Справа № 161/2526/19
Провадження № 1-кс/161/1498/19
У Х В А Л А
про арешт майна

м. Луцьк 14 лютого 2019 року
Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
слідчого ОСОБА_4 ,
власника майна ОСОБА_5 ,
представників власника майна ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
розглянувши клопотання слідчого-криміналіста СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_8 про накладення арешту на майно,
В С Т А Н О В И В:
13.02.2019 слідчий-криміналіст СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_8 , за погодженням з прокурором прокуратури Волинської області ОСОБА_3 , звернулася до слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме: автомобіль «Mercedes-Benz S 350L», чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , який перебуває у користуванні ОСОБА_9 , та власником якого являється ОСОБА_5 , який було виявлено та вилучено працівниками поліції 10.02.2019 під час проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 .

Клопотання обґрунтоване тим, що слідчим відділенням СУ ГУНП Волинської області проводиться досудове розслідування в рамках кримінального провадження №0000337за ознаками ч.5 ст.185 КК України, в ході якого встановлено, що В період часу з 03 год. 50 хв. по 04 год. 15 хв. 10.02.2019, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 діючи умисно, керуючись єдиним корисливим мотивом та метою незаконного заволодіння чужим майном, за попередньою змовою групою осіб, шляхом злому запірного замка металопластикових дверей магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , проникнули у нього та, в подальшому, за допомогою болгарки по металу марки «Stihl» розрізали корпус банкомату «CAVO6949» звідки повторно, таємно викрали грошові кошти у сумі 600 000 гривень, чим спричинили потерпілому юридичній особі АТ КБ «Приватбанк» майнову шкоду на суму 600 000 гривень, що є особливо великим розміром.

На думку слідчого, враховуючи, що вилучений в ході огляду автомобіль відповідає критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України, а також з метою встановлення всіх обставин кримінального провадження є необхідним накладення арешту на нього.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні клопотання підтримали, просили його задовольнити.

Власник майна та її представники заперечували щодо задоволення клопотання.

Заслухавши пояснення прокурора, слідчого, власника майна та її представників, дослідивши матеріали клопотання, приходжу до наступного висновку.

Органом досудового розслідування внесено відомості до ЄРДР №0000337за ознаками ч. 5 ст. 185 КК України. Підставою для внесення відомостей до ЄРДР слугувало повідомлення АТ КБ «Приватбанк».

10.02.2019 слідчим СУ ГУНП у Волинській областілейтенантом поліції ОСОБА_13 , з метою виявлення, фіксації та вилучення предметів, які мають значення у кримінальному провадженні, в присутності понятих, із застосуванням технічних засобів фіксації, за добровільної згоди та в присутності власника домогосподарства ОСОБА_14 , проведено огляд місця події на території домогосподарства, за адресою: АДРЕСА_1 . Під час проведення огляду, на подвір`ї домоволодіння знаходився автомобіль «Mercedes-Benz S 350L», чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Під час даного огляду, за добровільної згоди та в присутності користувача транспортного засобу ОСОБА_9 , проведено його огляд та опилення спеціальних дактилоскопічним порошком, з метою виявлення відбитків слідів пальців та долонь рук, та вилучено автомобіль.

Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення, розмір можливої конфіскації, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, наслідки арешту майна для інших осіб та розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Вимоги до оформлення клопотання передбачені ч.ч. 2, 5 ст. 171 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

За правилами ст.132 КПК України застосування арешту майна не допускається, якщо слідчий, прокурор в сукупності не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
Слідчим в клопотанні не доведено, що зазначене майно відповідає критеріям, визначеним в ст.98 КПК України та не доведено необхідність збереження вказаного транспортного засобу як речового доказу. В клопотанні не надано жодних відомостей про те, що транспортний засіб зберіг на собі сліди злочину, не вказано яким саме чином зазначений в клопотанні транспортний засіб може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Крім цього, в порушення вимог ч.2 ст.171 КПК України, долучені до клопотання документи не підтверджують підстави, мету та відповідного обґрунтування необхідності арешту майна.
Рапорт старшого оперуповноваженого УСР ГУНП суд не вважає належним доказом на підтвердження вимог клопотання.

Відповідно до ст.13 Конституції України «держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності». Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності (ст..41 Конституції України).
Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод установлено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля.
Арешт зазначеного в клопотанні слідчого автомобіля може суттєво порушити право власника на своє майно.
Слідчим та прокурором в судовому засіданні не доведено, що потреби досудового розслідування в конкретному кримінальному провадженні на теперішній час виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника майна.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що підстави для накладення арешту на транспортний засіб відсутні.
Вилучений 10.02.2019 під час проведення огляду місця події автомобіль підлягає поверненню власнику.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_8 про накладення арешту на майно відмовити.
Вилучений 10.02.2019 під час проведення огляду місця події за адресою: Волинська область, Луцький район, село Гірка Полонка, вулиця Горохівська, 32 автомобіль «Mercedes-Benz S 350L», чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , повернути власнику.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1