Провадження № 1-кп/369/1019/18
В И Р О К
іменем України
28.11.18 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0004908 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області, українця, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

встановив:

14.08.2018 року близько 23.05 ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу магазину «Фора», що за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Європейська, 31а, діючи спільно та за попередньою змовою з особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження (кримінальне провадження № 0005636), маючи прямий умисел, направлений на відкрите таємне викрадення чужого майна, корисливий мотив та мету незаконного збагачення, знаючи про суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, відкрито викрав належний ОСОБА_5 мобільний телефон марки «Assistant» вартістю 1644,93 грн., а саме в той час, коли особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження (кримінальне провадження № 0005636), повалила потерпілого на землю та тримала його за руки, ОСОБА_6 витягнув з правої кишені штанів потерпілого ОСОБА_5 вказаний мобільний телефон.

З місця злочину ОСОБА_6 разом з особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження (кримінальне провадження № 0005636), зникли, викраденим розпорядилися на власний розсуд, чим завдали потерпілому ОСОБА_5 матеріального збитку, відповідно до висновку експерта від 21.09.2018 року, в розмірі 1644,943 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у висунутому обвинуваченні визнав, підтвердив обставини вчиненого, та пояснив, що ОСОБА_5 заборгував йому 100 грн. та не віддавав. 14.08.2018 року він, йдучи в своїх справах з другом ОСОБА_7 , зустрів боржника ОСОБА_8 та вирішив повернути собі борг, все відбулось дуже швидко, ОСОБА_9 повалив ОСОБА_10 на землю та тримав його, а ОСОБА_11 з кишені штанів ОСОБА_10 забрав мобільний телефон «Assistant». Проте, пізніше цей мобільний телефон він повернув матері ОСОБА_12 ОСОБА_13 . У вчиненому щиро розкаявся, просив його суворо не карати.

Судове провадження відбувалось у відсутність потерпілого ОСОБА_5 , оскільки останній помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що суду надано копію свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 .

За таких обставин, враховуючи позицію обвинуваченого, з`ясувавши, чи правильно розуміють учасники зміст фактичних обставин, роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються, та судовий розгляд було проведено із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України з допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують його особу.

Тому, оцінюючи всі обставини у кримінальному провадженні, суд приходить до переконання, що вина обвинуваченого ОСОБА_14 в обсязі висунутого йому обвинувачення доведена повністю та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна, вчинене за попередньо змовою групою осіб.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує, що злочини за ч. 2 ст. 186 КК України відносяться до тяжких злочинів, обвинувачений раніше не судимий, має постійне місце проживання, де характеризується посередньою, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття, яке полягає у відвертому осуді обвинуваченим своєї протиправної поведінки та готовності нести відповідальність за вчинене, обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено.
Тому, на підставі викладеного, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 за вчинений злочин за ч. 2 ст. 186 КК України доцільно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції вказаної статті зі звільненням від призначеного покарання з встановленням іспитового строку на підставі ст. 75 КК України, оскільки вважає, що виправлення та перевиховання раніше не судимого ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства в умовах контролю його поведінки уповноваженим органом з питань пробації.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України, процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні, цивільний позов не заявлявся, запобіжні заходи не застосовувались.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369, 373, 374, 376 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, і призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, та обов`язок, передбачений п. 4 ч. 2 ст. 76 КК України, - виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Речовий доказ у справі: мобільний телефон марки «Assistant», переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_13 , - залишити в її розпорядженні.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) діб з часу його проголошення виключно з підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України, та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1