У Х В А Л А

20 лютого 2019 року Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участі прокурора Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , слідчого СВ Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській обалсті ОСОБА_4 , розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_4 про надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України по кримінальному провадженню № 0004644 від 13.12.2018 року,-

В С Т А Н О В И В :

В провадженні слідчого СВ Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004444 від 13.12.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 11 грудня 2018 року близько 18:00 год. ОСОБА_5 повторно, маючи прямий умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману з корисливих мотивів, у телефонній розмові з невстановленою слідством особою, яка назвала себе « ОСОБА_6 », ОСОБА_7 та ОСОБА_8 домовився про спільні дії для досягнення корисливої мети заволодіння чужими коштами шляхом обману.
11 грудня 2018 року близько 19 год. 30 хв. «Сергій», маючи корисливий мотив на заволодіння чужими коштами шляхом обману, діючи з прямим умислом, зателефонував до громадянина ОСОБА_9 , який в цей час перебував за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , якому, повідомив неправдиві відомості про те, що його зять потрапив в дорожньо-транспортну пригоду та йому потрібні грошові кошти.

11 грудня 2018 року близько 20 год. 00 хв., ОСОБА_8 разом із ОСОБА_7 та « ОСОБА_6 », діючи за попередньою змовою та прямим умислом, маючи спільний корисливий мотив та корисливу мету на заволодіння чужим майном шляхом обману, для досягнення спільної корисливої мети на заволодіння чужими коштами шляхом обману, керуючись у телефонному режимі вказівками «Сергія», ОСОБА_7 прибув на таксі до будинку АДРЕСА_1 зустрівся з ОСОБА_9 , на якого вказав « ОСОБА_6 » та повідомивши, що він являється працівником прокуратури та необхідно надавати грошові кошти для вирішення питання про не притягнення його сина до кримінальної відповідальності, ввівши останнього в оману, шахрайським шляхом отримав від останнього грошові кошти в сумі 15000 гривень.
В подальшому ОСОБА_5 координувавши дії ОСОБА_7 повідомив останньому номер банківської картки, яка належить ОСОБА_8 , на яку необхідно перевести грошові кошти отримані від потерпілого ОСОБА_9 , та ОСОБА_7 перерахував грошові кошти на банківську картку, яка належить ОСОБА_8 , а собі залишив частину грошових коштів в якості винагороди, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 майнової шкоди на загальну суму 15000 гривень.
Окрім цього встановлено, що 12 грудня 2018 року в обідній час ОСОБА_5 , маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення злочину проти власності, знаходячись в м. Київ, маючи спільний із ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та невстановленою особою на ім`я « ОСОБА_6 », умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману з корисливих мотивів, у телефонній розмові із останнім домовився про спільні дії для досягнення зазначеної злочином мети.
Реалізуючи спільний із ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та невстановленою особою на імя « ОСОБА_6 » злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, 12 грудня 2018 року близько 18 год. 00 хв. ОСОБА_5 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, зателефонував до ОСОБА_7 та повідомив останнього про необхідність поїздки за адресою: АДРЕСА_2 , для отримання грошових коштів від ОСОБА_10 під приводом не притягнення сина ОСОБА_10 до відповідальності за спричининення дорожньо-транспортної пригоди.
В подальшому ОСОБА_7 , 12 грудня 2018 року близько 18 год. 30 хв., діючи умисно , з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, за попередньою домовленістю із ОСОБА_11 , ОСОБА_8 та невстановленою особою на імя « ОСОБА_6 », керуючись у телефонному режимі вказівками ОСОБА_5 , прибув на автомобілі таксі до місця проживання потерпілої ОСОБА_10 , а саме до житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . Доводячи злочинний умисел до кінця, ОСОБА_7 зустрівся з потерпілою ОСОБА_10 , на якому вказав в телефонній розмові ОСОБА_5 , та шляхом обману, який виразився у наданні неправдивих відомостей про те, що він є працівником прокуратури, отримав від потерпілої ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 7900 доларів США, що в перерахунку згідно курсу Національного Банку України станом на 12.12.2018 року становить 218,934 гривень 00 копійок, чим завдав останній майнової шкоди на вказану суму.
В подальшому ОСОБА_7 на тому ж самому автомобілі таксі з місця вчинення злочину зник та приїхав до ТРЦ «Магелан», що в м. Київ, де відповідно до попередньої домовленості передав ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 400 доларів США, в якості винагороди, 6800,00 доларів США, передав ОСОБА_8 та отримав частку з цих грошей в розмірі 400 доларів США, після чого кожен з них розпорядився грошима на власний розсуд.
16.12.2018 матеріали досудових розслідувань № 0004644 від 13.12.2018 та № 0004649 від 14.12.2018 були об`єднане в одне провадження, визначене за №0004644 від 13.12.2018.
16.12.2018 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у заволодінні чужим майном шляхом обману, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, та заволодінні чужим майном шляхом обману, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, що завдало значної шкоди потерпілому,тобто у вчиненні злочинів, що передбачені ч. 2 ст. 190 КК України.

19.02.2019 органом досудового розслідування до суду подано клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, про що останній був попереджений та ознайомлений, проте для розгляду вказаного клопотання до суду не з`явився.

Беручи до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_5 з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, переховується від органів досудового розслідування ОСОБА_5 жодного разу не з`явився та причини не явки не повідомляв, а також враховуючи особу підозрюваного, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, на шлях виправлення та перевиховання не став, схильний до вчинення інших кримінальних правопорушень, що свідчить про неможливість запобігання ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, слідчий просить надати дозвіл на затримання ОСОБА_5 з метою його участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обґрунтовуючи своє клопотання слідчий у судовому засіданні, а також прокурор, який погодив вказане клопотання, посилалися на надання дозволу на затримання особи з метою приводу по кримінальному провадженню, мотивуючи тим, що існують ризики того, що з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування або суду.

Розглянувши клопотання слідчого, дослідивши матеріали, що мають значення для вирішення питання про надання дозволу на затримання з метою приводу, вважаю, що клопотання підлягає задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, підозрюваний ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України та переховується від органів слідства та суду.

Згідно пункту 1 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Відповідно до частини другої статті 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

За змістом статей 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

У відповідності до ч.1 ст.188 КПК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися із клопотанням про дозвіл на затримання обвинуваченого з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 188 КПК України клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути подане: 1) одночасно з поданням клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або зміни іншого запобіжного заходу на тримання під вартою; 2) після подання клопотання про застосування запобіжного заходу і до прибуття підозрюваного, обвинуваченого до суду на підставі судового виклику; 3) після неприбуття підозрюваного, обвинуваченого за судовим викликом для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і відсутності у слідчого судді, суду на початок судового засідання відомостей про поважні причини, що перешкоджають його своєчасному прибуттю.

Слідчим у своєму клопотанні наведені достатні дані, які вказують на обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України. На це вказують і додані до клопотання процесуальні документи, які підтверджують причетність підозрюваного до вчинення зазначеного кримінального правопорушення.

Також із наданих слідчому судді доказів вбачається, що підозрюваний ОСОБА_5 дійсно почав переховуватися від органів досудового розслідування і суду, тобто вчинив дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Таким чином, в даному випадку у клопотанні про обрання запобіжного заходу у відношенні підозрюваного слідчий посилається на наявні у вищевказаному кримінальному провадженні ризики, зокрема, переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування і суду.

Зазначені обставини у своїй сукупності дають слідчому судді обґрунтовані і законні підстави для надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_5 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно ч. ч.1,2 ст.189 КПК України слідчий суддя не має права відмовити в розгляді клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного, обвинуваченого, навіть якщо існують підстави для затримання без ухвали суду про затримання з метою приводу. Клопотання про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою приводу розглядається слідчим суддею, судом негайно після одержання цього клопотання.

Відповідно до ч.3 ст.190 КПК України ухвала про дозвіл на затримання з метою приводу втрачає законну силу з моменту приводу підозрюваного, обвинуваченого до суду; закінчення строку дії ухвали, зазначеного в ній, або закінчення шести місяців із дати постановлення ухвали, у якій не зазначено строку її дії; відкликання ухвали прокурором.

Враховуючи, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, який відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, а також переховується від слідчих органів, суд доходить висновку про достатність правових підстав для надання дозволу на його затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування щодо нього запобіжного заходу.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 131, 132, 176 - 178, 183, 187-191 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_4 про надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України по кримінальному провадженню №0004644 від 13.12.2018 року - задовольнити.

Надати дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, не працюючого, не одруженого, із повною загальною середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого: у 2007 році Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки; у 2010 році Шевченківським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 190 КК України до 5 років позбавлення волі (звільнений у 2012 році на підставі ЗУ «Про амністію»); у 2012 році Апеляційним судом м. Києва за ст. ст. 186 ч. 2, 289 ч. 2 до 5 років 6 місяців позбавлення волі (звільнений умовно-достроково в серпні 2018 року) з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ст. 191 КПК України затримана на підставі ухвали слідчого судді, суду особа не пізніше 36 (тридцяти шести) годин з моменту затримання повинна бути звільнена або доставлена до слідчого судді, суду, який постановив ухвалу про дозвіл на затримання з метою приводу.

Службова особа, яка на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання затримала особу, зобов`язана негайно вручити їй копію зазначеної ухвали.

Уповноважена службова особа (особа, якій законом надане право здійснювати затримання), яка затримала особу на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання або у якої під вартою тримається особа, щодо якої діє ухвала про дозвіл на затримання, негайно повідомляє про це слідчого, прокурора, зазначеного в ухвалі.

Ухвала про дозвіл на затримання з метою приводу втрачає законну силу з моменту: приводу ОСОБА_5 , до суду (або закінчення шести місяців із дати постановления ухвали).

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1