Ухвала
Іменем України
26 грудня 2018 р.

м. Київ
справа № 443/739/17
провадження № 51-9445 ск 18
Верховний Суд у складі колегії суддів першої палати Кримінального касаційного суду:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23 травня 2018 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 16 листопада 2018 року,
встановила:
вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23 травня 2018 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за:
- частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки,
- частиною 3 статті 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців,
- частиною 3 статті 15, частиною 3 статті 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки,
- частиною 1 статті 125 КК до покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин.

На підставі статті 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_4 за сукупністю злочинів призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців.

Змінено запобіжний захід із застави на тримання під вартою до вступу вироку у законну силу.

Строк відбування покарання визначено рахувати з часу приведення вироку до виконання та зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 9 червня 2017 року по 11 липня 2017 року.

Задоволено позовні вимоги потерпілих та вирішено питання щодо речових доказів.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 16 листопада 2018 рокувирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23 травня 2018 року залишено без зміни.

У касаційній скарзі засуджений вказує на незаконність оскаржуваних судових рішень та просить призначити новий розгляд кримінального провадження у іншому суді першої інстанції.
Відповідно до вимог частини 2 статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судового рішення з урахуванням підстав для його скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК, а також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК.
Однак, вказаних вимог кримінального процесуального закону засуджений не дотримався.
Так, відповідно до частини 1 статті 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Як убачається зі змісту касаційної скарги засуджений фактично просить надати доказам у кримінальному провадженні іншу оцінку, ніж їм дано судами першої та апеляційної інстанцій, тобто посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що згідно зі статтею 438 КПК не є предметом перевірки у касаційному порядку.
Тобто, засуджений, не звернув уваги, що відповідно до статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є :

- істотне порушення вимог кримінального процесуального закону
- неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність
- невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Однак, зміст касаційної скарги засудженого зводиться до вільних показань у кримінальному провадженні, щодо неправильного застосування статті 5 КК та невірному перерахуванню йому строку попереднього ув`язнення у строк покарання, без врахування підстав для скасування або зміни судових рішень.

Крім того, засуджений вказує, що органами досудового розслідування не надано доказів про належність викраденого майна потерпілим, тобто вказуючи на фальсифікацію кримінального провадження щодо нього, не надає достатніх обґрунтувань своєї позиції, як і не зазначає помилок, яких допустився суд при розгляді кримінального провадження.
До того ж, засуджений вказуючи на незаконність ухвали апеляційного суду не зазначає підстав щодо скасування такого судового рішення, як і не обґрунтовує свої вимоги з урахування прохальної частини касаційної скарги та змісту статті 438 КПК.
Крім того, відповідно до змісту статті 436 КПК, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право:
- залишити судове рішення без змін, а касаційну скаргу без задоволення;
- скасувати судове рішення та призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції;
- скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження;
- змінити судове рішення.

Однак у касаційній скарзі засуджений просить скасувати оскаржувані рішення та передати кримінальне провадження на розгляд у інший суд першої інстанції, що не узгоджується із зазначеною нормою закону, а направлення кримінального провадження з одного суду до іншого вирішується у інший спосіб визначений у кримінального процесуальному законі.

До того ж, касаційну скаргу засудженим адресовано до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, тоді як відповідно до пункту 21 частини 1 статті 3 КПК (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII

«Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів») судом касаційної інстанції є Верховний Суд.
Таким чином, недодержання засудженим вимог, передбачених статтею 427 КПК, є підставою для залишення його касаційної скарги без руху.
На підставі викладеного та керуючись статтею 5 КПК, частиною 1 статті 429 цього Кодексу, Суд

постановила:

касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23 травня 2018 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 16 листопада 2018 року щодо нього залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання ним ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3