справа № 208/7420/18
№ провадження 1-кп/208/626/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2018 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Заводського районного суду м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області у стадії підготовчого судового засідання обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001624 від 04.10.2018 і угоду про визнання винуватості, укладену прокурором Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області юрист 2 класу ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0001624 від 04.10.2018, з однієї сторони (далі - прокурор), та обвинуваченим у цьому провадженні

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю міста Дніпродзержинська, громадянину України, українцю, який має середню освіту, приватний підприємець, офіційно не одружений, який не має на утриманні малолітніх дітей, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимому,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, суд

ВСТАНОВИВ:

Згідно обвинувального акту у кримінальному провадженні №0001624 від 04.10.2018 та угоди про визнання винуватості від 31.10.2018р. ОСОБА_4 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення при наступних обставинах:

На початку серпня 2018 року в денний час доби (більш точна дата і час в ході досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_4 , з метою незаконного придбання, виготовлення та зберігання без мети збуту наркотичного засобу «канабіс», перебуваючи біля лісосмуги, розташованої біля Кам`янської виправної колонії №34 по вул. М.Грушевського, буд. 214 в м. Кам`янському (більш точне місце в ході досудового розслідування не встановлено), достовірно знаючи, що на вказаній земельній ділянці ростуть нарковмісні рослини коноплі, розуміючи та усвідомлюючи в повній мірі протиправність та караність своїх дій, в порушення вимог ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини та прекурсори» № 60/95-ВР від 15.02.1995, умисно зірвав знайдені кущі коноплі, тобто шляхом збирання дикорослих нарковмісних рослин, придбав невстановлену кількість наркотичного засобу «канабіс» без мети збуту.

Продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел, спрямований на зберігання наркотичного засобу, ОСОБА_4 , незаконно придбавши наркотичний засіб «канабіс» у зазначеному місці, у вказані дату і час, одразу ж здійснив переміщення безпосередньо при собі невстановленої в ході досудового розслідування кількості наркотичного засобу «канабіс» до місця свого мешкання, а саме: АДРЕСА_2 , де почав незаконно зберігати за місцем свого мешкання невстановлену кількість наркотичного засобу «канабіс» без мети збуту.

У подальшому, на початку серпня 2018 року в денний час доби (більш точна дата і час в ході досудового розслідування не встановлено), за адресою свого мешкання: АДРЕСА_2 , шляхом висушування та подрібнення листя рослини коноплі виготовив наркотичний засіб «канабіс», який продовжив незаконно зберігати за вказаною адресою мешкання для власного вживання без мети збуту до проведення обшуку за вказаною адресою.

16.10.2018 у період часу з 18.58 год. до 19.21 год. на підставі ухвали слідчого судді за місцем мешкання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 , проведено обшук, під час якого в кухні виявлено та вилучено речовину, масою 18,518 г., яка згідно висновку експерта №1/8.6/4116 від 26.10.2018 є канабісом, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонений. Маса канабісу (в перерахунку на висушену речовину) становить 17,777 г, що перевищує невеликі розміри наркотичного засобу.

Таким чином, ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, а саме: у незаконному придбанні, виготовленні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту.

31 жовтня 2018 року між прокурором Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості.

Відповідно змісту укладеної, та підписаної сторонами угоди:

Сторони повністю погодилися з формулюванням фактичних обставин вказаного кримінального правопорушення та його правовою кваліфікацією за ч.1 ст.309 KK України.

Обвинувачений жодним чином проведенню досудового розслідування не перешкоджав, в ході досудового розслідування беззастережно визнавав вину та активно сприяв проведенню досудового розслідування. Крім того, обвинувачений зобов`язується при володінні інформацією щодо осіб, які виготовляють, зберігають, вирощують, збувають наркотичні засоби або психотропні речовини та інші кримінальні правопорушення повідомляти негайно правоохоронні органи.

Сторони підтверджують, що в результаті вчинення зазначеного вище кримінального правопорушення обвинуваченим матеріальна шкода не заподіяна, а тому потреби у їх відшкодуванні немає.

Відповідно до ч.4 ст.12 КК України злочин, передбачений ч.1 ст.309 КК України, відноситься до злочинів середньої тяжкості, тому згідно з ч.4 ст.469 КПК України в даному кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого (згідно зі ст.66 КК України), є щире каяття, а обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого (згідно ст. 67 КК України) під час досудового розслідування не встановлено.

Крім того, при призначенні покарання слід враховувати те, що обвинувачений повністю визнає вину у вчиненому, розкаюється; раніше не судимий; має постійне місце проживання і реєстрації; у лікаря психіатра на обліку не перебуває; перебуває на обліку у лікаря нарколога під профілактичним наглядом; за місцем мешкання характеризується задовільно. З урахуванням обставин кримінального провадження, особи обвинуваченого, цілі та мети покарання, сторони узгодили наступне покарання:

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України та призначити покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Вирішити долю, речових доказів в порядку ст.100 КПК України.

Сторони розуміють, що відповідно до положень ч.2 ст.473 КПК України наслідками укладання та затвердження угоди про визнання винуватості є обмеження їх права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст.394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Відповідно до ч.3 ст.424 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди після його перегляду в апеляційному порядку, а також судове рішення суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на такий вирок можуть бути оскаржені в касаційному порядку:

1) засудженим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без згоди засудженого на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою - сьомою статті 474 цього Кодексу, у тому числі нероз`яснення засудженому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Підстави оскарження вироку, яким затверджена ця Угода, в апеляційному порядку, що визначені в ч.4 ст. 394 КПК України, та в касаційному порядку, що визначені ч.3 ст.424 КПК України, обвинуваченому роз`яснено.

Також наслідком укладання даної Угоди для обвинуваченого є його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 п.1 ч.4 ст.474 КПК України, а саме: права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права: мовчати і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення, мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно, допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь.

У разі невиконання обвинуваченим Угоди про визнання винуватості відповідно до ст.476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення звернутися до суду, яким затверджена Угода, з клопотанням про скасування вироку. Наслідком скасування вироку є призначення судового розгляду в загальному порядку.

Крім того, обвинуваченому роз`яснено, що умисне невиконання цієї Угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст.389-1 КК України.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вказав що між ним та прокурором укладено угоду про визнання винуватості у скоєнні злочину, передбаченому ч.1 ст.309 КК України з призначенням покарання у виді штрафу 850 грн. Винним визнає себе повністю, розкаюється, по суті пред`явленого обвинувачення пояснив, що злочин вчинив при зазначених в обвинувальному акті та угоді про визнання винуватості обставинах. Просить затвердити укладену між ним і прокурором угоду, не бажає щоб суд розглядав справу в загальному порядку, укладення угоди є добровільним.

Суд, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши в обвинуваченого повне порозуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які б примусили його погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого щодо нього обвинувачення, виду і строку покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, дійшов висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості. При цьому суд виходить з наступного.

Так, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.309 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , згідно ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості.

Відповідно до ч.4 ст.469 КПК України, враховуючи що кримінальне правопорушення відноситься до злочину середньої тяжкості, відсутність потерпілого, та у випадку завдання кримінальним правопорушенням шкоди лише державним та суспільним інтересам, може бути укладено угоду про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим.

Угода за змістом укладена відповідно до ст.472 КПК України і має усі необхідні реквізити та відомості, у т.ч. стосовно міри та виду узгодженого між сторонами покарання та наслідків невиконання угоди.

Суд переконався в тому, що угоду сторонами підписано добровільно, свідомо, без впливу будь-яких сторонніх обставин чи факторів. Умови укладеної угоди також не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод чи інтересів сторін чи інших осіб. З угоди також не вбачається обставин, які б свідчили про очевидну неможливість виконання обвинуваченим узятих на себе за угодою зобов`язань.

Як видно з реєстру матеріалів досудового розслідування у справі зібрано достатньо доказів для обґрунтованого обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, а тому визнання ним винуватості є цілком виправданим.

З урахуванням особи винного, ступеню та характеру сприяння обвинуваченого у проведенні досудового розслідування щодо нього, характеру і тяжкості скоєного, наявності суспільного інтересу в забезпеченні швидшого досудового розслідування і судового провадження, наявність суспільного інтересу в запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень, те що ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненому, розкаюється, раніше не судимий, має постійне місце проживання і реєстрації, у лікаря психіатра на обліку не перебуває, перебуває на обліку у лікаря нарколога під профілактичним наглядом; за місцем мешкання характеризується задовільно, відсутність тяжких наслідків, завданих кримінальним правопорушенням, суд прийшов до висновку, що обставини цілком враховані угодою про визнання винуватості і знайшли своє відображення в узгодженому остаточному покаранні, а тому вважає необхідним затвердити угоду про визнання винуватості, а саме: призначити покарання ОСОБА_4 у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Питання щодо судових витрат слід вирішити в порядку, передбаченому ст.124 КПК України.

Питання щодо речових доказів, в порядку передбаченому ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373,374,472,473,474,475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 31 жовтня 2018 року, укладену між прокурором Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області юрист 2 класу ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0001624 від 04.10.2018, з однієї сторони, та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з іншої сторони.

Відповідно до затвердженої угоди про визнання винуватості визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, і призначити ОСОБА_4 за ч.1 ст.309 КК України покарання у вигляді штрафу 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в розмірі 850 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 1 144,00 грн. витрат, пов`язаних із проведенням судово-хімічної експертизи за № 1/8.6/4116 від 26.10.2018 року.

Речові докази:

- вилучений особливо небезпечний засіб, обіг якого заборонено - канабіс, маса канабісу (в перерахунку на висушену речовину) становить 17,777 г. поміщений до спецпакету № 0200206, фрагмент пластикової пляшки, на поверхні якої виявлений наркотичний засіб, обіг якого заборонено - екстракт канабісу, в перерахунку на висушену речовину складає: 0,0007 г. та 0,0005 г. поміщений до спецпакету № 0200207, який знаходиться на збереженні в камері схову Заводського ВП квитанція № 000292 знищити.

На вирок сторонами може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, але лише у випадках, встановлених ст.ст.473,394 КПК України.

Якщо апеляційну скаргу не подано, то вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1