У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 194/947/18

№ 1-кп/183/1130/18

26 грудня 2018 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю

секретаря ОСОБА_2

розглянувши в залі Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження №0000023 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого АДРЕСА_1 ,

за участі сторін кримінального провадження

прокурора ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 3692 КК України

встановив

до суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 3692 КК України.

При проведенні підготовчого судового засідання прокурор ОСОБА_4 висказався за призначення кримінального провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні, вважає, що підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акту не вбачає. Клопотання про зміну обвинувального акту не заявляв.

Захисник ОСОБА_5 заявила клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, як такого, що не відповідає вимогам КПК України, посилаючись на численні порушення та недоліки обвинувального акту та невідповідність його фактичним обставинам. Захисник вважає, що слідчим допущено порушення вимог закону щодо належного викладення обставин справи, щодо відсутності відомостей про особу, на яку мав намір вплинути обвинувачений. В наслідок допущених порушень має місце порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, відповідно до якої обвинувачений має право бути негайно і детально проінформованим про характер та причини висунутого проти нього обвинувачення.

Ще однією підставою повернення справи прокурору захисник вважає порушення слідчим строків досудового розслідування, так як підозру ОСОБА_3 було пред`явлено 26.04.2018 р., а кримінальне провадження було направлено вперше до суду Тернівського міського суду 05.07.2018 р. Таким чином слідчим двомісячний строк досудового розслідування не дотримано і кримінальне провадження не може бути розглянуто судом.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав клопотання захисника про повернення обвинувального акту прокурору.

Прокурор ОСОБА_4 висказався проти повернення кримінального провадження з підстав закінчення строку досудового розслідування, оскільки досудове розслідування проведено в межах строків передбачених КПК України.

Дослідивши обвинувальний акт, вислухавши думку учасників процесу, оцінивши доводи викладенні у клопотанні захисника про повернення обвинувального акту прокуророві, суд дійшов висновку про повернення обвинувального акту прокурору в зв`язку з невідповідністю його вимогам КПК України.

При винесенні такого рішення суд виходить з наступного : відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 314 КПК України одним із рішень, які приймає суд у підготовчому судовому засіданні є направлення обвинувального акту прокуророві, якщо він не відповідає вимогам КПК України. Відповідно до ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити відомості про кожного обвинуваченого, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, правову кваліфікацію з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Судом встановлено, що слідчим та прокурором не виконано належним чином вимоги ст. 291 КПК України, так як відповідно до обвинувального акту ОСОБА_3 обвинувачується в одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функції держави і його дії кваліфіковані за ч. 2 ст. 3692 КК України, як одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

Разом з тим формулювання обвинувачення не містить назви особи, уповноваженої на виконання функцій держави, на яку мав намір вплинути обвинувачений, при цьому з тексту обвинувачення можливо допустити, що такою особою може бути суддя Тернівського міського суду Дніпропетровської області. Але припущення не може бути встановленим беззаперечним фактом і по суті є сумнівом, який відповідно до вимог КПК України повинен бути на користь обвинуваченого. Також тексті обвинувального акту при викладенні фактичних обставин вказано, що ОСОБА_6 передав гроші через ОСОБА_7 для ОСОБА_3 , а в правовій кваліфікації вказано що ОСОБА_3 обвинувачується одержанні неправомірної вигоди для себе. На думку суду таке викладення обставин і кваліфікація дій обвинуваченого протирічать одне одному. В наслідок таких порушень по суті в описі кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 відсутня об`єктивна сторона кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 3692 КК України, що в свою чергу зобов`язує суд внаслідок порушень слідчим вимог п. 5 ч. ст. 291 КПК України прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору.

До таких висновків суд прийшов не вдаючись до оцінки доказів, а лише посилаючись на ті, обставини, які зазначені в обвинувальному акті, які в свою чергу є суперечними між собою та суперечать кваліфікації дій обвинуваченого, та на підставі яких, у разі призначення обвинувального акту до розгляду, суд позбавлений можливості виконати свій обов`язок, передбачений ст. 348 КПК України : роз`яснити суть обвинувачення, оскільки вказане обвинувачення є не зрозумілим навіть для суду, неоднозначним і сумнівним, що призводить до можливості різного трактування та розуміння сутті обвинувачення.

Суд вважає також неприпустимим покладатись на ймовірне використання прокурором свого права зміни обвинувачення, оскільки це є безпосереднім волевиявленням сторони обвинувачення, вплив на яке може вказувати на упередженість суду.

Виходячи з вимог ст. ст. 277, 291 КПК України, обвинувачення має бути логічним та конкретним, виходячи з об`єктивно встановлених обставин кримінального правопорушення і у ході співставлення яких з ознаками кваліфікації слідчому належить керуватися кримінальним законом, який характеризує об`єктивну сторону конкретного кримінального правопорушення.

Обвинувальний акт є підсумковим процесуальним документом, яким визнається достатність доказів, зібраних під час досудового розслідування, засвідчується його завершення й надання доступу до матеріалів стороні захисту. Для суду цей процесуальний документ є правовою підставою для призначення підготовчого судового засідання, судового розгляду, визначення його меж.

Сом встановлено порушення слідчим вимог п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, відповідно до якого кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який... встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Слідчий був повинен беззаперечно дотриматися вимог підпунктів а, с, ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, якими гарантовано право кожного обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення мати щонайменше такі права: бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд.

Суд вважає за необхідне в даному випадку звернутися до практики Європейського суду з прав людини, яка є обов`язковою для застосування під час здійснення кримінального провадження з огляду на вимоги ч. 2, ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України, яка в свою чергу вимагає приділяти особливу увагу роз`ясненню обвинувачення особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (Рішення від 19.12.1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії» № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд констатував, що положення підпункту а пункту 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (постанова Великої Палати від 25.03.1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», № 25444/94 п.52 та рішення у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 року, № 10709/02, п. 34).

В свою чергу, зазначені недоліки обвинувального акту в тому числі і в частині з`ясування деталей вчинення злочину, призводять до грубого порушення права на захист ОСОБА_3 , оскільки порушують його право знати у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують, яке є беззаперечним і закріплено у п. 1 ч. 3 ст. 42 КПК України.

Приймаючи рішення про повернення обвинувального акту прокурору, суд вважає, що має місце і вказана стороною захисту підстава повернення обвинувального акту прокуророві : порушення слідчим основоположного права, гарантованого підпунктами 1, 3 ч. 3 ст. ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, внаслідок чого було допущеного порушення принципу змагальності сторін передбаченого ст. 22 КПК України, оскільки унеможливлюють адекватну відповідь сторони захисту на аргументи сторони обвинувачення та на висунуте обвинувачення взагалі, що ставить під загрозу і можливість забезпечення справедливого судового розгляду у даному кримінальному провадженні, гарантованого ч. 1 ст. 21 КПК України.

Щодо посилання захисника на порушення строку досудового розслідування, як на підставу повернення обвинувального акту прокурору, то суд вважає таку обставину не обґрунтованою. Судом встановлено що відповідно до вимог пункту 3 п. 2 ч. 1 ст. 219 КПК України досудового розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину. ОСОБА_3 слідчим повідомлено про підозру 26.04.2018 р. а 25.06.2018 р. ОСОБА_3 та його захиснику відкрито матеріали досудового розслідування, вони ознайомилися з кримінальним провадження, та ОСОБА_3 вручено обвинувальний акт. Відповідно до ч. 1 ст. 290 КПК України слідчий визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування. Вказану дію слідчий виконав 25.06.2018 р., таким чином завершивши досудове розслідування у двомісячний строк.

Посилання захисника на факт надходження кримінального провадження до Тернівського міського суду 05.07.2018 р. як на факт порушення строку досудового розслідування суд вважає не достатнім для того, щоб врахувати його беззаперечною підставою для повернення кримінального провадження прокурору.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 314-316 КПК України, суд

постановив :

обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000023 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 3692 КК України повернути прокурору Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області, як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1