Житомирський апеляційний суд
Справа №279/747/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч. 3 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_2 головуючого, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , - розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі кримінальне провадження № 0000052 за ч. 3 ст. 185 КК України щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Коростеня Житомирської області, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше судимого: 30.04.1996 Корольовським районним судом м. Житомира за ст. ст. 140 ч. 2, 141 ч. 2, 42, 46-1 КК України 1960 року на 2 роки 6 місяців позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на 2 роки; 15.12.1998 Коростенським міським судом Житомирської області за ст. ст. 140 ч. 2, 140 ч. 3, 42, 43, 44, 45 КК України 1960 року на 3 роки 2 місяці позбавлення волі умовно зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на 2 роки та сплатою штрафу в розмірі 680 грн.; 21.05.1999 тим же судом за ст. ст. 140 ч. 3, 140 ч. 2, 42, 43 КК України 1960 року на 3 роки 3 місяці позбавлення волі з конфіскацією майна; 25.04.2002 тим же судом за ст. ст. 309 ч. 1, 75, 76 КК України на 1 рік 6 міс. позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на 1 р. 6 міс., 23.12.2003 тим же судом за ст. ст. 186 ч. 2, 185 ч. 2, 185 ч. 3, 70, 71 КК України на 4 р. 6 міс. позбавлення волі; 19.04.2007 Коростенським міськрайонним судом Житомирської області за ст. ст. 345 ч. 2, 185 ч. 3, 309 ч. 2, 70, 71 КК України на 3 роки 2 місяці позбавлення волі; 30.03.2012 тим же судом за ст. ст. 185 ч. 2, 185 ч. 3, 309 ч. 2, 199 ч. 1, 70 КК України на 4 роки позбавлення волі; 29.09.2015 тим же судом за ст. ст. 309 ч.2, 69, 71 КК України на 1 рік 1 міс. позбавлення волі, звільненого 18.02.2016 по відбуттю строку покарання, - за апеляційною скаргою прокурора Коростенської місцевої прокуратури ОСОБА_8 на вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 28.04.2017, -

в с т а н о в и в:
Цим вироком ОСОБА_7 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України вирішено звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням на 2 роки та зобов`язано його: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти цей орган про зміну місця проживання та роботи.

Згідно вироку, 25.12.2016 близько 02 год. по АДРЕСА_2 ОСОБА_7 шляхом пошкодження вхідних дверей з метою заволодіння чужим майном проник до приміщення гаража, звідки таємно викрав чуже майно потерпілого ОСОБА_9 на загальну суму 8191 грн., - болгарку марки «Рібер-Профі», шліфувальну машинку « ОСОБА_10 », зварювальний апарат «Днепр», набір ключів «Пролайн» та автомагнітолу «Піонер».

В апеляційній скарзі прокурор ставить питання про скасування вироку в частині призначення покарання з постановленням нового вироку в цій частині з призначенням ОСОБА_7 більш суворого реального покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки. Твердить про неправильне застосування судом першої інстанції ст. 75 КК України, що не підлягає застосуванню, та невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого. Вказує на те, що суд належним чином не вмотивував які саме обставини вчинення злочину та пом`якшуючі покарання обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину; не повною мірою врахував обставини вчинення злочину та його наслідки, а також дані про особу ОСОБА_7 , який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, має непогашені судимості, - що, на думку апелянта, свідчить про стійкість протиправної поведінки обвинуваченого та його небажання виправитись. Вказує також на неповне врахування судом першої інстанції наявності обтяжуючих покарання обставин та позиції потерпілого, явну несправедливість призначеного обвинуваченому покарання внаслідок м`якості.

Заслухавши доводи прокурора в підтримання апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 в заперечення апеляційної скарги, перевіривши справу, колегія суддів приходить до таких висновків.

Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, доведеність обвинувачення та правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 3 ст. 185 КК України є обґрунтованими та не оспорюються в апеляційному порядку.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.

З матеріалів справи видно, що призначаючи ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного, який задовільно характеризується за місцем проживання, на спеціальних обліках не перебуває, в минулому неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, визнав обставинами, які пом`якшують покарання щире каяття у скоєному, сприяння розкриттю злочину, та обставиною, яка обтяжує покарання рецидив злочинів.

Разом з тим, в порушення вимог ст. 65 цього Кодексу, суд першої інстанції неправильно застосував ст. 75 КК України, оскільки належним чином не врахував тяжкість вчиненого злочину та даних про особу ОСОБА_7 , який в минулому неодноразово засуджувався за вчинення умисних корисливих злочинів, однак на шлях виправлення не став та, маючи не зняті і не погашені у встановленому законом порядку судимості, повторно вчинив вказаний у вироку умисний корисливий злочин. Наведені дані про особу обвинуваченого та вказані обставини, що пом`якшують покарання, що були враховані при призначенні ОСОБА_7 мінімального за розміром покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України, на думку колегії суддів, не є такими, які б свідчили про можливість виправлення ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за ним контролю при звільненні від відбування покарання з випробуванням.

За таких обставин апеляційний суд визнає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_7 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства з призначенням останньому мінімального за розміром покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України, яке є необхідним та достатнім для його виправлення, перевиховання та попередження вчинення нових злочинів.

Тому доводи апеляційної скарги прокурора є обґрунтованими, вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині призначення ОСОБА_7 покарання з постановленням нового вироку в цій частині.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 420 КПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Коростенського районного суду Житомирської області від 28.04.2017 щодо ОСОБА_7 скасувати в частині призначення покарання.

Постановити новий вирок в цій частині, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Початок строку відбування покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з дня його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня постановлення.

Судді: