Справа № 461/7019/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/130/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі

головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляційною скаргою прокурора Сихівського відділу Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_7 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 31 січня 2019 р.,

ВСТАНОВИЛА:
Оскаржуваною ухвалою відмовлено у задоволенні подання Личаківського районного відділу з питань пробації філії Центру пробації у Львівській області про заміну засудженому ОСОБА_8 несплаченої суми штрафу у розмірі 850 грн. 00 коп. покаранням у виді 50 год. громадських робіт.

Вказане рішення обґрунтоване тим, що вироком Галицького районного суду м. Львова від 24 вересня 2018 р. затверджено угоду про примирення від 17 вересня 2018 р. у кримінальному провадженні №0002763 від 10 червня 2018 р., укладену між обвинуваченим ОСОБА_8 та потерпілим ОСОБА_9 . ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. 00 коп. На момент розгляду подання місцевим судом в матеріалах справи відсутні будь-які відомості про виконання засудженим вироку суду від 24 вересня 2018 р. в частині призначеного покарання. Однак, суд дійшов висновку, що в разі невиконання вироку, ухваленого по угоді, підлягають застосуванню положення ч.ч.1, 3 ст.476 КПК України, якими передбачено, що у разі невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості потерпілий чи прокурор відповідно мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку; суд своєю ухвалою скасовує вирок, яким затверджена угода, якщо особа, яка звернулася з відповідним клопотанням, доведе, що засуджений не виконав умови угоди; наслідком скасування вироку є призначення судового розгляду в загальному порядку або направлення матеріалів провадження для завершення досудового розслідування в загальному порядку, якщо угода була ініційована на стадії досудового розслідування. Таким чином, як констатував суд, у КПК України чітко визначено наслідки невиконання угоди про примирення, а тому клопотання органу пробації про заміну ОСОБА_8 невідбутого покарання у виді штрафу на громадські роботи не відповідає вимогам закону.

Не погоджуючись з таким висновками, прокурор оскаржив ухвалу суду в апеляційному порядку. У поданій апеляційній скарзі апелянтом зазначено, що суд першої інстанції неправильно витлумачив положення ч.1 ст.476 КПК України, оскільки даною нормою передбачено можливість подання клопотання про скасування вироку, ухваленого на підставі двох видів угод: про примирення або визнання винуватості. При цьому, законодавцем зазначено, що право на звернення з таким клопотанням мають потерпілий чи прокурор відповідно. Отже, на думку прокурора, процесуальним законом чітко визначено двох суб`єктів подання клопотання про скасування вироку: потерпілого у випадку ухвалення вироку на підставі угоди про примирення та прокурора у випадку ухвалення вироку на підставі угоди про визнання винуватості. На це вказує вжиття законодавцем терміну «відповідно», адже прокурор не є стороною угоди про примирення, а тому, за змістом закону, не може вносити клопотання про скасування вироку, яким така угода затверджена. Крім цього, на думку апелянта, судом першої інстанції безпідставно не враховано, що підставою для звернення з клопотанням про скасування вироку, ухваленого на підставі угоди, є невиконання умов угоди, а в даному випадку органом пробації порушено питання про застосування передбачених ст.53 КК України наслідків у зв`язку з невиконанням засудженим ОСОБА_8 призначеного йому покарання. Ототожнення цих двох правових інститутів недопустиме. В іншому випадку, як стверджує прокурор, за логікою суду жоден державний орган: ні прокуратура, ні орган пробації не мають права ініціювати питання про заміну засудженому несплаченого штрафу іншим покаранням. Це прямо суперечить положенням ч.3 ст.26 КВК України, яка зобов`язує в таких випадках орган пробації звернутися до суду з відповідним поданням. Залишення поза увагою вказаних обставин, на переконання прокурора, зумовило постановлення місцевим судом незаконної та необґрунтованої ухвали, яку апелянт просить скасувати і постановити нову, якою задоволити подання Личаківського районного відділу з питань пробації філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області про заміну несплаченої засудженим ОСОБА_8 суми штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. 00 коп., покаранням у виді 50 годин громадських робіт.

Заслухавши доповідача, доводи прокурора на підтримання поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає задоволенню.

Як вбачається з наявних матеріалів, органом пробації перед місцевим судом порушено питання про заміну засудженому ОСОБА_8 несплаченої суми штрафу у розмірі 850 грн. 00 коп. покаранням у виді 50 год. громадських робіт. При цьому, вирок Галицького районного суду м. Львова від 24 вересня 2018 р., яким ОСОБА_8 було засуджено до покарання у виді штрафу, постановлявся за угодою про примирення між обвинуваченим ОСОБА_8 та потерпілим ОСОБА_9 .

Відмовляючи у задоволенні вказаного подання органу пробації, суд першої інстанції обґрунтував своє рішення тим, що чинним КПК України передбачено особливі наслідки невиконання засудженим вироку, ухваленого по угоді. З таким висновком погоджується також апеляційна інстанція.

Так, відповідно до ч.1 ст.476 КПК України у разі невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості потерпілий чи прокурор відповідно мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Крім цього, ч.5 ст.476 КПК України передбачає, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.

Таким чином, кримінальне процесуальне законодавство містить спеціальні норми, які визначають процесуальні наслідки невиконання угоди, затвердженої у кримінальному провадженні.

Колегія суддів вважає неспроможними доводи апеляційної скарги прокурора про те, що заміна засудженому одного виду покарання на інший не є зміною умов укладеної угоди, адже така позиція суперечить положенням ст.471 КПК України, якими чітко визначено, що зміст угоди про примирення становить певний перелік умов, зокрема, й узгоджене покарання.

У зв`язку з цим застосування ч.5 ст.53 КК України, ст.26 КВК України у випадку, коли особа не відбула покарання, визначене вироком, ухваленим на підставі угоди про примирення, неможливе, адже тягне за собою зміну затверджених умов такої угоди. Відповідно, ст.476 КПК України є спеціальною нормою, яка містить процесуальні санкції, що можуть бути застосовані до засудженої особи в разі невиконання нею умов угоди. У такий спосіб кримінальне процесуальне законодавство встановлює винятки для категорії вироків, ухвалених по угодах, передбачивши регулювання вказаних питань нормами окремої 35-ї глави КПК України.

Що стосується застережень апелянта про особливу конструкцію норми, передбаченої ч.1 ст.476 КПК України, яка позбавляє права прокурора звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку, ухваленого на підставі угоди про примирення, то колегія суддів не вважає таку обставину підставою для ухвалення судом рішення про заміну засудженому ОСОБА_8 невідбутого штрафу громадськими роботами, адже таке рішення явно виходило б за межі визначеної процесуальним законом процедури. Крім цього, на переконання колегії суддів, прокурор у випадку умисного ухилення засудженого від відбування призначеного йому покарання, не позбавлений права ініціювати на підставі ч.5 ст.476 КПК України питання про відповідальність засудженого за таке ухилення.

З урахуванням наведеного апеляційний суд вважає, що оскаржуване рішення місцевого суду відповідає вимогам закону і є належним чином обґрунтованим. Висновки, наведені в ухвалі суду першої інстанції, узгоджуються з положеннями КПК України та відповідають фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим підстав для скасування такої ухвали немає.

Керуючись ст.ст.404, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Сихівського відділу Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 31 січня 2019 р. про відмову у задоволенні подання Личаківського районного відділу з питань пробації філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області щодо заміни засудженому ОСОБА_8 несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських робіт без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4