г Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/2810/18
Номер провадження 1-кп/213/349/18
В И Р О К
Іменем України

13 листопада 2018 року Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого- ОСОБА_5 ,

потерпілого- ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000724 від 30.06.2018 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, народився: Дніпропетровська область, м.Кривий Ріг, освіта: професійно-технічна, не працюючого, не одруженого, мешкаючого: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

26.07.2007р. Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу за
ст.186ч.2, ст.71 ч.І КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнився 04.03.2010р. на підставі ст.81 КК України за постановою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 25.02.2010року, умовно- достроково на не відбутий термін 1 рік 4 місяці 20 днів;
- 05.07.2010р. Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу за ст.190 ч.2, 71 КК України до 2 років позбавлення волі. Звільнився 05.05.2012року по відбуттю строку покарання;
- 11.10.2012р. Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу за
ст.309 ч.1, ст.75, ст.76 КК України до 1 року позбавлення волі з
випробувальним терміном 1 рік;
- 23.07.2013р. Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу за ст.15 ч.3 ст.185 ч.3, 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі,
- 16.01.2014р. Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу, за ст.ст.185 ч.3, 186 ч.3,70 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст.70 ч.4 КК України остаточно призначено покарання у вигляді 4 років 1 місяця позбавлення волі, звільнився з місць відбування покарання 27.07.2017 року,

обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_7 маючи не зняті та не погашені у встановленому законом порядку судимості, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та знов вчинив корисливий злочин.
Так, 29.06.2018р. приблизно о 21.00 годині, ОСОБА_5 , перебуваючи біля будинку №7 по вул. Панаса Мирного в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу, помітив раніше знайомого йому ОСОБА_6 у якого знаходився мобільний телефон, марки «NОКІА Х2-02», чорного кольору, ІМЕІ-1: НОМЕР_1 , ІМЕІ-2: НОМЕР_2 . В цей час у ОСОБА_5 раптово виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою.
Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, шляхом зловживання довірою зі сторони ОСОБА_6 , засновану на знайомстві з останнім, під приводом здійснення телефонного дзвінка, ОСОБА_5 попросив у потерпілого мобільний телефон марки «N0KIА Х2-02», чорного кольору, вартість якого згідно висновку судової товарознавчої експертизи №1996/18 від 11.07.2018року, становить 265 гривень, при цьому, достовірно знаючи, що повертати майно він не буде.
ОСОБА_6 , будучи впевненим у правомірності дій ОСОБА_5 , добровільно передав останньому належний йому мобільний телефон. Після чого, ОСОБА_8 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, відійшов за межі візуального спостереження потерпілого ОСОБА_6 та переконавшись у відсутності очевидців, утримуючи мобільний телефон при собі, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, обернувши мобільний телефон марки «NOKIA Х2-02» на свою користь, спричинивши своїми умисними незаконними діями потерпілому ОСОБА_6 майнової шкоди на суму 265 гривень.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 органами досудового розслідування кваліфіковані вірно за ч.2 ст.190 КК України за ознаками заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненого повторно.

На підставі ч. 1 ст. 474 КПК України, в судовому засіданні надійшла угода про примирення.

Угода містить посилання сторін на усвідомлення ними наслідків укладення і затвердження угоди, передбачених ст.473 КПК України, а також наслідків невиконання угоди про примирення, що передбачені ст.476 КПК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України визнав повністю, у скоєному щиросердно розкаявся, підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті. Спричинену матеріальну шкоду він відшкодував потерпілому та з останнім примирився. Просить суд затвердити угоду про примирення та призначити йому узгоджену міру покарання. Розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Потерпілий ОСОБА_6 також просить суд затвердити угоду про примирення, ніяких претензій до ОСОБА_5 не має, матеріальна шкода відшкодована.

Прокурор та захисник проти затвердження угоди про примирення не заперечують, та просять призначити ОСОБА_5 узгоджену міру покарання за ст.190 ч.2 КК України у вигляді обмеження волі на строк 1 (один) рік, із звільненням останього від відбування призначеного покарання з випробуванням на 1 рік на підставі ст. 75 Кримінального кодексу України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходив з наступного.

Суд має право прийняти зокрема рішення про затвердження угоди, якщо така угода укладена.

Відповідно до ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення. Згідно приписів ч.4 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Права підозрюваного ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 при складанні угоди повністю дотримані, умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, не суперечать вимогам закону та інтересам суспільства.

ОСОБА_5 повністю визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, у скоєному щиросердно розкаявся, має рецидив злочину.

Угода була підписана сторонами добровільно і відсутні будь-які підстави вважати, що при цьому було застосовано насильство, примус, погрози чи обіцянки.

Таким чином, надана суду угода про примирення відповідає вимогам ст.471 КПК України. Підстав, передбачених ч.7 ст. 474 КПК України, для відмови в затвердженні угоди, не встановлено.

Суд вважає правильною правову кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.2 ст.190 КК України, за ознаками заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненого повторно.

Приписами ч.1 ст.475 КПК України передбачено, що якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Суд в якості обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 враховує йому щире каяття, те що викрадене повернуто потерпілому, тобто матеріальна шкода відшкодована.

До обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому суд відносить рецидив злочину.

Суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який раніше судимий, має непогашені судимості, є рецидив злочинів, вчинив злочин середньої тяжкості, спостерігався лікарем психіатром з 2001 року з приводу розумової відсталості в ступені легкої дебільності , в 2008 році знятий з нагляду за рішенням суду. Перебуває на обліку у лікаря нарколога з травня 2013 року з приводу психічно поведінкових розладів внаслідок вживання опіоідів, синдром залежності. За місцем проживання характеризується негативно, не працює, неодружений. Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 174 від 14.08.2018 року під час скоєння кримінального правопорушення міг усвідомлювати свої дії і керувати ними, та на даний час усвідомлює свої дії та керує ними. За своїм психічним станом застосування заходів примусового характеру не потребує. Відповідно до досудової доповіді уповноваженого органу з питань пробації, складеної відповідно до вимог ст. 314-1 КПК України, у відношенні обвинуваченого, слідує, виправлення останього можливе за умови постійного нагляду та контролю.
Суд враховує, що покарання, яке узгодили сторони кримінального провадження -обране з врахуванням загальних засад призначення покарань, передбачених ст.ст.65-67 КК України, особи обвинуваченого, та буде достатнім для виправлення ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових злочинів у вигляді обмеження волі на строк 1 (один) рік, із звільненням ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 Кримінального кодексу України. На підставі ч.1 п.1,2 ст. 76 КК України необхідно покласти на ОСОБА_5 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання. З урахуванням тяжкості скоєного злочину та обставин, що обтяжують покарання- суд вважає необхідним відповідно до ст.76 ч.2 п.2 КК України покласти додатково обов`язок: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов по справі та процесуальні витрати відсутні.

Питання про долю речових доказів та документів необхідно вирішити відповідно до вимог ч.9 ст.100 КПК України.

В зв`язку з тим, що слід призначити покарання ОСОБА_5 у виді обмеження волі з випробуванням з іспитовим строком, необхідно звільнити ОСОБА_5 з під варти негайно в залі суду.

Необхідно зарахувати ОСОБА_5 в строк відбування покарання по даному вироку- час попереднього ув`язнення, перебування останього під вартою з 21.08.2018 року по 13.11.2018 року включно.

Більш м`який запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили- не обирати.

Керуючись ст.ст.374- 376, 394,395, 471, 474, 475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про примирення від 13.11.2018 року, укладену між потерпілим ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з одного боку, та підозрюваним ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з іншого боку, на підставі ст.ст. 468, 469, 471 КПК України.

Визнати ОСОБА_5 винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України і призначити йому узгоджене між сторонами покарання за ст.190 ч.2 КК України у вигляді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає відповідно до ст. 76 ч.1 п.п.1,2 Кримінального кодексу України покладені на нього такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. А також виконає покладений на нього відповідно до ст.76 ч.2 п.2 КК України додатково обов`язок: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

ОСОБА_5 звільнити з під варти в залі суду негайно.

До вступу вироку в законну силу інший більш м`який запобіжний захід ОСОБА_5 - не обирати.

Зарахувати ОСОБА_5 в строк відбування покарання по даному вироку - час попереднього ув`язнення, його перебування під вартою з 21.08.2018 року по 13.11.2018 року включно.

Речові докази: мобільний телефон марки «NOKIA Х-2-02» ІМЕІ: НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 та знаходиться у нього на відповідальному зберіганні згідно розписки (а.с.22,23кр.пр.) залишити у останнього.

Диск формату «DVD-R», наданий з нагрудних камер відео фіксації поліцейських №АЕ 00222, АЕ 00233, на які здійснювалась фіксація факту зупинки та поверхневої перевірки ОСОБА_5 від 30.06.2018 року та долучений до кримінального провадження в якості документу (а.с.35,37 кр.пр.) - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав передбачених ч. 3 ст.394 КПК України.

Вирок суду на підставі угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим (підозрюваним) може бути оскаржений в апеляційному порядку:

1) обвинуваченим … виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою ст.474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) потерпілим … виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою ст.474 КПК України;

3) прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою ст.469 КПК України угода не може бути укладена.

У разі невиконання угоди про примирення потерпілий чи прокурор відповідно мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого законом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення. Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.

Суддя ОСОБА_1