У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 21 грудня 2018 року
Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №10 в м. Луцьку клопотання слідчого СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, погодженим прокурором Луцької місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_5 .

Просить суд застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 0004635 від 18 грудня 2018 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 статті 185 КК України на строк 60 днів з підстав, викладених в клопотанні.

В судовому засіданні слідчий підтримав своє клопотання та пояснив, що є всі наявні ризики, які вказують на те, що підозрюваний ОСОБА_5 , раніше судимий, підозрюється у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 6 років. А тому у зв`язку із чим необхідно застосувати у відношенні нього запобіжний захід саме у вигляді тримання під вартою. Просив клопотання задовольнити з цих підстав.

Прокурор в судовому засіданні вважав, що клопотання підлягає до задоволення, та пояснив, що повністю підтримує пояснення слідчого, в матеріалах клопотання є докази для тримання ОСОБА_5 під вартою. Просив задовольнити клопотання.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання та просив відмовити.

Захисник підозрюваного ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання щодо обрання у відношенні підзахисного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Просила відмовити в задоволенні клопотання та обрати більш м`який запобіжний захід.

Заслухавши пояснення слідчого, прокурора, підозрюваного, захисника, дослідивши письмові матеріали клопотання, суд приходить до висновку про часткове задоволення клопотання з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до ст. 91 КПК України У кримінальному провадженні підлягають доказуванню:

1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;

3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;

4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження;

5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання;

6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення;

7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого. Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Відповідно до ст. 176 КПК України запобіжними заходами є:

1) особисте зобов`язання;

2) особиста порука;

3) застава;

4) домашній арешт;

5) тримання під вартою.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується..

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

За загальними приписами вище зазначених правових норм КПК України, вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний:

здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування і судового розгляду, діяти відповідно до вимог кримінального процесуального закону;

пам`ятати, що критерії для обрання того чи іншого запобіжного заходу передбачені у ч. 1 ст. 194 КПК, а тому слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу, якщо за результатами розгляду клопотання встановить:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні;

перевіряти наявність підстав і мети застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні, встановлювати обґрунтованість таких підстав з огляду на фактичні дані, установлені конкретні обставини кримінального провадження;

враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ);

зважати, що тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені у ст. 177 КПК. При розгляді клопотання про обрання або ж продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі Харченко проти України );

мати на увазі, що до підозрюваного, обвинуваченого у вчиненні злочину, за який передбачено основне покарання у виді штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, може бути застосовано запобіжний захід лише у вигляді застави або тримання під вартою у випадках та в порядку, передбачених главою 18 КПК України (ч. 7 ст. 194 КПК);

ретельно перевіряти дотримання уповноваженими органами вимог статей 207 213 КПК України у випадках затримання особи без ухвали слідчого судді, суду.

Крім того, слідчий суддя має сумлінно виконувати обов`язки щодо загального захисту прав людини у порядку ст. 206 КПК.

Судом при розгляді клопотання встановлено, що у провадженні СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004635 від 18.12.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Також встановлено, що орган досудового розслідування вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України обгрунтовують зібраними по кримінальному провадженню доказами, які зазначені у клопотанні.

Санкцією ч. 3 ст. 185 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до шести років.

Таким чином, у відповідності до положень ст. 12 КК України, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину.

Також судом встановлено і це вбачаться із змісту самого клопотання, що стороною кримінального провадження у своєму клопотанні вказується про наявність таких ризиків, як переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків чи потерпілих, та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Також в ході судового розгляду клопотання по суті, судом достовірно встановлено, а стороною кримінального провадження доведено наявними в матеріалах клопотання доказами, наявність такого ризику, зокрема, як переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Оскільки ОСОБА_5 раніше судимий, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину. В підозрюваного ОСОБА_5 відсутні міцні соціальні зв`язки. При цьому, суд звертає особливу увагу, що злочин, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 був вчинений на території міста Луцьк, Волинської області. Однак, сам ОСОБА_5 , зареєстрований та проживає в місті Ковель, Волинської області.

Також в ході судового розгляду клопотання по суті, судом достовірно встановлено, а стороною кримінального провадження доведено наявними в матеріалах клопотання доказами, наявність такого ризику, зокрема, як незаконно впливати на свідків або потерпілого у кримінальному провадженні.

Судом при розгляді клопотання встановлено, що в разі причетності до інкримінованого йому кримінального правопорушення, підозрюваному ОСОБА_5 достовірно відоме місце проживання потерпілого ОСОБА_7 . Та при обранні запобіжного заходу, не пов`язаного з обмеженням волі у вигляді тримання під вартою матиме реальну можливість незаконного впливу на зазначену особу, чим ставить її у вразливе становище.

Також в ході судового розгляду клопотання по суті, судом достовірно встановлено, а стороною кримінального провадження доведено наявними в матеріалах клопотання доказами, наявність такого ризику, зокрема, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Судом при розгляді клопотання встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 неодноразово судимий, востаннє вироком Ковельського міського суду Волинської області від 01 серпня 2007 року за ч. 2 ст. 186 КК України. При цьому, в матеріалах клопотання взагалі відсутні докази, що судимість ОСОБА_5 знята або погашена у встановленому законом порядку. Таким чином, всупереч відомостям, викладеним в клопотанні слідчого СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу, взагалі відсутні докази, що підозрюваний ОСОБА_5 в порядку статті 89 КК України раніше не судимий.

А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про те, що підозрюваний ОСОБА_5 на шлях виправлення не став, оскільки підозрюється у вчиненні нового тяжкого корисливого злочину. Матеріалами, наданими стороною кримінального провадження підтверджується, що підозрюваний ОСОБА_5 не має постійного джерела доходів та засобів для існування. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України

Крім того, у суду не виникає сумнівів щодо наявності обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України. Оскільки самим ОСОБА_5 або його захисниками ОСОБА_8 та ОСОБА_6 повідомлення про підозру не оскаржувалось.

Також в ході судового розгляду клопотання по суті судом встановлено і це також вбачається із змісту самого клопотання, що стороною кримінального провадження належним чином обґрунтовано недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні. Оскільки ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий, в нього відсутнє джерело доходу та міцні соціальні зв`язки. Що в сукупності унеможливлює застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3 статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до п. 2 ч. 5 статті 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Приймаючи до уваги обставини, встановлені при розгляді клопотання по суті суд приходить до висновку про визначення розміру застави щодо підозрюваного ОСОБА_5 у максимальному розмірі, передбаченому п. 2 ч. 5 статті 182 КПК України 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в гривневому еквіваленті складає 140 960,00 гривень.

При цьому, не підлягає до задоволення клопотання в частині зазначення обов`язку, який слід покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , а саме з`являтися за викликом до слідчого, прокурора, суду. Оскільки ч. 5 статті 194 КПК України такий обов`язок не передбачений взагалі.

Однак, суд приходить до висновку про доцільність покладення на підозрюваного саме обов`язку, передбаченого п. 1 частини 5 статті 194 КПК України, а саме - прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю. При цьому, визначеною службовою особою є слідчий в кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004635 від 18.12.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що стороною кримінального провадження при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у відношенні підозрюваного ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою доведено обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_5 , кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України. Що не заперечується особисто підозрюваним та його захисником. При цьому, наявні достатні підстави вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України, та які в дійсності знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду клопотання по-суті та доведені стороною кримінального провадження - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого та вчинити інше кримінальне правопорушення. При цьому стороною кримінального провадження виконано вимоги п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, та доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризиків, які в ході судового розгляду клопотання по суті знайшли своє підтвердження і судом приймаються до уваги та зазначені у клопотанні. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про застосування у відношенні підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч.1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Відповідно до ст. 115 КПК України строки, встановлені цим Кодексом, обчислюються годинами, днями і місяцями.

Таким чином, суд приходить до висновку, що строк тримання під вартою для підозрюваного ОСОБА_5 становить два місяці, починаючи з 18 грудня 2018 року.

Керуючись ст. ст. 193, 194, 196 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_5 задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, офіційно не працюючого, неодруженого, раніше судимого, освіта середня, запобіжний захід у вигляді - тримання під вартою упродовж шістдесяти днів.

Строк дії ухвали два місяці з дня постановлення ухвали.
Строк тримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою закінчується 15 лютого 2019 року.

Визначити розмір застави підозрюваному ОСОБА_5 в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в гривневому еквіваленті складає 140 960,00 гривень, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 обов`язків, передбачених ст. 194 цього Кодексу, а саме:
1) прибувати до слідчого із встановленою періодичністю;
2) повідомляти слідчого, прокурора про зміну свого місця проживання;
Строк дії ухвали два місяці з дня постановлення ухвали.
В задоволенні решти клопотання відмовити.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала в повному об`ємі

складена 28 грудня 2018 року

Слідчий суддя: ОСОБА_1