОБА_21 змовились між собою.
В промові в судових дебатах ОСОБА_8 стверджував, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні було спрямовано лише на його звинувачення та не було об`єктивним, незважаючи на його із захисником прохання та клопотання про необхідність проведення тих чи інших слідчих дій. Після заявлення ним відводу слідчій ОСОБА_23 остання у присутності слідчої ОСОБА_24 та прокурора ОСОБА_9 сказала йому, що він зі своєю поведінкою отримає пожжитєвий термін покарання, та якщо він не визнає своєї вини, то вони зроблять все для цього. Обвинувачений повідомив, що слідча ОСОБА_23 говорила, що адвокат його «топить», тим самим схиляючи його відмовитись від захисника, а вже згодом змінила йому підозру на більш тяжку, за яку передбачено довічне позбавлення волі.
ОСОБА_8 стверджував у промові в судових дебатах, що він жодного разу нікому не повідомляв, що вчиняв інкриміновані йому злочини, з самого першого дня і з першої розмови з поліцейськими і слідчими, яких було декілька, ще до спілкування зі своїм адвокатом ОСОБА_13 . Обвинувачений повідомив у промові, що він кілька разів говорив їм, що після того, як його вдарив ОСОБА_14 він втратив свідомість, а коли отямився, то ОСОБА_25 вже був вбитим. Слідчі неодноразово з самої першої розмови з ним намагалися йому нав`язати, що після того, як його вдарив ОСОБА_14 він ще продовжував участь у бійці і штовхався з ним, що він не втрачав свідомості, що він брав ніж зі столу, але просто не пам`ятає, що він з ним робив. Такі розмови з ним систематично і неодноразово проводили слідчі протягом наступного після події дня, коли його було незаконно затримано. Зрозумівши, що вини він не визнає, вони вирішили сфальсифікувати докази його вини, психологічно (ніби дружньо) впливаючи на нього для того, щоб нав`язати йому їхню думку та щоб він сам повірив в те, що вчинив вбивство.
Після самої події він потребував медичної допомоги, мав запаморочення і біль у голові, мав больові відчуття у носі та кістках обличчя, що підтверджується тим, що зрештою його було госпіталізовано на два тижні на стаціонарне лікування з закритою черепно-мозковою травмою та струсом головного мозку, підозрою на перелом кісток черепу, гематомою під лівим оком та розбитим носом. Але його було забезпечено медичною допомогою лише увечері 15.03.2016, тобто через добу після отримання ним тілесних ушкоджень.
Враховуючи його стан та необхідність отримання медичної допомоги, 15.03.2016 року він піддався і довірився слідчим, які запропонували йому надати показання і показати як відбувалися події на відеозапис та підписати чисті аркуші протоколів, яких саме та їх кількість він не пам`ятає, оскільки довіряв слідчим та його захисник сказав, що їх можна підписати. Зі слів слідчих, вони їх мали заповнити самостійно по відеозапису. Як виявилось, це був обман, а в протокол його нібито допиту було внесено недостовірні відомості про його начебто показання. До цього вони просили його, щоб він записав свої показання самостійно, а потім щоб показав і розказав їх на відеозапис, але ніяких власноручних показань він ніде і нікому не писав, а лише підписав пусті протоколи, там де йому показував підписати їх слідчий, та надавав показання на відеозапис, який потім не було приєднано до справи. В подальшому його було відвезено до лікарні № 8, а потім до лікарні швидкої медичної допомоги, де він перебував на лікуванні 2 тижні з указаним вище діагнозом, а після цього ще кілька тижнів перебував під амбулаторним наглядом фельдшера Київського слідчого ізолятора.
В судових дебатах обвинувачений ОСОБА_8 стверджує, що 14 березня 2016 року приблизно з 18 год. 40 хв. він перебував у приміщенні, прибудованому до Центральної поліклініки Оболонського району, яка розташована по вул. М. Тимошенка, 14 в м. Києві та в якому він тимчасово проживав разом з ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_19 , ОСОБА_17 , ОСОБА_26 , ОСОБА_18 , ОСОБА_27 з літа 2015 року з того часу, коли вони з хлопцями робили ремонт фасаду поліклініки. Після закінчення вказаних робіт вони продовжили проживати у цьому приміщенні, хоча виконували роботи на інших будівельних об`єктах. Це було їх єдиним житлом у місті Києві: там проводили час у вихідні від роботи дні, ночували, харчувались, зберігали особисті речі. Ключі від вхідних дверей до приміщення були тільки в них. Так само ключі від замка на воротах огорожі, якою було огороджено подвір`я біля в ходу в приміщення, також були тільки в них, на зазначеному подвір`ї вони зберігали будівельні матеріали та власне будівельне обладнання.
В день 14 березня 2016 року приблизно з 18 год. 40 хв. у приміщенні поліклініки Оболонського району м. Києва, яка розташована по вул. М. Тимошенка, 14 в м. Києві, за місцем свого тимчасового проживання, вони святкували день народження ОСОБА_28 , яка була у них в гостях, та з якою вони були знайомі з минулого року.
Обвинувачений у своїй промові повідомив, що о 22 год. - 22 год. 30 хв. 14.03.2016 ОСОБА_14 завів розмову про роботу, якою був невдоволений, оскільки мало заробляв грошей на відміну від нього, ОСОБА_29 та ОСОБА_30 , вважав, що вони працюють на «добрих» об`єктах, а йому дають «погані», які не приносять бажаного доходу. ОСОБА_8 на це спробував дати пояснення, при цьому не розумів, чому своє невдоволення заробітком ОСОБА_14 висловлює саме йому, припускає, що у ОСОБА_14 була до нього якась особиста неприязнь, хоча для цього не було жодних підстав. Раніше між ним та ОСОБА_14 , між ним та ОСОБА_15 не було ніякої неприязні та жодних конфліктів і того вечора розмова не носила характеру конфлікту, більше було схоже на робочі претензії.
В цей час у приміщенні він сидів на стільці за столом спиною до вікна, праворуч від нього за правою стороною столу сиділа ОСОБА_21 , а після неї сидів ОСОБА_14 , ліворуч від нього за лівою стороною столу сидів ОСОБА_15 , а за ним ОСОБА_17 . ОСОБА_18 та ОСОБА_19 лежали на ліжках та спали.
Однак, його відповідь чомусь ОСОБА_14 обурила, він став агресивним і злим, почав виражатись нецензурно, ображати і принижувати його серед присутніх, фактично втрачав над собою контроль. В цей же час ОСОБА_14 встав із-за столу і будучи в агресивному стані та сильно збудженим, висловлюючись нецензурною лайкою сказав, що зараз вдарить його, на що він ніяк не відреагував та продовжував сидіти на стільці. Хтось з присутніх запропонував ОСОБА_14 заспокоїтись, ймовірно це був ОСОБА_17 .
Проте, ОСОБА_14 різко піднявся із-за столу, швидко пройшовши за спиною ОСОБА_28 та раптово наніс йому удар кулаком своєї правої руки в область його лівого ока та носу, в той час як він сидів на стільці за столом не підводячись. ОСОБА_8 стверджує у промові, що все відбувалось в лічені секунди і він навіть не встиг зреагувати на удар ОСОБА_14 ; стверджує, що будь-яких дій, які могли б завадити ОСОБА_14 , він вчинити не встиг, так як від моменту коли встав ОСОБА_14 і до моменту удару пройшло 2-3 секунди.
Обвинувачений повідомив, що від нанесеного ОСОБА_14 удару в ліве око та ніс він впав на спину і втратив свідомість, на який час він точно сказати не може, але коли отямився, то близько хвилини ще просидів на підлозі, оскільки в нього паморочилася голова та з носа текла кров, яку він рукою намагався витерти та зупинити. В цей момент він бачив, що ОСОБА_15 лежить на підлозі головою до ліжок, а ногами до дверей, а з ліжок вже встали ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , які надавали ОСОБА_15 медичну допомогу. Він запитав, що сталося, але йому не відповіли. Він не підходив до них, оскільки не розумів що сталося, і не було місця у приміщенні, щоб підійти і допомогти. Крім того, він погано себе почував, в нього боліла та паморочилась голова, він вийшов на вулицю і перебував там до приїзду швидкої медичної допомоги і поліції, які приїхали майже одночасно приблизно за 20 хв. після самої події.
Коли він отямився, то у приміщенні окрім ОСОБА_15 , ОСОБА_19 та ОСОБА_18 нікого не було. Потім майже одразу після того, як він вийшов на вулицю, до приміщення зайшов ОСОБА_17 , а з приміщення на вулицю вийшов ОСОБА_19 , потім на подвір`я знову вийшов ОСОБА_17 , який на пропозицію ОСОБА_19 віднести ОСОБА_15 до відділення швидкої медичної допомоги повідомив, що «швидку» вже викликали, і зараз він йде до поліклініки подивитись чи є там автомашина «швидкої», після чого ОСОБА_17 знову вийшов за територію, а за ним слідом пішов ОСОБА_19 .
Через хвилину-дві на подвір`я повернувся ОСОБА_17 та увійшов до приміщення, де перебував приблизно хвилин 10. Що саме відбувалося у приміщенні йому не відомо, але було чутно, що щось «гриміло» та хтось щось говорив, але що саме він не чув. Через якийсь час вимкнулось світло у приміщенні та ОСОБА_17 вийшов на вулицю, а ОСОБА_18 продовжив перебувати у приміщенні. Приблизно через 10 хвилин повернувся ОСОБА_19 та досить швидко увійшов до приміщення та майже одразу ж вийшов і пішов з подвір`я за огорожу, він ніс в руках кросівки та ще якісь речі. Більше ОСОБА_19 він не бачив. Потім одразу ж приїхала швидка допомога, лікарі зайшли у приміщення разом із ОСОБА_17 .. Оскільки у приміщенні не було світла, то ОСОБА_15 винесли до автомобіля швидкої допомоги. Хтось, певно лікар, сказав, що ОСОБА_15 помер. Поруч із лікарем були ОСОБА_17 та ОСОБА_27 . В який момент на подвір`ї з`явився ОСОБА_27 він не пам`ятає. Де поділися ОСОБА_21 та ОСОБА_14 він теж не знає.
Після лікарів майже одразу приїхали працівники поліції, які всім присутнім наказали перебувати поруч із працівниками поліції у подвір`ї, на нього та на інших вдягнули кайданки. Згодом ще приїхали поліцейські та їх повезли до відділу поліції. Поліцейські, які прибули на місце події, в нього нічого не розпитували і він їм нічого не розповідав. Внаслідок отриманого удару по голові від ОСОБА_14 , він себе погано почував та потребував медичної допомоги.
Коли поліцейські і слідчі прибули на місце події, то в нього ніхто не запитував дозволу на прохід до подвір`я та до приміщення, де він проживав, такого дозволу ніхто не запитував і у інших хлопців, а відповідно ніхто такого дозволу поліцейським і не надавав.
Коли його доставили до відділу поліції, то в нього забрали весь його одяг, особисті речі, а також зробили тест на вживання алкоголю, зрізали нігті на руках та зібрали зразки речовин, що були під нігтями, зробили змиви крові з його рук ватними тампонами.
Обвинувачений у промові звернув увагу суду на те, що всі відібрані в нього у той момент зразки та змиви зникли зі справи, будь-яких досліджень з ними під час досудового розслідування слідчі не проводили. ОСОБА_8 вважає, що це сталося тому, що відповідні експертизи цих речовин підтвердили б його непричетність до вбивства ОСОБА_15 , як це підтверджено дослідженням його одягу, проведеним захисником, на якому ніяких слідів злочину виявлено не було, і так само їх би не було виявлено і в зрізах нігтьових пластин та в змивах з його рук, відібраних під час затримання.
Обвинувачений у промові звернув увагу суду і на те, що слідчі вилучали одяг та робили відбір відповідних зразків речовин і у трупа ОСОБА_15 , однак, вони також зникли зі справи, оскільки під час судового розгляду їх не досліджували.
В судових дебатах обвинувачений вказує на те, що на його власному одязі була кров, проте, це була його власна кров, тому у разі, якщо б він мав контакт зі ОСОБА_15 і навпаки, то на його одязі та на його руках мали б бути сліди крові ОСОБА_15 і навпаки: на одязі та на руках ОСОБА_15 мали б бути залишки його, ОСОБА_8 , крові. Однак, зазначені обставини органом досудового розслідування також не були досліджені. Обвинувачений вважає, що у даному кримінальному провадженні не здобуто жодних доказів будь-якої його причетності до загибелі ОСОБА_15 , окрім неправдивих показань кількох осіб, які умисно його оговорюють, а їх версії події суттєво відрізняються одна від одної і виключають одна одну.
У своїй промові в судових дебатах обвинувачений припустив, що бійка продовжилась і ОСОБА_15 зазнав тілесних ушкоджень від удару ножем саме ОСОБА_14 , оскільки тільки ОСОБА_14 був у агресивному і неадекватному стані та себе не контролював.
Обвинувачений сумнівається, що ОСОБА_15 піднявся та йшов його заспокоювати, як про це розповідають свідки. Адже він не міг нести ніякої загрози лежачи без свідомості на підлозі, на відміну від ОСОБА_14 . ОСОБА_8 припускає, що саме ОСОБА_14 в той момент, як вдарив його, ОСОБА_8 , міг взяти ніж, який лежав на столі там, де стояв останній, і, невірно розцінюючи дії ОСОБА_15 , як загрозу для себе, міг нанести йому удари ножем.
Щодо нібито поранення, яке отримано ОСОБА_31 , а саме поріз на череві, то обвинувачений вважає, що ОСОБА_32 міг сам собі його нанести зважаючи на характер порізу. Вважає, що поріз не міг утворитись за обставин, про які розповідає ОСОБА_14 , оскільки, на його думку, якщо нанести прямий удар в живіт, то наслідки були б набагато гіршими, аніж непроникаючий поріз на череві до верху від пупця.
Обвинувачений вказав, що під час розслідування він з адвокатом просили слідчих перевірити причетність всіх осіб до вчинення цього злочину, і в першу чергу ОСОБА_14 , а також і ОСОБА_17 , і ОСОБА_22 , і ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , прискіпливо і детально допитати їх, провести слідчі експерименти і експертизи, перевірити можливість нанесення ОСОБА_14 самим собі тілесного ушкодження, в кінці-кінців провести реальний допит його, ОСОБА_8 , а також провести слідчий експеримент за його участю, але нічого з цього зроблено не було.
Обвинувачений стверджує, що він не хоче, щоб суд вважав, що він намагається в такий спосіб уникнути відповідальності, що умисно не визнає своєї вини. Насправді він не знає і не пам`ятає як загинув ОСОБА_33 . Обвинувачений вважає, що якщо є докази його вини у вчиненні інкримінованих злочинів, то він має понести покарання, але якщо таких доказів не має, то він не має нести покарання за те, чого не вчиняв.
Обвинувачений характеризує себе як працьовиту та доброзичливу людину, що не володіє великими статками, одруженого, який має дитину, неконфліктну. За результатами судового розгляду він переконався для себе, що він не міг вчинити цей злочин, а навпаки підтвердив для себе, що він нічого не вчиняв, а, відтак, просить виправдати його.
Незважаючи на вищевикладену позицію обвинуваченого та невизнання ним своєї вини, суд, вислухавши показання свідків, дослідивши документи, висновки експертів, оцінивши доводи обвинувачення та захисту, вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 125, ч.1 ст. 115 КК України доведена належними, допустимими, достовірними доказами, які у своїй сукупності та взаємозв`язку є достатніми для прийняття відповідного процесуального рішення.
Так, допитаний у судовому засіданні 16.03.2017 потерпілий ОСОБА_15 , який є батьком загиблого ОСОБА_15 , повідомив суду, що його син ОСОБА_15 з ОСОБА_14 були друзями, разом перебували на заробітках у м. Києві, куди його син приїхав на початку березня 2016 року. Після від`їзду сина до м. Києва востаннє спілкувався з ним по телефону 11.03. 2016. Про смерть сина його повідомила дружина по телефону, оскільки він на той час перебував у м. Житомирі. Фактичні обставини смерті сина йому не відомі та про них йому ніхто нічого не розповідав.
Потерпілий ОСОБА_14 в судовому засіданні 28.03.2017 повідомив, що на момент події він був знайомий із ОСОБА_8 близько двох тижнів, неприязних стосунків між ними не було. Зі ОСОБА_15 був знайомий з дитинства та дружив з ним. ОСОБА_26 та ОСОБА_27 також знає з дитинства, з останнім вчилися разом у школі. ОСОБА_17 знає 3-4 роки, а ОСОБА_19 - близько 2 тижнів, До м. Києва приїхав 1 чи 2 березня 2016 року і весь час проживав у підсобному приміщенні поліклініки разом зі ОСОБА_15 , ОСОБА_8 , ОСОБА_17 , ОСОБА_19 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 та ОСОБА_18
14.03.2016 він, ОСОБА_26 , ОСОБА_15 не пішли на роботу та перебували вдома, а всі інші пішли працювати. В цей день у їх знайомої ОСОБА_28 був день народження, тому вона близько 18 години вечора прийшла до них в гості, принесла горілку та закуску і вони почали застілля. Згодом до них приєдналися інші хлопці, які прийшли з роботи. Під час застілля всі вживали алкоголь, крім ОСОБА_19 і ОСОБА_26 , а саме всі пили горілку, а Даша - коньяк. Він, ОСОБА_8 та ОСОБА_15 випили приблизно по 300 грамів горілки кожен. Близько 23 години вони вже вживали пиво, яке також принесла ОСОБА_21 , коли вдруге ходила до магазину (до магазину вона ходила двічі, першого разу принесла 2 пляшки горілки, а вдруге принесла пиво).
В подальшому у нього з ОСОБА_8 почалася суперечка із-за того, хто скільки заробляє грошей. В цей час в приміщенні знаходились: він, ОСОБА_8 , ОСОБА_17 , ОСОБА_15 , ОСОБА_21 , і ОСОБА_19 . ОСОБА_8 почав його ображати, матюкатися і грубити, на що він йому не відповідав, а просто піднявся, обійшов ОСОБА_22 , яка сиділа між ними, і вдарив ОСОБА_8 долонею своєї лівої руки біля його правого вуха, внаслідок чого ОСОБА_8 впав на підлогу на бік біля тумбочки з харчами. Після його удару ОСОБА_8 свідомість не втрачав і приблизно за 2-3 секунди піднявся з підлоги.
В цей час встав ОСОБА_17 , взяв його за плечі та відтягнув назад, одночасно ОСОБА_8 взяв зі столу ніж, який лежав біля нього, і вдарив його один раз ножом у живіт. Після цього він побачив, як до ОСОБА_8 підбігає ОСОБА_15 , а ОСОБА_8 зразу ж з розвороту наніс ОСОБА_15 один удар тим самим ножем біля стегна і один удар біля серця.
Тоді він крикнув ОСОБА_8 , щоб він кинув ніж та одночасно заскочив ОСОБА_8 на плечі, після чого ОСОБА_8 зі ОСОБА_15 впали на землю, а він вихопив з рук ОСОБА_8 ножа і кинув його в бік.
Потерпілий ОСОБА_14 припускає, що ОСОБА_15 підбіг до ОСОБА_8 щоб вмовляти його покласти ножа, при цьому жодних висловів не встиг промовити, зайвих рухів не робив, участі у конфлікті не приймав, ніяких провокативних дій не вчиняв, не лаявся, не принижував і не кричав, нікому нічого не казав, робив все мовчки, а саме: підбіг до ОСОБА_8 та взяв його за плечі, а ОСОБА_8 з розвороту наніс йому два удари. Ніж, яким ОСОБА_8 наносив удари, був довжиною приблизно 35 сантиметрів, з лезом близько 25 сантиметрів, з жовтою ручкою, кухонний. В подальшому ОСОБА_8 сидів курив у приміщенні, потім вийшов на вулицю, а також на вулицю вийшов і він сам. Хто викликав поліцію він не знає. Пам`ятає, що ОСОБА_17 бігав у поліклініку. ОСОБА_8 нікому не допомагав, поліцію та медичну допомогу не викликав, а сидів курив. Свідками всіх цих подій безпосередньо були ОСОБА_17 та ОСОБА_21 .
Після всього, що сталося він покинув приміщення разом з ОСОБА_34 , який до того спав, пішли до станції метро «Мінська», куди пізніше прийшла і ОСОБА_21 , з якою вони в магазині купили ще 250 грамів горілки і там же її випили.
Свідок ОСОБА_17 03.04.2017 показав в суді, що до помешкання будівельників прийшов 14.03.2016 року приблизно о 22:35 - 22:45 і на той час вже був спір між ОСОБА_14 і ОСОБА_8 із-за роботи та грошей, але з чого почався конфлікт він не знає, так як не був присутнім при початку конфлікту. ОСОБА_14 і ОСОБА_8 сиділи за столом разом з ОСОБА_15 та ОСОБА_16 та розпивали горілку і коньяк. ОСОБА_21 сказала, що в неї день народження і що вона прийшла пригостити хлопців. ОСОБА_19 та ОСОБА_18 спали на ліжках. При цьому ОСОБА_14 і ОСОБА_8 голосно з`ясовували стосунки між собою, тому він сказав ОСОБА_14 і ОСОБА_8 щоб вони заспокоїлись, насипав собі та сів за стіл поїсти, алкогольних напоїв не вживав.
В цей момент ОСОБА_14 вдарив ОСОБА_8 , від чого останній впав. Самого удару, який завдав ОСОБА_14 . ОСОБА_8 , він не бачив, але знає що рукою, оскільки почув відповідний удар, побачив, що ОСОБА_8 вже лежить на підлозі, та лежав він там секунд 30-40. Коли ОСОБА_8 почав підніматись з підлоги, то він із ОСОБА_15 також піднялись із стільців і пішли заспокоювати хлопців, а саме: він став за спиною ОСОБА_14 та утримував його за плечі і передпліччя, в свою чергу за його спиною залишалася ОСОБА_21 , а ОСОБА_15 підійшов заспокоювати ОСОБА_8 і вони обоє стояли перед ним та ОСОБА_14 на відстані не більше 1 метра. Він ОСОБА_14 , а ОСОБА_15 ОСОБА_8 говорили, щоб вони розбиралися завтра на тверезу голову, ОСОБА_15 однією рукою за плече відтягував ОСОБА_8 назад, подалі від ОСОБА_14 , щоб не було бійки. Потім ОСОБА_14 закричав, що в нього ножове поранення і що у обвинуваченого ОСОБА_35 є ніж. Потім ОСОБА_15 впав на підлогу на спину, а обвинувачений ОСОБА_8 впав на ОСОБА_15 в положенні обличчям до обличчя, а далі ОСОБА_8 сидів у лежачого ОСОБА_15 на колінах.
ОСОБА_17 показав, крім того, що він не бачив, як наносилися удари ОСОБА_14 і ОСОБА_15 , хоча всі вони вчотирьох: він, ОСОБА_15 , ОСОБА_8 та ОСОБА_14 перебували на площі буквально 3 4 квадратних метри, а вже за його спиною стояла ОСОБА_21 .
Першою пішла викликати швидку допомогу ОСОБА_21 , а вже другого разу в поліклініку бігав і він, щоб покликати медсестру, щоб вона щось зробила. Ножів у будь-кого в руках він не бачив, а бачив ніж лише коли повернувся перший раз з поліклініки після того, як ходив по допомогу. Ніж лежав на підлозі біля ніг ОСОБА_15 , на ньому крові не було, ніж був чистий, але він його особисто не витирав і не бачив хто це робив. Він підняв ніж і поклав його на тумбочку, щоб ніхто не поранився, і знову побіг по допомогу. При цьому він запитував у ОСОБА_14 навіщо це все треба було робити, однак той нічого йому не відповів, просто мовчав, а ОСОБА_8 сказав, що за все, що він зробив, він відповість.
ОСОБА_17 , крім того, показав суду, що він не пам`ятає скільки всього було ножів у тимчасовому помешканні, де вони проживали: може 5, а може 6, він ними не користувався і ніколи їх не рахував. Коли він вчергове повернувся з поліклініки, то одночасно приїхала і швидка допомога, після чого він з ОСОБА_27 , який вже був на місці, виносили ОСОБА_15 до машини швидкої. В приміщенні вже сидів п`яний ОСОБА_18 . Зразу ж після цього прибули працівники поліції, які попросили його знайти паспорт ОСОБА_15 . Коли він повернувся до приміщення і шукав паспорт, то помітив, що в приміщенні вже було прибрано, але хто це зробив він не знає.
Свідок ОСОБА_36 в судовому засіданні 03.04.2017 показала, що 14.03.2016 близько 18 години вона зустрілася зі ОСОБА_15 , ОСОБА_26 , ОСОБА_14 та ОСОБА_27 в підсобному приміщенні, розташованому за поліклінікою по АДРЕСА_2 , де ті тимчасово проживали приблизно останні 8-9 місяців. Того дня у неї був день народження і вона святкувала його разом з вказаними особами, принісши у вказане приміщення алкогольні напої та закуску. Цього ж дня близько 19 - 20 години прийшли з роботи ОСОБА_8 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , які теж сіли за стіл та разом з усіма вживали алкогольні напої та вечеряли. За столом ОСОБА_14 сидів праворуч від неї, а ОСОБА_8 сидів ліворуч від неї. Близько 22 години між ОСОБА_14 та ОСОБА_8 почалася суперечка, в ході якої ОСОБА_14 встав із-за столу, обійшов її, підійшов до ОСОБА_8 та вдарив його правою рукою в обличчя. ОСОБА_8 пошатнувся та впав, на підлозі він перебував лічені секунди, свідомості не втрачав. На столі лежали три ножі. ОСОБА_37 підхопився, взяв зі столу самий більший ніж, і коли ОСОБА_14 хотів вдруге вдарити ОСОБА_8 , то останній на випередження вдарив його ножем у живіт в область шлунку. Після цього вона обійшла стіл і стала з іншого боку столу. В цей момент ОСОБА_15 підхопився щоб розборонити ОСОБА_14 та ОСОБА_8 , поклав руку на плече ОСОБА_8 , щоб заспокоїти останнього і в цей час він отримав перший удар ножем кудись в ліву частину тіла. ОСОБА_14 в цей момент був за спиною ОСОБА_15 . Від удару ОСОБА_15 похитнувся, щось сказав, що саме вона не чула, вдруге хотів зупинити ОСОБА_8 і зразу отримав від нього другий удар ножем, останній. Удари ножем ОСОБА_8 наносив правою рукою: один прямий, а інший знизу вгору. Вона побачила у ОСОБА_15 кров, він впав, після чого вона зразу ж побігла в поліклініку за медичною допомогою. Лікаря не знайшла, тому викликала швидку допомогу і повернулася назад, проте чоловіки попросили її звідти піти. Тому вона більше не бачила ножа і не знає куди він подівся, не знає чи протирали його та чи прибирали у приміщенні.
Крім того, ОСОБА_21 показала, що коли впав ОСОБА_15 , то разом з ним впав і ОСОБА_8 . В цей час ОСОБА_14 опинився біля голови ОСОБА_15 , тобто стояв між ліжками та столом. ОСОБА_21 показала , що крім крові на тілі потерпілого ОСОБА_15 вона кров бачила ще й на руках ОСОБА_8 . Запам`ятала це тому, що коли повернулася з поліклініки, то на вулиці на сходах сидів курив ОСОБА_8 і на його руках були сліди крові. Слідів крові на інших особах вона не пам`ятає.
ОСОБА_21 показала, що ОСОБА_17 того вечора також був присутнім за столом, на якийсь час виходив, потім зайшов, коли почув крики.
Того вечора вона сама випила 300 грамів горілки та одну пляшку коньяку, а потім після всього, що сталося, вона ще купила пляшку горілки та випила її вдвох з ОСОБА_14 поза межами приміщення, де відбулася подія.
Свідок ОСОБА_27 , допитаний в судовому засіданні 18.07.2018, показав, що з потерпілим ОСОБА_15 вони були знайомі з дитинства, оскільки проживали у одному селі та були сусідами. Щодо події повідомив, що все відбулося навесні 2016 року в перший день посту, точної дати не пам`ятає. У зв`язку з тим, що в той день було церковне свято, то він та його знайомі не працювали. Того ж дня був день народження у їхньої знайомої ОСОБА_38 , вона ввечері принесла випивку і їжу та вони з хлопцями сиділи й випивали. Випили чимало, так як він себе почував вже недобре. В його присутності конфліктів та суперечок між присутніми не було. ОСОБА_39 та ОСОБА_19 алкогольні напої не вживали.
ОСОБА_27 показав, крім того, що згодом він вийшов з приміщення на вулицю та розмовляв по телефону з дружиною близько 50-ти хвилин. Коли він повернувся до приміщення ОСОБА_18 робив штучне дихання ОСОБА_15 , який лежав на підлозі з раною на животі. ОСОБА_27 показав , що він зразу ж взяв рушник та закрив рану на животі ОСОБА_15 і той рушник на рані тримав до приїзду карети швидкої медичної допомоги. Коли приїхали працівники поліції, то затримали його, ОСОБА_8 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , де знаходились інші йому не було відомо. ОСОБА_27 зазначив, що за його присутності він не бачив щоб хтось протирав підлогу чи прибирав.
Свідок ОСОБА_19 допитаний в судовому засіданні 15.09.2017 показав, що в день коли відбулася подія, він в аптеці придбав ліки, оскільки захворів, та пішов до місця тимчасового помешкання. Ввечері посидів за столом зі ОСОБА_15 , ОСОБА_27 , ОСОБА_17 , ОСОБА_8 , ОСОБА_14 , ОСОБА_18 та їх спільною знайомою ОСОБА_16 з нагоди святкування дня народження останньої. При цьому алкогольних напоїв він не вживав. Жодних конфліктів між присутніми в той вечір, коли він з ними сидів за столом, не було. Були лише гучні розмови. Неприязних стосунків між ОСОБА_14 та ОСОБА_8 також не було. На столі в той час, як він пам`ятає, лежали ножі. Згодом він приліг спати, оскільки погано себе почував. Спросоння почув крик ОСОБА_15 та побачив, що він упав біля його ліжка. ОСОБА_32 стояв ліворуч від нього тримаючись за живіт. ОСОБА_8 сидів лівіше від нього біля столу на підлозі. ОСОБА_15 лежав на підлозі, в нього була видна рана в області живота. В цей час зайшов ОСОБА_27 і приклав рушник до рани ОСОБА_15 . Свідок показав, що сам він вилив на голову ОСОБА_15 воду, однак це останньому не допомогло. В цей час ОСОБА_39 побіг викликати швидку допомогу, а він, ОСОБА_14 та ОСОБА_21 вийшли з приміщення на вулицю.
Свідок ОСОБА_19 показав, що згодом він повернувся у приміщення за мобільним телефоном, побачив автомашини поліції та багато людей, а ОСОБА_8 сидів на східцях та курив. ОСОБА_19 показав, крім того, що на підлозі в приміщенні були наявні сліди крові, на одязі ОСОБА_8 він слідів крові не пам`ятає.
ОСОБА_19 показав, що взявши телефон, він потім разом з ОСОБА_14 пішли до станції метро « Мінська» де стояли, розмовляли та курили, з ними була ОСОБА_21 . По дорозі він зустрів ОСОБА_26 , який вийшов з закладу «Фаворит спорт», та розповів останньому що відбулося, в подальшому вони разом цілу ніч прогуляли по Києву.
Свідок ОСОБА_26 18.07.2017 показав в суді, що 14.03.2016 він не працював, а з ОСОБА_14 , , ОСОБА_27 та ОСОБА_15 ходили цілий день гуляли по м. Києву та поблизу станції метро «Мінська». ОСОБА_18 , ОСОБА_40 та ОСОБА_19 в цей день працювали. Ближче до вечора ОСОБА_15 чи ОСОБА_14 зателефонували ОСОБА_28 та поздоровили її з днем народження, а вона повідомила, що ввечері зайде до них відсвяткувати. Близько 17-18 години прийшла ОСОБА_21 та принесла алкогольні напої і харчі. Коли вони почали розпивати спиртні напої, то прийшли з роботи ОСОБА_19 , ОСОБА_18 та ОСОБА_8 , приєдналися до них. Він особисто наливав спиртні напої, всього випили дві пляшки горілки. Потім ОСОБА_21 з ОСОБА_19 з магазину принесли ще дві пляшки горілки, які вони також випили. Алкогольні напої вживали всі крім ОСОБА_19 , так як він вживав ліки. Під час застілля жодних словесних і фізичних конфліктів між ними не було.
Згодом він та ОСОБА_15 пішли в букмекерську контору, яка розташована навпроти станції метро «Мінська», зробили ставки. Після цього вони повернулись та ще сиділи за столом протягом приблизно півгодини, спілкувалися. Потім він запропонував ОСОБА_15 знову сходити в букмекерську контору, щоб перевірити раніше поставлену ставку, але ОСОБА_15 відмовився. До букмекерської контори він пішов сам, а коли повертався, то із-за повороту побачив, як двері огорожі відкриває навстіж ОСОБА_21 і біжить, відразу біля цих дверей огорожі зупиняється патрульна машина поліції. Він намагався покликати ОСОБА_22 , але вона пробігла повз, не звертаючи на нього уваги. Тоді він зачекав і побачив як поліцейські вийшли з автомобіля і зайшли на подвір`я. Натомість він пішов шукати ОСОБА_22 , а коли її не знайшов, то повернувся і побачив вже машину швидкої медичної допомоги, а не тільки поліцейських. Тоді він трохи відійшов подалі від місця події і побачив на вулиці ОСОБА_14 і ОСОБА_19 . Зателефонував ОСОБА_14 , але той не відповів на телефонний дзвінок. Він зателефонував ОСОБА_19 , який відповів та запропонував дочекатись його біля магазину «Варус». Коли ОСОБА_19 прийшов до вказаного магазину, то потім вони ходили по Києву та сиділи в інтернет-кафе до ранку. З самого початку він до поліцейських не підходив тому, що вони у приміщенні поліклініки проживали незаконно, а тому не хотів проблем. Вранці ОСОБА_17 написав йому смс-повідомлення, щоб вони пішли в поліцію і дали показання про те, що сталося. На другий день він прийшов до поліції.
Свідок ОСОБА_41 , допитаний у судовому засіданні 30.08.2017, показав, що надійшов виклик від чергового «Київ-55» про те, що є людина з ножовим пораненням серця. Виклик надійшов від швидкої медичної допомоги. Прибувши на місце зі зворотної сторони будинку лікарні було виявлено автомобіль швидкої медичної допомоги, де лікар пояснив, що тіло людини чоловічої статі з пораненням з лівого боку біля руки. Один інспектор, на його прохання, залишився біля швидкої медичної допомоги, а він з іншим інспектором зайшов на подвір`я, яке було огороджено залізним парканом, на подвір`ї знаходилось декілька чоловіків, яких вони одразу розвели в різні сторони і інспектори стояли біля них поруч. Потім він зайшов в середину в приміщення, у приміщенні було темно, увімкнув світло і побачив, що там був чоловік чи двоє чоловіків, точно не пам`ятає, якого теж вивили на подвір`я і поставив біля інспекторів поліції. В приміщенні на підлозі були сліди затертої речовини бурого кольору, справа при вході на столі лежав ніж кухонний з слідами речовини бурого кольору, а саме на лезі ножа, в кінці кімнати з лівої сторони лежала ганчірка, якою витирали цю речовину на підлозі. Після цього прибули слідчі з райвідділу поліції, приїхала опер-група і людей у кайданках було доставлено до Оболонського управління поліції для з`ясування всіх обставин та допиту.
У приміщенні якесь світло було, але погане. Хто з осіб перебував у приміщенні, проте точно не пам`ятає. Також не пам`ятає, де перебував обвинувачений. Ніж, який бачив свідок знаходився на столику, лезо було приблизно 15-18 сантиметрів, рукоятка була сіро-синього кольору, різнокольорова, на ній щось було намотано. Сліди крові пам`ятає на обвинуваченому та ще на одній особі. Всього на місці події було чотири людини.
Свідок ОСОБА_42 у судовому засіданні 18.07.2017 показав, що виклик до патрульної поліції поступив від швидкої медичної допомоги. На виклик свідок приїхав з напарником, з яким працював в 513 екіпажі. Їх екіпаж на місце події приїхав другим, першим прибув екіпаж з оперативним номером 515. Коли вони приїхали, то на місці події вже знаходилась карета швидкої медичної допомоги, в якій знаходилось тіло, а коли підійшли до лікаря, то він констатував клінічну смерть цієї особи. На тілі потерпілого був отвір від ножа на грудях і біля печінки або з правої, або з лівої сторони, точно не пам`ятає. Коли зайшли в приміщення, то побачили там всередині ярусні ліжка, стіл, на якому лежав ніж. На ножі були явно видні сліди бурої речовини, ніж був витертий, на підлозі були сліди крові, частина яких була також витерта. Вони з приміщення вивели трьох осіб та чекали слідчо-оперативну групу. Пам`ятає, що обвинувачений сидів на дошках тримаючись за голову. Всі були в стані алкогольного сп`яніння, окрім виконроба ( ОСОБА_17 ). Слідів крові ні на кому не помітив, оскільки територія недостатньо освітлювалась, а в приміщенні світло було вимкненим і він не намагався його вмикати, оскільки не бажав затирати сліди. Людей з приміщення вивели і чекали приїзду слідчо-оперативної групи на вулиці. Вважає, що ніж який він бачив у приміщенні протирався, оскільки він не мав характерних ознак і мав сліди протирання.
Свідок ОСОБА_43 , інспектор патрульної поліції, 18.07.2017 дав показання, аналогічні показанням ОСОБА_44 . Крім того, повідомив, що звернув увагу на вологу ганчірку зі слідами речовини бурого кольору, якою була витерта підлога. За словами ОСОБА_45 він бачив ножі на підвіконні. На вулиці, біля входу до приміщення перебували три чоловіка, четвертий виконроб стояв на відстані від них.
Свідок ОСОБА_46 , який станом на час події працював у патрульній поліції та входив до складу патруля, що виїжджав за викликом швидкої допомоги, в судовому засіданні 18.07.2017 підтвердив показання свідків ОСОБА_47 та ОСОБА_48 . При цьому ОСОБА_46 також повідомив про ніж із витертими слідами крові, проте за його словами ніж був вилучений з поверхні тумби.
Ухвала суду від 11.09.2017 про привід свідка ОСОБА_49 та про встановлення фактичного місця проживання свідків ОСОБА_18 і ОСОБА_50 Оболонським УП ГУНП в м. Києві виконаною не була.
Згідно протоколу огляду місця події від 14.03.2016, проведеного з 23 год. 10 хв. до 23 год. 37 хв. слідчою Оболонського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_51 у присутності понятих ОСОБА_52 та ОСОБА_53 , та згідно доданих до вказаного протоколу фототаблиць, в машині швидкої допомоги, розташованій за адресою АДРЕСА_2 , було виявлено труп ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який лежав на ношах. На трупі було одягнуто чорний реглан, на передній поверхні якого, в верхній третині зліва дві косо-вертикальні наскрізні пошкодження тканини, такі ж два пошкодження на лівій бічній поверхні в нижній третині; чорна футболка, на передній поверхні якої зліва у верхній третині маються косо-вертикальні наскрізні пошкодження тканини, такі ж косо горизонтальні пошкодження на бічній поверхні зліва в нижній третині. Труп на дотик був теплим, окрім пальців рук та ніг, голови. Трупне заклякання слабо визначається в жувальній мускулатурі та пальцях рук. Трупні плями не рясні, багровосинюшні на задніх та бокових поверхнях тіла. На передній поверхні живота, а також частково на бічних поверхнях мається накладання плям та потьоків крові, яка частково стерта та частково злущується. Такі ж плями маються на пальцях рук. Ушкодження на передній поверхні грудної клітини зліва на рівні соска, дещо дозовні мається косо-вертикальне веретеноподібне колото-різане поранення, з якого виділяється рідка темна кров, та підсохший потьок крові, який звернутий дозаду. Таке ж колото- різане поранення знаходиться на лівій бічній поверхні тіла в тазовій ділянці, дещо нижче крила лівої повздовжної кістки. Для більш детального огляду трупа його було направлено до моргу. Під час огляду застосовувалась фотографування (том 6, а.к.п. 109-114).
Клопотання захисника (том 6, а.к.п. 140-147) про визнання недопустимим доказу - протоколу огляду місця події (транспортного засобу) від 14.03.2016, проведеного з 23:10 год. до 23.37 год. слідчою Оболонського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_51 за адресою м. Київ, вул. Маршала Тимошенка, 14а, колегія суддів залишила без задоволення. Така позиція суду ґрунтується на висновках, викладених у постанові Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 01.02.2018, провадження № 51-230км18, щодо недопустимості протоколу огляду місця події як доказу через відсутність дозволу слідчого судді на огляд житла. Зазначена постанова касаційної судової інстанції ухвалена під час перегляду вироку Голосіївського районного суду м. Києва у справі унікальний № 752/17016/16-к за ч.2 ст. 121 КК України. Друга судова палата Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду не погодилася з позицією обвинуваченого щодо того, що відповідно до ч. 3 ст. 233 КПК України слідчим суддею не було надано дозволу на проведення обшуку, огляду місця події, тому вважає слідчу дію незаконною, а зібрані докази недопустимими. Таку позицію касаційна судова інстанція визнала неспроможною, вказавши у постанові, що ця слідча дія проведена у відповідності до вимог закону, оскільки проводився огляд місця події, тобто огляд місця вчинення злочину, а не огляд житла, чи іншого володіння особи.

Слідчою Оболонського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_51 невідкладно тоді ж 14.03.2016 було винесено постанову про призначення судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (том 6, а.к.п. 235-236). На думку колегії суддів слідча не вийшла за межі своїх повноважень, передбачених кримінальним процесуальним законом, під час прийняття зазначеного процесуального рішення.
Згідно протоколу огляду місця події від 14.03.2016, проведеного з 23 год. 40 хв. цього дня до 01 год. 50 хв. наступного дня слідчою Оболонського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_51 у присутності понятих ОСОБА_52 та ОСОБА_53 , та згідно доданих до вказаного протоколу фототаблиць, місцем огляду була прибудова до поліклініки, розташованої за адресою м. Київ, вул. Маршала Тимошенка, 14а (позаду поліклініки), яка складається з кімнати розміром 5 м х 6 м, кладового приміщення, туалету, підсобного приміщення. У кімнаті виявлено, поміж іншого, стіл з різним посудом, саморобні двоповерхові ліжка з вісьма спальними місцями. На ліжках лежать матраци, покривала, подушки, одяг. Внизу під ліжками знаходяться сумки для багажу. Під ліжком зі сторони входу розташована сумка темно-зеленого кольору, на боковому кармані якої виявлено плями бурого кольору, взуття, серед якого пара чоловічих тапок білого кольору 42-43 розміру з плямами бурого кольору; стіл з залишками їжі, 8 пластикових стаканчиків, інші столові прибори. Біля дверей розташований дерев`яний стелаж, а на ньому телевізор. На підлозі посеред кімнати видні розмиви, а також плями бурого кольору та блювотиння. В кладовій та підсобній кімнатах дерев`яні полички з інструментами. Крім того, в ході огляду місця події було виявлено та вилучено: 18 слідів папілярних узорів, змив РБК з підлоги, змив РБК із взуття, змив РБК із чашки, шматок тканини з нашаруванням РБК, 6 пластикових стаканів зі столу, пару будівельних рукавичок з плямами РБК, два тапка з нашаруванням РБК, 5 предметів, схожих на ножі, кришка сифону з туалетної кімнати, 1 предмет, схожий на ніж з нашаруванням РБК; 4 мобільних телефони: «NOKІA», imei: НОМЕР_1 , з номером (сім-картка) НОМЕР_2 в корпусі чорного та сірого кольорів; «NOKІA», imei: НОМЕР_3 з номером (сім-картка) НОМЕР_4 в корпусі чорного та сірого кольорів; «NOKІA», imei: НОМЕР_5 з номером (сім-картка) НОМЕР_6 в корпусі чорного кольору; «NOKІA» imei: НОМЕР_7 , чорного кольору з блакитними вставками, без сім картки (том 6, а.к.п. 132- 139).
Відомості про умисне вбивство ОСОБА_15 ОСОБА_8 з попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 115 КК України були внесені в ЄРДР 14.03.2016, про що свідчить витяг з кримінального провадження № 0002668 (том 6, а.к.п. 101).
15.03.2016 о 3.00 годині у приміщенні кабінету № 413 СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві у присутності захисника ОСОБА_13 старшим слідчим СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_24 було складено протокол про те, що 14.03.2016 о 23:30 год. в порядку п.2 ч.1 ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_8 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, оскільки безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказували, на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин (том 6, а.к.п. 181-183). ОСОБА_8 тоді ж було вручено пам`ятку про його процесуальні права та обов`язки, як підозрюваного (том 6, а.к.п. 185-188).
Тоді ж у присутності захисника ОСОБА_13 та двох понятих уповноваженою службовою особою - слідчим СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві Сабаріним у присутності понятих, із дотриманням правил, передбачених ч. 7 ст. 223 та ст. 236 КПК України було здійснено обшук затриманого ОСОБА_8 , про що було складено та підписано відповідний протокол (том 6, а.к.п. 184). При чому, протокол обшуку затриманого підписано захисником та не підписано затриманим ОСОБА_8 , однак, жодних зауважень або доповнень до протоколу від них не надійшло, в тому числі і щодо того, що документ, який за формою і за змістом є протокол обшуку затриманої особи, не містив назви такого документу (не виключено з технічних причин під час роздруковування бланку). В ході обшуку затриманого ОСОБА_8 у нього було виявлено та вилучено: мобільний телефон «Lenovo», imei: НОМЕР_8 , з сім-карткою НОМЕР_9 ; п`ять іконок, матерчатий гаманець коричневого кольору з грошима в сумі 325 грн.; ключ з брелком у вигляді миші, платіжна картка Укрсиббанку на ім я ІНФОРМАЦІЯ_3 , дисконтна картка «Еко-маркет», в язана шапка чорного кольору з вставкою сірого кольору; паспорт громадянина України на ім я ОСОБА_8 , балонова курточка «СІЛП» темно-синього кольору коротка по пояс, сіра кофта з капюшоном з плямами бурого кольору схожими на кров, майка червоного кольору, спортивні штани темно-синього кольору зі слідами бруду та плямами бурого кольору схожими на кров, кросівки «Рібок» темно-синього кольору з вставками білого кольору.
Клопотання захисника ОСОБА_12 (том 6, а.к.п. 189-196) про визнання очевидно недопустимим доказу - протоколу затримання ОСОБА_8 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, складеного старшим слідчим СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_24 15.03.2016, колегія суддів залишила без задоволення. Захисник ОСОБА_12 зазначене клопотання обґрунтовує тим, що протокол затримання особи є доказом, отриманим внаслідок істотного порушення прав людини і основоположних свобод, а саме права на захист та права на свободу та особисту недоторканність.

Залишаючи вказане клопотання без задоволення, колегія суддв виходить з того, що протокол затримання ОСОБА_8 від 15.03.2016 було складено у присутності захисника ОСОБА_13 , який на той час діяв на підставі доручення Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у місті Києві. Після чого, 18.03.2016 ОСОБА_54 , дружина обвинуваченого, уклала з захисником ОСОБА_13 . Договір № 02-03/16 про надання правової допомоги ОСОБА_8 у даному кримінальному провадженні ( том 1, а.к.п. 197-201) та вказаний договір діяв до 31.12.2017. Таким чином, захисник ОСОБА_13 у період з 15.03.2016 по 31.12.2017 поруч із захисником ОСОБА_12 здійснював захист інтересів свого клієнта ОСОБА_8 як на стадії досудового розслідування, так і під час судового розгляду, що колегія суддів не може визнати порушенням прав обвинуваченого на захист, у тому числі і на початковому етапі кримінального провадження.
Відповідно до висновку експерта № 754 (експертиза розпочата 15.03.2016 о 9 год. 30 хв. на підставі постанови слідчого ОСОБА_55 від 14.03.2016 та закінчена 13.05.2016) при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_15 виявлено: а) одне проникаюче колото-різане поранення грудної клітини, яке розташовується на передній поверхні грудної клітини зліва, канал від нього направлений спереду назад, зліва на право та дещо знизу в верх, по своєму ходу ушкоджує м`які тканини грудної клітини, 4-те ребро (з повним його пересіченням) та міжреберний проміжок в 3-му міжребір`ї, жирову тканину середостіння, серцеву сумку, правий шлуночок, праве передсердя та тристулковий клапан серця, пристінкову плевру, верхню частку правої легені; глибина ранового каналу приблизно 20 см. Вищевказане проникаюче поранення грудної клітини, з ушкодженням внутрішніх органів, має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя; б) два непроникаючих колото-різаних поранень тіла: перше поранення - колото-різана рана (рана №2) розташовується на зовнішній поверхні лівого стегна, рановий канал має напрямок зліва на право, дещо спереду назад та дещо знизу вверх, ушкоджує на своєму шляху м`які тканини лівого стегна та сліпо закінчуються в них, глибина ранового каналу 5см; друге поранення - колото-різана рана (рана №3) розташована на внутрішній поверхні лівого колінного суглоба, рановий канал має напрямок справа наліво, дещо знизу вверх, ушкоджує по своєму ходу м`які тканини, та сліпо закінчуються в них, глибина ранового каналу складає приблизно від 1,5см.
Непроникаючі колото-різані поранення мають ознаки легких тілесних ушкоджень, що спричиняють короткочасний розлад здоров`я.
Колото-різані поранення виникли від дії предмету, який мав форму типу клинка ножа, що мав обушок «П»-подібної форми та лезо з протилежного боку. Будь-яких інших ушкоджень окрім вище описаних колото-різаних ушкоджень не виявлено. Ушкодження, отримане ОСОБА_15 , виникло за життя, з яким він прожив не більше 30-40 хвилин.
Смерть ОСОБА_15 настала від проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини з ушкодженням серця та правої легені, що призвело до розвитку крововтрати та шоку. Цей висновок зроблений на основі таких даних: наявність вищеописаного проникаючого ушкодження, наявність крові із згортками в правій плевральній порожнині та осерді (приблизно 1750мл), малокрів`я внутрішніх органів, крововиливи під ендокардом лівого шлуночка серця (плями Мінакова), ділянки гострого здуття легень, набряк набухання головного мозку.
Враховуючи причину настання смерті, виразність трупних явищ, умови знаходження тіла, можливо вважати, що давність настання смерті може складати 10-14 годин до експертизи трупа в морзі.
При судово-токсикологічному досліджені крові трупа ОСОБА_15 , знайдено етиловий спирт у концентрації 1,86 проміле, що за життя звичайно відповідає середньому ступеню алкогольного сп`яніння. Наркотичних речовин в крові трупа не виявлено. Після спричинення всіх вище згаданих ушкоджень можливість здійснювати будь-які активні дії потерпілого малоймовірні. Ушкодження на тілі трупа ОСОБА_15 виникли в короткий проміжок часу (том 6, а.к.п. 237-242).
Вищезазначений висновок судмедексперта № 754 від 13.05.2016 надано з врахуванням результатів лабораторних досліджень, які містяться: в акті судово-медичного дослідження № 108-МК від 15.03.2016, медико-криміналістичного; в акті судово-медичного дослідження № 559 від 15.03.2016, судово-токсикологічного; в акті судово-медичного дослідження № 412 від 15.03.2016, судово-гістологічного; в акті судово-медичного дослідження № 196 від 15.03.2016, судово-імунологічного (том 6, а.к.п. 243-250).
Відповідно до протоколу про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 19.03.2016 ОСОБА_14 , будучи попередженим за ст. 383 КК України про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, повідомив, що 14.03.2016 приблизно о 23 годині чоловік на ім`я ОСОБА_56 за допомогою ножа наніс йому тілесне ушкодження у живіт у приміщенні поліклініки за адресою м. Київ, вул. Тимошенко, 14 (том 6, а.к.п. 99).
Відповідно до особистої заяви від 19.03.2016 ОСОБА_14 просить притягнути до кримінальної відповідальності за ст. 125 КК України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який 14.03.2016 наніс йому легкі тілесні ушкодження за адресою: АДРЕСА_3 (том 6, а.к.п. 105).
З довідки Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги від 15.03.2016 вбачається, що 15.03.2016 у відділенні політравми (стаціонар) у ОСОБА_14 було виявлено непроникаюче колото-різане поранення передньої брюшної стінки. Крім того, у ОСОБА_14 було виявлено етиловий спирт в крові 0,80 проміле (том 6, а.к.п. 106).
На підставі протоколу від 19.03.2016 про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення та на підставі заяви ОСОБА_14 про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_8 до ЄРДР 19.03.2016 були внесені відомості про умисне легке тілесне ушкодження, вчинене ОСОБА_8 відносно ОСОБА_14 за попередньою правовою кваліфікацією ч.1 ст. 125 КК України, про що свідчить витяг з кримінального провадження № 0002859 (том 6, а.к.п. 103).
На підставі постанови від 21.03.2016 слідчого СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_57 про призначення судово-медичної експертизи відносно потерпілого ОСОБА_14 у кримінальному провадженні № 0002859 таку експертизу було проведено того ж дня 21.03.2016. Відповідно до висновку експерта № 767 при судово-медичній експертизі ОСОБА_14 виявлена різана рана на передній черевній стінці по середній лінії доверху від пупця (непроникаючого характеру). Вказане ушкодження спричинено гострим предметом, могло утворитись 14.03.2016, не було небезпечним для життя та відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я за критерієм тривалості розладу здоров`я (том 6, а.к.п. 204-206).
Постановою прокурора Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_58 від 31.03.2016 матеріали кримінальних проваджень щодо ОСОБА_8 за № 0002668 від 14.03.2016 за ч.1 ст. 115 КК України та за № 0002859 від 19.03.2016 за ч.1 ст. 125 КК України з підстав ст. 217 КПК України були об`єднані в одне провадження через наявність достатніх підстав вважати, що обидва кримінальні правопорушення, щодо яких здійснювалося досудове розслідування, вчинені однією особою (том 6, а.к.п. 107-108).
31.03.2016 ОСОБА_8 було вручено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри з ч.1 ст. 115 КК України на ч.1 ст. 125, ч 1 ст. 115 КК України (том 7, а.к.п. 55-58).
Про об`єднання матеріалів обох вказаних вище кримінальних проваджень достовірно було відомо захиснику зі стадії досудового розслідування, про що свідчать численні клопотання та скарги захисника ОСОБА_12 , долучені ним до судового провадження у якості доказів сторони захисту (том 8, том 9), де останній починаючи з квітня 2016 року клопотання та скарги подає саме у кримінальному провадженні за № 0002668 від 14.03.2016 за ч.1 ст. 115, ч.1 ст. 125 КК України. Зокрема у скарзі від 14.06.2016 на рішення слідчого захисник ОСОБА_12 посилається на його особисте ознайомлення з матеріалами кримінального провадження за № 0002668 від 14.03.2016 за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч.1 ст. 115, ч.1 ст. 125 КК України. Захисник вказує, що таке ознайомлення відбулося 01.06.2016 (том 8, а.к.п. 178, абзац п`ятий).
Крім того, 11.09.2017 копія вищевказаної постанови прокурора Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_58 від 31.03.2016 про об`єднання матеріалів кримінальних проваджень була відкрита (вручена копія) в порядку ч.11 ст. 290 КПК України обвинуваченому ОСОБА_8 , його захисникам ОСОБА_13 та ОСОБА_12 .
Не зазначення вказаної постанови прокурора Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_58 від 31.03.2016 в реєстрі матеріалів досудового розслідування, доданому до обвинувального акту, дану постанову прокурора не скасовує, не зупиняє і не відміняє її дію.
Зазначення ж в реєстрі матеріалів досудового розслідування іншої будь-якої постанови (зокрема постанови прокурора ОСОБА_9 від 30.03.2016) без надання суду сторонами оригіналу вказаного процесуального рішення не має ніякого правового значення для даного кримінального провадження.
Досліджуючи докази сторони обвинувачення, колегія суддів в судовому засіданні 12.03.2018 керуючись ч. 12 ст. 290 КПК України задовольнила клопотання захисника (том 7, а.к.п. 29-38) про визнання очевидно недопустимими всіх речових доказів обвинувачення через нездійснення прокурором або слідчим їх відкриття відповідно до положень цієї статті (том 6, а.к.п. 219-223). Не відкриття стороні захисту речових доказів також підтвердила в судовому засіданні 12.03.2018 і прокурор ОСОБА_9 . Відтак, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази, тому суд відповідно до правил ч. 2 ст. 89 КПК України не допустив їх до дослідження.
З огляду на викладене за принципом «плодів отруйного дерева» суд не може допустити як докази і висновки експертів у судових експертизах відносно речових доказів сторони обвинувачення, зокрема: висновок експерта № 89/ц щодо цитологічного дослідження п`яти ножів та одного чохла ножа та висновок експерта № 152/ц щодо цитологічного дослідження одного кухонного ножа (том 6, а.к.п. 209-213, 226-229), висновок експерта № 1428/д щодо дактилоскопічного дослідження ножа (том 7, а.к.п. 220-224).
Інші висновки експертів за результатами інших судових експертиз відносно інших численних речових доказів, які були виявлені та вилучені з місця події 14-15 березня 2016 року стороною обвинувачення суду не надавалися та, відповідно, судом не досліджувалися.
Клопотання захисника про визнання протоколу огляду місця події (земельної ділянки поруч з прибудовою) від 15.03.2016, складеного слідчим Оболонського УП ГУНП в м. Києві недопустимим доказом (том 6, а.к.п.120-131, том 6, а.к.п.115-119) колегією суддів задоволено, з огляду на те, що очевидним є проведення огляду без участі понятих, які в цей же час були присутні під час огляду приміщення, який проводився слідчою ОСОБА_59 .
Крім того, колегія суддів дійшла до висновку про те, що слід задовольнити клопотання захисту про визнання доказів недопустимими, подані в судовому засіданні 17.04.2018 ( том 7, а.к.п. 137-138, 144-149, 155-160), подані в судовому засіданні 24.04.2018 (том 7, а.к.п. 178-183, 189-194, 200-205, 211-216), подане в судовому засіданні 26.04.2018 (том 7, а.к.п. 247-248).
В порядку ч.1 ст. 89 КПК України суд визнає недопустимими доказами протоколи проведення слідчих експериментів разом з доданими до них CD-дисками з відеозаписами відповідних слідчих дій: за участю свідка ОСОБА_21 від 15.03.2016 (том 7, а.к.п. 128-132); за участю свідка ОСОБА_18 від 15.03.2016 (том 7, а.к.п. 139-143); за участю свідка ОСОБА_21 від 16.03.2016 (том 7, а.к.п. 150-154); за участю свідка ОСОБА_17 від 15.03.2016 (том 7, а.к.п. 173-177); за участю потерпілого ОСОБА_14 від 19.03.2016 (том 7, а.к.п. 184-188); за участю свідка ОСОБА_17 від 19.03.2016 (том 7, а.к.п. 195-199); за участю свідка ОСОБА_27 від 15.03.2016 (том 7, а.к.п 206-210).
Перелічені вище протоколи слідчих експериментів не відповідають вимогам ч.ч. 1, 5, 6 ст. 240 КПК України та, крім того, під час відтворення відеозаписів вказаних слідчих експериментів, що містяться на доданих до протоколів CD-дисках, було встановлено, що фактично мав місце не слідчий експеримент, а допит слідчим свідків і потерпілого з застосуванням відеозаписуючих пристроїв, не зазначених в протоколах. Однак, свідків і потерпілих суд допитав безпосередньо та їх показання отримував усно відповідно до ч. 1 ст. 23 КПК України (окрім свідка ОСОБА_18 , який проживає поза межами м. Києва, виклик суду не отримує (том 4, а.к.п. 94), явку якого до суду сторона обвинувачення не змогла забезпечити відповідно до правил ч. 3 ст. 23 КПК України.
Крім того, додані до протоколів проведення слідчих експериментів відеоматеріали дуже низької якості, не відповідають вимогам документу, які пред`являються до нього ч.ч. 3, 4 ст. 99 КПК України, що було встановлено в судовому засіданні 19.07.2018 під час повторного повного або часткового їх відтворення в порядку ч.3 ст. 359 КПК України за участю спеціаліста ОСОБА_60 , який є завідувачем відділу фоноскопічних, компьютерно-технічних та телекомунікаційних досліджень Київського науково-дослідного інституту судових експертиз з 25-річним стажем експертної роботи.
Відтворення тих же самих відеоматеріалів, збережених на флеш-накопичувач захисника (том 8, а.к.п 7), недопустимості перелічених вище доказів сторони обвинувачення не спростував та не усунув.
Відтак, відповідно до ч.2 ст. 86 КПК України вищезазначені протоколи проведення слідчих експериментів разом з доданими до них CD-дисками, які суд винав недопустимими доказами, не можуть бути використані при прийнятті процесуальних рішень, на них не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Суд з врахуванням доводів та документів, наданих захисником, погоджується з останнім, що правильною адресою місця вчинення злочину є саме: м. Київ, вул Маршала Тимошенка, 14, оскільки саме така адреса присвоєна Центральній поліклініці Оболонського району у м. Києві, у прибудованому приміщенні якої і були вчинені злочини. У географічному розумінні місце розташування місця події не змінилося.
Однак, задовольнивши ряд клопотань захисника щодо визнання доказів сторони захисту недопустимими, колегія суддів відмовляє в задоволенні решти клопотань захисника про визнання недопустимими доказами цілого ряду постанов слідчих та прокурорів. На думку суду, постанови слідчих та прокурорів є їх процесуальними рішеннями і не є доказами у розумінні ст.ст. 98-99 КПК України, оскільки не відповідають критеріям цих статтей, відносно процесуальних рішень слідчих та прокурорів у кримінальних провадженнях не вирішуються питання в порядку ст. 100 КПК України.
Колегія суддів відмовляє в задоволенні клопотання захисника про визнання недопустимим доказом показань потерпілого ОСОБА_14 , яке обгрунтоване захисником необ`єднанням двох кримінальних проваджень щодо ОСОБА_8 (том 3, а.к.п. 1-3) та іншими обставинами (том 3, а.к.п. 136-138). Підставою для відмови є постанова прокурора Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_58 від 31.03.2016 про об`єднання матеріалів кримінальних проваджень за № 0002668 від 14.03.2016 та за № 0002859 від 19.03.2016 за ч.1 ст. 125 КК України та те, що суд не кладе в основу судового рішення надані захисником копії протоколів допиту ОСОБА_14 на стадії досудового розслідування (том 3, а.к.п 144- 162).
Після дослідження доказів сторони обвинувачення були дослідженні докази сторони захисту, які висновків суду щодо вчинення ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 125, ч.1 ст. 115 КК України, не спростували.
Так, свідок захисту ОСОБА_61 в судовому засіданні 28.08.2018 року показала, що працює диспетчером невідкладної медичної допомоги, та в день події чергувала на робочому місці. Ввечері до неї підбігли чоловік і жінка та повідомили, що їм потрібна медична допомога так як наявне ножове поранення в людини, при цьому вказані особи не повідомляли чи викликали поліцію. Свідок вказала, що особи, що звернулися, були налякані, зазначили, що людина з пораненням знаходиться з іншої сторони будівлі поліклініки. В зв`язку з тим, що в їхньому відділенні не надається швидка медична допомога, повідомили на швидку за номером 103. Свідок ОСОБА_61 зазначила, що на допит до поліції її не викликали, з слідчим вона не спілкувалася. Свідок уточнила, що на наступний день за вказівкою лікаря ОСОБА_62 вона написала пояснення про те, що відбулося напередодні.
Прокурор показань свідка ОСОБА_61 щодо відсутності факту її допиту слідчим як свідка під час досудового розслідування в судовому засіданні 28.08.2018 не спростувала. При цьому наданий прокурором 25.10.2018 на стадії дослідження доказів захисту протокол допиту свідка ОСОБА_61 від 14.06.2016 (том 9, а.к.п 139-141) за викладених вище умов не приймається до уваги при ухваленні судового рішення як недопустимий доказ. Вказаного свідка було допитано в суді безпосередньо відповідно до приписів ч.1 ст. 23 КПК України.
В ході відтворення 28.08.2018 відеозаписів з нагрудних відеокамер працівників поліції, які прибули на місце події 14.03.2016 близько 23 години 02 хвилин у складі екіпажів № 515 та № 513, було переглянуто місце події, який воно було на той час, наскільки це було можливо, спілкування працівників поліції з присутніми там особами, перевезення вказаних осіб до Оболонського УП ГНП в м. Києві в службовому транспорті, подальше спілкування затриманих осіб з працівниками патрульної поліції та зі слідчою ОСОБА_24 .
Суд погоджується зі стороною захисту, що фактичне затримання ОСОБА_8 відбулося саме з моменту приїзду працівників патрульної поліції, тобто 14.03.2016 близько 23 години 02 хвилин, а не 14.03.2016 о 23 годині 30 хвилин, як про це зазначено в протоколі затримання ОСОБА_8 від 15.03.2016, проте вказана обставина ніяк не вплинула на результати судового розгляду та на процесуальні права обвинуваченого. Судом не взяті до уваги та не покладені в основу свого рішення у даному кримінальному провадженні показання ОСОБА_8 , які були ним надані у якості підозрюваного 15.03.2016.
Досліджений за ініціативою захисника протокол огляду місця події, складений слідчим ОСОБА_63 15.03.2016 у приміщенні Київського міського моргу щодо виявлення трупу невідомої людини чоловічої статі та проведення особисто слідчим з вказаним трупом певних маніпуляцій та відбирання наявного поруч з трупом одягу і взуття є неналежним та недопустимим доказом у даному кримінальному провадженні та свідчить про низький професійний рівень досудового слідства (том 10, а.к.п 9-11).
Затирання слідів злочину невстановленою особою (не ОСОБА_8 ) на місці події 14.03.2016 року судом розцінюється не як дія особи, яка вчинила злочин з метою уникнення відповідальності за вчинене, а як дії будь-кого із восьми осіб, які незаконно та безпідставно тривалий час проживали у приміщенні Центральної поліклініки Оболонського району м. Києва, як у хостелі, з метою уникнення відповідальності особи, яка надала їм незаконний дозвіл на таке проживання.
Досліджені в судовому засіданні 28.08.2018 речові докази, надані захисником, з якими було проведено судову-медичну (імунологічну) експертизу, колегія суддів визнає неналежними та недостовірними доказами, як і висновок судово-цитологічної експертизи крові ОСОБА_8 (том 9, а.к.п 4-8) та висновок експерта № 428/11 від 31.08.2016 щодо речей ОСОБА_8 (том 9, а.к.п 16-21), які ніби-то спростовують наявність крові ОСОБА_15 на одязі та взутті ОСОБА_8 , які було вилучено у останнього 15.03.2016 під час його обшуку при затриманні у якості підозрюваного.
Висновок суду ґрунтується на тому, що під час вилучення у ОСОБА_8 15.03.2016 слідчим Сабаріним в язаної шапки чорного кольору з вставкою сірого кольору, балонової курточки «СІЛП» темно-синього кольору, сірої кофти з капюшоном з плямами бурого кольору схожими на кров, спортивних штанів темно-синього кольору зі слідами бруду та плямами бурого кольору схожими на кров, кросівок «Рібок» темно-синього кольору з вставками білого кольору вони належно, як речові докази, упакованими та прошитими не були, тобто зберігалися у загальному доступі. Під час досудового розслідування слідчим на вказані речі арешт не накладався, відомостей про визнання їх речовими доказами та проведення з ними відповідних експертних досліджень стороною обвинувачення суду також не надано, разом з обвинувальним актом до суду 16.06.2016 вказані речі не передавалися. На підставі неоднозначної ухвали слідчого судді від 16.06.2016, тобто після завершення досудового розслідування 15.06.2016 (том 8, а.к.п. 195) вищезазначені речі були повернуті, при чому не власнику, а захиснику ОСОБА_12 , хоча в ухвалі про це зазначено не було. Вказані речі були повернуті захиснику слідчою ОСОБА_23 у розпакованому вигляді 10.08.2016, тобто уже під час перебування на судовому розгляді даного кримінального провадження, що підтверджується відповідною розпискою (том 8, а.к.п. 197). Подальше перебування вказаних речових доказів у захисника не виключає їх зміну, заміну, перетворення чи інші маніпуляції, не дивлячись на те, що на експертизу до Київського міського бюро СМЕ вони надійшли 18.08.2016 у запакованому вигляді. Зазначене вище безумовно породжує недостовірність результатів дослідження.
З огляду на викладене висновки експерта № 295ц/11 щодо судово-цитологічного дослідження крові ОСОБА_8 доказового значення не мають (том 9, а.к.п 4-8).
Висновок експерта № 9/з від 02.06.2016 судово-медичної експертизи обвинуваченого ОСОБА_8 (том 8, а.к.п. 230 238), проведеної за ініціативою захисника, вказують на виявлену у ОСОБА_8 15.03.2016 закриту черепно-мозкову травму: синець навколо лівої очної ділянки; струс головного мозку. Заключний діагноз: «Закрита черепно-мозкова травма. Струс головного мозку. Параорбітальна гематома зліва».
Суд звертає увагу на ту обставину, що для проведення вказаної експертизи захисником поміж іншого експертам було надано диск із записами слідчого експерименту за участю ОСОБА_8 , який не був предметом судового дослідження та, відтак, позбавлений судової оцінки відповідно до правил ст. 94 КПК України. Захисник навпаки, наполягав на тому, що за його клопотанням слідчим так і не було проведено слідчого експерименту за участю ОСОБА_8 .
З огляду на викладене, колегія суддів не може визнати належним доказом вищевказаний висновок експерта № 9/з від 02.06.2016, оскільки його проведено на підставі документів (відеоматеріалів), які не є матеріалами кримінального провадження (судової справи) і їх походження є сумнівним.
Однак, суд звернув увагу на питання, які були задані експертам захисником у відповідному його клопотанні від 31.05.2016 про проведення судово-медичної експертизи, зокрема наступне: «чи могли бути отримані ОСОБА_8 тілесні ушкодження, спричинені ОСОБА_14 у спосіб, вказаний під час допиту ОСОБА_8 15.03.2016 та проведення слідчого експерименту з ОСОБА_8 (відеозапис:00021.MTS), а саме внаслідок удару кулаком правої руки ОСОБА_14 в область лівого ока ОСОБА_8 .?).
Суд дійшов до висновку щодо непослідовності та вибірковості позиції захисту, оскільки під час судового розгляду 04.12.2018 оголошення наданого прокурором протоколу допиту ОСОБА_8 у якості підозрюваного від 15.03.2016 (том 10, а.к.п. 12-15) викликало обурення захисника та породило його заяву про відвід колегії суддів (том 10, а.к.п 29-30). На цей факт захисник посилається і у своїй промові в судових дебатах як на підставу відмови обвинуваченого від дачі своїх показань після надання йому для цього слова головуючим.
Саме за наполяганням захисника вказаний протокол допиту ОСОБА_8 у якості підозрюваного від 15.03.2016 не покладено в основу вироку.
Суд звернув увагу і на те, що у клопотанні захисника мова йде лише про удар в ліве око, а удару в ніс ОСОБА_8 , виявляється, не було, оскільки жодних питань з цього приводу (наявності чи відсутності такого тілесного ушкодження) не ставилося та експертом не вирішувалося. З цих підстав суд вважає неправдивими посилання обвинуваченого у своїй промові на те, що в нього 14.03.2016 на момент події з носа йшла кров і що він витирав свою кров своїми руками та одягом, не заперечуючи наявності крові на своєму одязі, проте стверджуючи, що то була його особиста кров, а не кров загиблого ОСОБА_64 . Крім того, на кровотечу з носа у ОСОБА_8 в ніч 14-15.03.2016 не вказував жоден із допитаних свідків.
Суд вважає неправдивими показання обвинуваченого і щодо втрати ним свідомості після нанесеного йому удару ОСОБА_14 , оскільки це також спростовується сукупністю показань допитаних під присягою свідків, попереджених про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України. Підстав сумніватися у правдивості показань допитаних свідків у суду не виникло.
Дослідивши та оцінивши надані прокурором на вимогу захисту листи-повідомлення, спрямовані учасникам кримінального провадження 13.06.2016 та 15.06.2016 про завершення досудового розслідування та про можливість ознайомитися з матеріалами кримінального провадження (том 9, а.к.п. 119-125) та враховуючи доводи захисника щодо дати завершення досудового розслідування та можливе, на його думку, проведення слідчими процесуальних дій після завершення досудового розслідування, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ч.4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Відтак, законодавець завершення досудового розслідування пов`язує з датою складання обвинувального акту процесуального рішення, а не з датами направлених листів або повідомлень. У даному кримінальному провадженні обвинувальний акт складено 15.06.2016, тому саме в цей день і було завершено досудове розслідування.
З доводами захисника та його аналізом відповідних процесуальних рішень щодо наявності істотних порушень при вирішенні питань продовження строку досудового слідства (том 9, а.к.п. 126-138), колегія суддів погодитись не може, оскільки твердження захисника про можливу відсутність належних повноважень у відповідних прокурорів грунтується на припущеннях.
Для дискредитації показань потерпілого ОСОБА_14 та свідків ОСОБА_17 і ОСОБА_28 , а також з метою доведення фактів щодо застосування до обвинуваченого незаконних методів досудового слідства працівниками Оболонського УП ГУНП в м. Києві захисником були надані та судом досліджені відповідні заяви-повідомлення про вчинення злочинів, копії витягів з ЄРДР про внесення відомостей відносно ОСОБА_14 , ОСОБА_17 та ОСОБА_28 (кожного окремо) за ч.1 ст. 384 КК України про завідомо неправдиві показання, відносно ОСОБА_14 за ч.2 ст. 125 КК України про тілесні ушкодження, спричинені останнім ОСОБА_8 , крім того, відносно ОСОБА_14 копії інших процесуальних документів, відносно працівників Оболонського УП ГУНП за ч.1 ст. 365 КК України про перевищення ними своїх службових повноважень (том 1, а.к.п. 65-71, том 3, а.к.п. 37-40, том 9, а.к.п. 104-114).
Зазначені матеріали суд не може прийняти як докази та врахувати їх при ухваленні судового рішення виходячи з принципу презумпції невинуватості названих осіб, передбаченої ст. 62 Конституції України та ст. 17 КПК України, ч.2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Суд уважно розглянув протокол допиту ОСОБА_8 у якості підозрюваного від 03.06.2016, коли він відмовився від дачі показань та ним у вказаному протоколі було викладено заяву про відвід слідчим, зокрема ОСОБА_23 . Таку заяву про відвід було підтримано захисниками. Проте слідчою не було прийнято заходів, щоб вказана заява про відвід була розглянута слідчим суддею, визначеним в порядку ст. 35 КПК України. Відвід було заявлено з підстав відхилення слідчим клопотань захисту та не проведення слідчих дій, про які клопочуть захисники та підозрюваний.
Колегія суддів дійшла до висновку, що заявлений відвід був безпідставним, оскільки ст. 77 КПК України не передбачає такої підстави для відводу слідчого. Не розгляд заяви про відвід слідчого у передбаченому законом порядку не потягнув за собою істотних порушень процесуальних прав ОСОБА_8 , оскільки у разі його розгляду слідчим суддею він би був відхилений з підстав, які вказані у заяві про відвід і досудове розслідування продовжувалось би у загальному порядку.
Проте, колегія суддів не погодилася з постановою слідчої ОСОБА_23 від 14.06.2016 про зміну правової кваліфікації кримінальних правопорушень та з наступним врученням ОСОБА_8 повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри (том 7, а.к.п 59-67). Правових та фактичних підстав для прийняття слідчим та прокурором таких рішень не було і суду такі підстави надані не були.
Відтак, оцінивши вищевикладені докази у їх оцінивши доводи обвинувачення та захисту, вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 125, ч.1 ст. 115 КК України доведена належними, допустимими, достовірними доказами, які у своїй сукупності та взаємозв`язку є достатніми для прийняття відповідного процесуального рішення.
Проаналізувавши та оцінивши вищевказані докази сторін у їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_8 є доведеною як прямими та непрямими доказами, безпосередньо дослідженими в суді, не дивлячись на зайняту стороною захисту позицію у даному кримінальному провадженні та не дивлячись на численні недоліки досудового слідства.
Використання у кримінальному процесі доказів, отриманих у незаконний спосіб, які стали підставою для арешту підозрюваного, не впливає на справедливість судового розгляду в цілому, що гарантується статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Такого висновку дійшов Європейський суд з прав людини, розглядаючи справу «Свєтіна проти Словенії»
При цьому колегія суддів суд звертає увагу на те, що неналежні, недопустимі та недостовірні докази обох сторін не прийняті судом до уваги та не кладуться в основу судового рішення.
Відтак, умисні дії ОСОБА_8 щодо ОСОБА_14 суд кваліфікує як умисне легке тілесне ушкодження, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 125 КК України.
Умисні дії ОСОБА_8 щодо ОСОБА_15 суд кваліфікує як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, тобто кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 115 КК України, і таке твердження ґрунтується не на припущеннях.
При цьому колегія суддів не знаходить підстав для ухвалення виправдувального вироку, на чому наполягають обвинувачений та його захисник.
Відповідно до ст.ст. 65-67 КК України при призначенні ОСОБА_8 виду та міри покарання за вчинені злочини, суд враховує ступінь тяжкості вчинених особою діянь, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання,
Згідно ст. 12 КК України злочин, передбачений ч.1 ст. 125 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості, а злочин, передбачений ч.1 ст. 115 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів.
За місцем проживання ОСОБА_8 характеризується виключно позитивно, офіційно не працевлаштований, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, одружений, має малолітню дитину, раніше не судимий, психічними розладами не страждав і не страждає, міг і може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Травма голови, отримана ним 14.03.2016, не призвела до виникнення в нього психопатологічних розладів, в нього не виявлені порушення пам`яті, інтелекту, мислення, емоційно-вольової сфери, критичних здібностей. Посилання обвинуваченого на забування обставин та подій не є проявом будь-якого психічного розладу та не носить хворобливого характеру, може бути розцінено як прояв простого алкогольного сп`яніння, в якому перебував ОСОБА_8 в період вчинення злочинів, або ж як його захисні висловлювання (том 7, а.к.п 10-13).
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає протиправні дії потерпілого ОСОБА_14 , які в результаті призвели до кримінальних правопорушень.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнає вчинення злочину особою, яка перебуває у стані у стані алкогольного сп`яніння.
Враховуючи обставини справи, ступінь тяжкості вчинених особою діянь, особу винного, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_8 не можливе без призначення йому реального покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст. 115 КК України, а також призначення покарання за ч.1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт, після чого в порядку ч.1 ст. 70 КК України визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим. Підстави для застосування ст.ст. 69,75 КК України відсутні.
В строк покарання обвинуваченому слід зарахувати його попереднє ув`язнення у даному кримінальному провадженні з 14.03.2016 по 16.11.2018 включно відповідно до правил ч. 5 ст. 72 КК України та з врахуванням положень ст. 5 КК України щодо дії кримінального закону в часі: з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Цивільні позови не заявлялися.
Судові витрати у даному кримінальному провадженні відповідно до обвинувального акту відсутні.
Наразі жоден запобіжний захід із передбачених ст.ст. 179-183 КПК України до обвинуваченого не застосований і таких клопотань від учасників кримінального провадження не надходило.
Речові докази, які не становлять матеріальної цінності, слід знищити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 374, 376 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 125, ч.1 ст. 115 КК України, та призначити йому покарання:

-за ч.1 ст. 125 КК України - у виді 120 (ста двадцяти) годин громадських робіт,

-за ч.1 ст. 115 КК України - у виді 9 (дев`яти) ) років позбавлення волі.

В порядку ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити ОСОБА_8 покарання у виді 9 (дев`яти) ) років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 2 ст. 5, ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_8 в строк покарання строк його попереднього ув`язнення з 14 березня 2016 року по 16 листопада 2018 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_8 рахувати з дня його затримання з метою виконання вироку, який набрав законної сили.

Речові докази, які не становлять матеріальної цінності знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2