Справа № 500/6997/18
Провадження № 1-кп/500/575/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2018 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,
обвинувачений ОСОБА_4 ,
потерпілий ОСОБА_5 ,

розглянувши в місті Ізмаїлі Одеської області у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0001137, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Матроска Ізмаїльського району Одеської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, працюючого різноробочим на підприємстві «Масложиркомбінат», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

раніше судимого:

30.08.1996 р. Ізмаїльським районним судом Одеської області за ч. 3 ст. 140, ст. 81, ч. 3 ст. 208, ст. 42 КК України 1960 р. до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

14.04.1997 р. Ізмаїльським районним судом Одеської області за ч. 3 ст. 140, ч. 3 ст. 42 КК України 1960 р. до 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;

14.08.2003 р. Ізмаїльським районним судом Одеської області за ч. 3 ст. 185, ст. 75 КК України до 4 років позбавлення волі з випробуванням строком на 2 роки;

25.05.2004 р. Ізмаїльським районним судом Одеської області за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі;

26.02.2010 р. Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч. 2, 3 ст. 185, ст. 70 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі, звільненого 07.02.2013 р. у зв`язку з відбуттям строку покарання,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 06 травня 2018 року біля 16 години, більш точний час встановити не надалось можливим, знаходячись в гостях у потерпілого ОСОБА_5 в будинку АДРЕСА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, скориставшись відсутністю власника будинку та сторонніх осіб, які могли би помітити його протиправні дії, шляхом вільного доступу, таємно викрав з вищевказаного будинку наступне майно: 2 сорочки вартістю 30 і 20 гривень відповідно, куртку вартістю 120 гривень, куртку вартістю 150 гривень, куртку джинсову вартістю 200 гривень, куртку спортивну марки «Версачі» вартістю 100 гривень, 1 упаковку гречаної крупи торгівельної марки «Українська зірка» вартістю 40 гривень, 1 упаковку макаронів торгівельної марки «Українська зірка» вартістю 20 гривень, музичну колонку (ФМ) вартістю 150 гривень, зарядний пристрій марки «Самсунг» до мобільного телефону вартістю 60 гривень, сумку вартістю 20 гривень, 2 ножі вартістю 25 гривень кожен на суму 50 гривень, а всього спричинив збитки потерпілому ОСОБА_5 на загальну суму 960 гривень. При цьому, ОСОБА_4 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки він був затриманий з викраденим при виході з будинку потерпілим ОСОБА_5 .

Відповідальність за вчинений ОСОБА_4 злочин передбачена ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки він вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, тобто виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винним в обсязі пред`явленого йому обвинувачення. В ході судового розгляду він детально розповів про обставини злочину та щиро розкаявся в його вчиненні, не піддавши сумніву обставини, викладені в обвинувальному акті, зокрема, перелік та вартість майна, яке він намагався викрасти. Так, обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що дійсно 06 травня 2018 року був в гостях у ОСОБА_5 , та перебував в стані алкогольного сп`яніння, коли ОСОБА_5 вийшов з будинку він почав збирати речі належні ОСОБА_5 зазначені в обвинувальному акті, однак коли вже хотів вийти з речами з будинку ОСОБА_5 його зупинив.

Потерпілий ОСОБА_5 підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті.

Відповідно до обвинувального акту матеріальна шкода потерпілому ОСОБА_5 відшкодована в повному обсязі, цивільний позов від потерпілого не надходив.

Приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини в обсязі пред`явленого йому обвинувачення, а також те, що він не піддавав сумніву обставини, викладені в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів у добровільності позиції обвинуваченого, у суду також не виникає сумнівів у добровільності позиції інших учасників судового провадження. У зв`язку з цим згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченого ОСОБА_4 , допитом потерпілого ОСОБА_5 , а також дослідженням документів, що стосуються особи обвинуваченого ОСОБА_4 та судових товарознавчих експертиз. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд у відповідності до ст.ст. 65, 68 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також ступінь здійснення злочинного наміру та причини, внаслідок яких злочин не було доведено до кінця.

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин середньої тяжкості.

За місцем проживання ОСОБА_4 характеризується позитивно.

До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

До обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 , суд відносить вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Згідно абз. 17 ч. 1 ст. 368 КПК, ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно якої ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий, ризик небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осіб оцінюється як середній. Органом пробації зроблений висновок про те, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення волі можливе, але становить високу небезпеку. У разі звільнення від відбування покарання орган з питань пробації вважає доцільним покладення обов`язку пройти апробаційну програму «зміна прокримінального мислення».

З урахуванням вказаних обставин, особи обвинуваченого ОСОБА_4 , того, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненні злочину, активно сприяв його розкриттю, того, що шкода повністю відшкодована, суд у відповідності до вимог Кримінального кодексу України та передбачених ним санкцій вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе з призначенням йому остаточного покарання у виді позбавлення волі в межах санкції частини 2 ст. 185 КК України, та зі звільненням його на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням.

У зв`язку зі звільненням від відбування покарання з випробуванням суд покладає на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 76 КК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні не затримувався та під вартою не тримався. Клопотань про застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили від прокурора не надійшло.

В силу ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_4 мають бути стягнуті на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів для проведення судових товарознавчих експертиз № 18-2557/32, № 18-2559/32, № 2556/32, № 18-2558/32 вартістю 1 430 грн., 1 430 грн., 2 145 грн., 1 430 грн. відповідно, в загальному розмірі 6 435 грн.

Керуючись ст. ст. 369 371, 373 375 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк два роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням строком на два роки.

В силу ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки, що передбачені п. п. 1, 2 ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 76 КК України, а саме:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
Іспитовий строк ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 22 грудня 2018 року.

Стягнути з ОСОБА_4 витрати на залучення експертів для проведення судових товарознавчих експертиз в сумі 6 435 (шість тисяч чотириста тридцять п`ять) гривень.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Апеляційним судом Одеської області.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, а обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1