Провадження № 1-в/592/361/18

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2018 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника: ОСОБА_4 ,

засудженого: ОСОБА_5 ,

представника державної установи Сумська виправна колонія (№ 116) ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми клопотання захисника засудженого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким в порядку ст. 82 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Захисник засудженого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_7 звернулася до Ковпаківського районного суду м. Суми з клопотанням в порядку ст. 82 КК України, в якому вона зазначила про те, що за вироком вироком Апеляційного суду міста Києва від 20.06. 2011 року ОСОБА_5 було визнано винним та було засуджено за ч. 1 ст. 185, ч. 4 ст. 152, п. 10 ч. 2 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 17 (сімнадцять) років. Строк відбування покарання згідно вироку суду почався з 05.05.2009 року. На даний час з урахуванням застосування ч. 5 ст. 72 КК України на підставі Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року кінець строку відбування покарання 12.04.2023 року. Засуджений ОСОБА_5 відбував покарання в Шосткінській виправній колонії Сумської області (№ 66) . 25.02.2018 року ОСОБА_5 прибув до державної установи Сумська виправна колонія (№ 116) , де на даний час продовжує відбувати покарання. Таким чином, ОСОБА_5 на момент звернення з даним клопотанням фактично відбув частину строку, який передбачений п. 3 ч. 4 ст. 82 КК України, та є необхідною умовою можливості звернення до суду з клопотанням, а саме: не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин. П. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким № 2 від 26.02.2002 року умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність, що засуджений став на шлях виправлення (ч. 3 ст. 82 КК України) . Вона вважає, що засуджений ОСОБА_5 своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє повне виправлення. За весь час відбування покарання в Шосткінській виправній колонії № 66 та в державній установі Сумська виправна колонія (№ 116) ОСОБА_5 характеризується виключно позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи. До дисциплінарної відповідальності не притягався. В установах був працевлаштований та добровільно залучався без оплати праці до робіт з благоустрою колонії, поліпшення побутових умов засуджених, згідно ч. 5 ст. 118 КВК України. ОСОБА_5 дотримується правил внутрішнього розпорядку, беззаперечно виконує законні вказівки та розпорядження адміністрації органів кримінально-виконавчої системи. Він бере участь у програмах диференційованого виховного впливу на засуджених Фізкультура і спорт , Освіта , Підготовка до звільнення . ОСОБА_5 постійно працює завідуючим господарчої частини столової, має 10 заохочень за сумлінну працю, має грамоту Кращий кухар . Таким чином, з викладеного вбачається, що стабільна позитивна поведінка засудженого ОСОБА_5 та його ставлення до праці мають не ситуаційний характер, а свідчать про стійке бажання засудженого стати на шлях виправлення. ОСОБА_5 засуджує свою поведінку, вкрай негативно ставиться до вчиненого злочину, має тверді наміри щодо залучення до суспільно корисної праці. 26.08.2015 року ОСОБА_5 зареєстрував шлюб з ОСОБА_8 , яка мешкає в м. Чернівці, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, один з яких є інвалідом з дитинства. Від шлюбу у подружжя ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька ОСОБА_9 , батьком якої є засуджений ОСОБА_5 . Ці відомості свідчать про стійки соціальні зв`язки засудженого ОСОБА_5 . За час відбування покарання ОСОБА_5 застосовував заходи для відшкодування спричиненої ним матеріальної та моральної шкоди потерпілому ОСОБА_10 , яка була визначена вироком суду, та частково відшкодував її. На підставі викладеного, керуючись ст. 82 КК України, ст. 110 КВК України, вона просила: 1. Задовольнити клопотання та замінити засудженому ОСОБА_5 невідбуту частину покарання за вироком Апеляційного суду міста Києва від 20.06.2011 року більш м`яким у виді обмеження волі. 2. Клопотання складене на підставі договору з ОСОБА_5 . При розгляді даного клопотання доставити в судове засідання засудженого ОСОБА_5 , оскільки він бажає брати участь при його розгляді. 3. Витребувати з державної установи Сумська виправна колонія (№ 116) особову справу на засудженого ОСОБА_5 (вхідний № 31437 від 02.08.2018 року) (а с. 2, 3) .

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 підтримав клопотання свого захисника адвоката ОСОБА_7 , просив його задовольнити та замінити йому невідбуту частину покарання, призначену вироком Апеляційного суду міста Києва від 20.06.2011 року у виді на позбавлення волі, на невідбуту частину покарання у виді обмеження волі.

В судовому засіданні представники державної установи Сумська виправна колонія (№ 116) ОСОБА_11 , ОСОБА_6 не заперечували проти задоволення клопотання захисника засудженого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким в порядку ст. 82 КК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 не заперечував проти задоволення клопотання захисника засудженого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким в порядку ст. 82 КК України.

Вислухавши клопотання захисника засудженого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким в порядку ст. 82 КК України, її пояснення та думку, пояснення та думку засудженого ОСОБА_5 , пояснення та думки представників державної установи Сумська виправна колонія (№ 116) ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , думку прокурора ОСОБА_3 , дослідивши документи та копії документів, доданих до клопотання, дослідивши документи, надані представниками державної установи Сумська виправна колонія (№ 116) ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , дослідивши документи та копії документів, наданих захисником засудженого ОСОБА_5 адвокатом ОСОБА_7 , враховуючи наявність судових рішень в Єдиному державному реєстрі судових рішень в режимі повного доступу, суд дійшов наступного висновку.

Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 20.06.2007 року по справі № 1-460/10 ОСОБА_5 був визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, та йому було призначене покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 було звільнено від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 (три) роки. Було ухвалено зобов`язати ОСОБА_5 , у відповідності до вимог ст. 76 КК України, не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої системи, повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну свого місця проживання. Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у вигляді підписки про невиїзд з постійного місця проживання було ухвалено залишити попереднім. Вирок набрав законної сили (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/7390111) .

Вироком Апеляційного суду міста Києва від 20.06.2011 року по справі № 1-5/11 ОСОБА_5 було визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 4 ст. 152, п. 10 ч. 2 ст. 115 КК України, та йому було призначене покарання: - за ч. 1 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік; - за ч. 4 ст. 152 КК України у виді позбавлення волі на строк 12 (дванадцять) років; - за п. 10 ч. 2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк 14 (чотирнадцять) років. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, ОСОБА_5 було призначене остаточно покарання у виді позбавлення волі на строк 15 (п`ятнадцять) років. На підставі ч. ч. 1, 2 ст. 71 України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 20.06.2007 року, ОСОБА_5 було призначене остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 17 (сімнадцять) років. Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_5 було ухвалено рахувати з 05.05.2009 року. Запобіжний захід засудженому ОСОБА_5 до набрання вироком суду законної сили було ухвалено залишити без зміни тримання під вартою в Київському СІЗО № 13 Державного департаменту України з питань виконання покарань. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 було задоволено частково. Було ухвалено стягнути з засудженого ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_10 моральну шкоду в сумі 300000 грн. та матеріальну шкоду в сумі 11914 грн. 85 коп. . В іншій частині цивільного позову було відмовлено. Цивільний позов заставного товариства Скарбниця було задоволено повністю та було стягнуто на його користь з засудженого ОСОБА_5 140 грн. 67 коп. . Було ухвалено стягнути з засудженого ОСОБА_5 на користь НДЕКЦ при ГУМВС України в м. Києві УДК у Київській області судові витрати по проведенню експертизи волокон та волокнистих матеріалів № 213хс від 25.08.2009 року в сумі 563 грн. 04 коп. . Речові докази у справі: пара жіночих черевиків 40 розміру білого кольору, два презервативи та упаковки від них, чоловічі футболка темно-зелена, два реглани білого кольору та з зеленими смугами, двоє джинсів, чорний пасок, куртка коричнева, а також два поліетиленові пакети, труси жіночі, фільтр від цигарки та зрізи нігтів було ухвалено знищити як такі, що не мають цінності; - каблучку жіночу з металу жовтого кольору з відтиском 585 з двома чорними камінцями та трьома у вигляді білої квітки, чорну жіночу сумку з речами, білу куртку, джинси з паском та підвіску на шию, передані на зберігання потерпілому ОСОБА_10 , було ухвалено залишити останньому; - мобільний телефон Моторола VGA 4Х ZOOM було ухвалено повернути ОСОБА_10 ; - вартість мобільного телефону Соні Еріксон W700i було ухвалено обернути в рахунок відшкодування завданих збитків на користь потерпілого ОСОБА_10 ; - касету з відеозаписом відтворення обстановки та обставин події було ухвалено зберігати в матеріалах справи. Вирок набрав законної сили 29.05.2012 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29.05.2012 року по справі № 5-807к12 касаційні скарги прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції та засудженого ОСОБА_5 . Було ухвалено залишити без задоволення, а вирок Апеляційного суду міста Києва від 20.06.2011 року щодо ОСОБА_5 без зміни. Ухвала набрала законної сили 29.05.2012 року (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/24978228, http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/24978251) .

Ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 19.02.2016 року по справі № 589/880/16-к, провадження № 1-в/589/523/16 клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , засудженого вироком Апеляційного суду міста Києва від 20.06.2011 року за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 4 ст. 152, п. 10 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 70, ч. ч. 1, 2 ст. 71 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 17 (сімнадцять) років про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання було задоволене. Було ухвалено засудженому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зарахувати строк попереднього ув`язнення за період часу з 05.05.2009 року до 28.05.2012 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі до строку покарання в виді позбавлення волі, призначеного вироком Апеляційного суду міста Києва від 20.06.2011 року. Ухвала набрала законної сили 22.03.2016 року (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/56334935) .

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився в м. Ічня, Ічнянського р-ну, Чрнігівської обл. , Україна, громадянин України, та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка с. Банилів, Вижицького р-ну, Чернівецької обл. , Україна, громадянка України, 26.08.2015 року зареєстрували шлюб, про що 26.08.2015 року було зроблено відповідний актовий запис № 13. Прізвища після реєстрації: чоловіка ОСОБА_13 , дружини ОСОБА_13 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 26.08.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Шосткінському району реєстраційної служби Шосткінського міськрайонного управління юстиції у Сумській області (а. с. 4, 13) .

ОСОБА_9 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Вижиця, Вижицького р-ну, Чернівецької обл. , Україна, про що 04.07.2018 року було зроблено відповідний актовий запис № 176. Батьки: батько ОСОБА_5 , громадянин України, мати ОСОБА_8 , громадянка України, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 04.07.2018 року Вижицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області (а. с. 5, 14) .

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є законним представником (опікуном) дитини-інваліда ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 , виданим 31.08.2016 року Вижицьким управлінням праці та соціального захисту населення Чернівецької області (а. с. 6, 15) .

Із змісту довідки начальника відділу виконання судових рішень державної установи Сумська виправна колонія (№ 116) майора внутрішньої служби ОСОБА_15 вбачається, що станом на 11.09.2018 року невідбута частина покарання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , становить 04 роки 07 місяців 01 день (а. с. 16) .

Із змісту характеристики начальника відділення соціально-психологічної служби лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_11 , погодженої заступником начальника установи з соціально-виховної та психологічної роботи майора внутрішньої служби ОСОБА_16 , затвердженої начальником державної установи Сумська виправна колонія (№ 116) полковником внутрішньої служби ОСОБА_17 , вбачається, що засуджений ОСОБА_5 став на шлях виправлення, тому застосування ст. 82 КК України, а саме: заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі є доцільним (а. с. 18, 19) .

Із змісту довідки про заохочення та стягнення засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 вбачається, що за період часу з 21.12.2009 року та до теперішнього часу засуджений ОСОБА_5 мав 46 стягнень, два з яких зняті, інші погашені, за період часу з 01.03.2016 року та до теперішнього часу засуджений ОСОБА_5 має 10 стягнень за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених Кримінально-виконавчим кодексом та Правилами внутрішнього розпорядку, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці (а. с. 20 23) .

Із змісту фіскального чеку від 05.12.2018 року вбачається, що на ім`я ОСОБА_10 здійснено поштовий переказ на суму 11914 грн. 85 коп. (а. с. 43) .

Із змісту квитанції № N1BOE38347 від 27.11.2018 року вбачається, що ОСОБА_5 сплатив на адресу Київського НДЕКЦ МВС України в рахунок погашення заборгованості за експертизу суму в розмірі 563 грн. 04 коп. (а. с. 44) .

Із змісту довідки начальника відділу виконання судових рішень державної установи Сумська виправна колонія (№ 116) майора внутрішньої служби ОСОБА_15 вбачається, що станом на 11.09.2018 року невідбута частина покарання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , становить 04 роки 03 місяці 22 дні (а. с. 51) .

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 КПК України, має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Із змісту п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України вбачається, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, у разі необхідності вирішення питань, передбачених п. п. 2 4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні) ч. 1 ст. 537 КПК України.

Із змісту ст. 82 КК України вбачається, що особам, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин. До осіб, яким покарання замінене більш м`яким, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення за правилами, передбаченими ст. 81 КК України.

Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким того, що засуджений став на шлях виправлення (ч. 3 ст. 82 КК України) .

Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ч. 1 ст. 82 КК може застосовуватися до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі на певний строк. При цьому більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині КК для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутий строк покарання, призначеного вироком. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована тільки після фактичного відбуття тієї частини строку покарання, яка зазначена в ч. 4 ст. 82 КК України.

При заміні невідбутої частини покарання більш м`яким суд повинен враховувати поведінку засудженого за весь період відбування покарання, а також дані про його попередні судимості та відшкодування матеріальних збитків.

Із змісту ст. 16 КВК України вбачається, що виправні центри виконують покарання у виді обмеження волі стосовно осіб, засуджених за злочини невеликої та середньої тяжкості, а також засуджених, яким даний вид покарання призначено відповідно до ст. 82 КК України.

Із змісту ч. 4 ст. 30 КВК України вбачається, що адміністрація кримінально-виконавчої установи в разі заміни покарання більш м`яким надсилає копію вироку суду до кримінально-виконавчої інспекції за місцем проживання засудженого.

Із змісту ч. 2 ст. 67 КВК України вбачається, що засуджені, які стали на шлях виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Із змісту ч. 1 ст. 107 КВК України вбачається, що засуджені, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, мають право в порядку, встановленому цим Кодексом і нормативно-правовими актами Міністерства юстиції України звертатися до адміністрації з проханням внести подання щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням.

Із змісту ч. ч. 3, 8 ст. 154 КВК України вбачається, що стосовно засудженого, щодо якого відповідно до ст. 82 КК України може бути застосована заміна невідбутої частини покарання більш м`яким, орган або установа виконання покарань у місячний термін надсилає клопотання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством. Адміністрація органу або установи виконання покарань після відбуття засудженим установленої КК України частини строку покарання зобов`язана в місячний термін розглянути питання щодо можливості представлення його до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Засуджений користується всіма правами людини і громадянина, за винятком обмежень, які визначені законом і встановлені вироком суду.

Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Під час виконання вироків суд має право вирішувати інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Засуджені користуються всіма правами людини та громадянина, передбаченими Конституцією України, за винятком обмежень, визначених КВК України, законами України і встановлених вироком суду.

Аналізуючи встановлені обставини справи, наведені норми законів, які регулюють вказані спірні правовідносини, суд дійшов наступного висновку.

Із змісту ст. 380 КПК України вбачається, що якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст. Суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення протягом десяти днів з повідомленням особи, яка звернулася із заявою про роз`яснення судового рішення, та учасників судового провадження. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду заяви про роз`яснення рішення. Копія ухвали про роз`яснення судового рішення не пізніше наступного дня після її постановлення надсилається особі, що звернулася із заявою про роз`яснення судового рішення, учасникам судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні. Ухвалу про роз`яснення судового рішення або відмову у його роз`ясненні може бути оскаржено в апеляційному порядку особою, яка звернулася із заявою про роз`яснення судового рішення, та учасниками судового провадження.

Отже, здійснюючи роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення або про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, суд має відмовити в роз`ясненні рішення.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 57 КВК України особи, засуджені до обмеження волі, прямують за рахунок держави до місця відбування покарання самостійно. Уповноважений орган з питань пробації згідно з вироком суду вручає засудженому припис про виїзд до місця відбування покарання. Не пізніше трьох діб з дня одержання припису засуджений зобов`язаний виїхати до місця відбування покарання і прибути туди відповідно до вказаного в приписі строку. Уповноважений орган з питань пробації надсилає засудженому виклик, за яким він зобов`язаний з`явитися для вручення припису та ознайомлення з порядком і умовами відбування покарання. З урахуванням особи та інших обставин кримінального провадження суд може направити засудженого до обмеження волі до місця відбування покарання у порядку, встановленому для осіб, засуджених до позбавлення волі. У цьому випадку засуджений звільняється з-під варти при прибутті до місця відбування покарання.

Таким чином, підставою направлення засуджених до обмеження волі до місця відбування покарання є вирок суду, що вступив в законну силу, а для осіб, яким невідбута частина іншого покарання замінена покаранням у виді обмеження волі, ухвала суду. Після одержання вироку чи ухвали суду уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання засудженого чи орган, що виконує покарання (виправна установа) , вручають засудженому припис про виїзд до місця відбування покарання. Особи, засуджені до обмеження волі, прямують за рахунок держави до місця відбування покарання самостійно. Уповноважений орган з питань пробації згідно з вироком суду вручає засудженому припис про виїзд до місця відбування покарання. У припису про виїзд вказується місце, куди повинний прибути засуджений, маршрут і час прибуття до місця призначення з урахуванням необхідного для проїзду часу, а також попередження про наслідки ухилення засудженого від виїзду у встановлений строк у виправний центр. Засуджений зобов`язаний прибути туди в строк, обумовлений з урахуванням необхідного для проїзду часу і вказаному у розпорядженні. Не пізніше 3-х діб з дня одержання припису засуджений зобов`язаний виїхати до місця відбування покарання і прибути туди відповідно до вказаного в приписі строку. Якщо особи, засуджені до обмеження волі, перебувають під вартою, то вони звільняються із слідчого ізолятора після набрання вироком законної сили. Адміністрація слідчого ізолятора вручає засудженим припис про виїзд до місця відбування покарання. З урахуванням особи засудженого до обмеження волі, який знаходиться до набрання вироком законної сили під вартою, та інших обставин справи суд може направити його до місця відбування покарання у порядку, встановленому для осіб, засуджених до позбавлення волі. У цьому разі засуджений звільняється з-під варти при прибутті до місця відбування покарання. Засуджений, який ухиляється від одержання припису про виїзд або не виїхав у встановлений строк до місця відбування покарання, затримується уповноваженим органом з питань пробації для встановлення причин порушення порядку слідування до місця відбування покарання. У разі невиїзду без поважних причин уповноважений орган з питань пробації направляє затриманого до місця відбування покарання в порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі. У разі неприбуття засудженого до місця відбування покарання оголошується його розшук. Після затримання засуджений направляється до місця відбування покарання в порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі. Облік засуджених, які відбувають покарання у виправних центрах, здійснюється відділом спеціального обліку виправного центру. Після прибуття засуджених до місця відбування покарання і їх постановки на облік їм оголошуються під розписку правила внутрішнього розпорядку, що діють у виправному центрі. При цьому засудженим роз`ясняються їхні права й обов`язки. Одночасно вони попереджаються про відповідальність за ухилення від відбування покарання, порушення порядку відбування покарання, самовільний виїзд за межі території виправного центра.

Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким застосовується судом щодо осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі (ч. 1 ст. 82 КК України) , лише після фактичного відбуття засудженим строку призначеного судом покарання, передбаченого ч. 4 ст. 82 КК України, а головною підставою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення. При цьому більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині КК України для цього виду покарання, і не може перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком суду (ч. ч. 1, 3 ст. 82 КК України) . Клопотання (подання) про вирішення питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання. При вирішенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким суд має враховувати такі обставини: чи стала особа на шлях виправлення, чи прагне засуджений до такого виправлення, чи є позитивні зрушення в його поведінці і ставленні до праці, які свідчать про успішне здійснення процесу виправлення, а саме: зразкова поведінка, сумлінне ставлення до праці. При цьому необхідно враховувати, що висновки про становлення особи на шлях виправлення слід робити не лише за період, що безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, а за весь час відбування покарання або принаймні протягом значної частини цього строку.

Згідно п. п. 1, 2, 4 7, 11, 12, 15, 17 19, 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким № 2 від 26.04.2002 року з метою правильного застосування судами законодавства про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким Пленум Верховного Суду України постановив звернути увагу судів на те, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої КК України. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким того, що засуджений став на шлях виправлення (ч. 3 ст. 82 КК України) . Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ч. 1 ст. 82 КК України може застосовуватися до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі на певний строк. При цьому більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині КК України для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутий строк покарання, призначеного вироком. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можуть бути застосовані тільки після фактичного відбуття тієї частини строку покарання, яка зазначена у ч. 4 ст. 82 КК України. Особи, яким покарання було замінено більш м`яким, можуть бути умовно-достроково звільнені і від цього більш м`якого покарання за правилами, передбаченими ст. 81 КК України. У разі заміни невідбутої частини основного покарання більш м`яким відповідно до ч. 2 ст. 82 КК України засудженого також може бути звільнено і від додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю. Таке звільнення від додаткового покарання є безумовним. При вирішенні питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким щодо засудженого, покарання якому було пом`якшено за рішенням суду, фактично відбута частина покарання повинна обчислюватись, виходячи з покарання, встановленого рішенням суду. Якщо покарання визначено за сукупністю злочинів або вироків, суд, застосовуючи умовно-дострокове звільнення від його відбування, повинен виходити із загального строку покарання, призначеного за сукупністю, і враховувати при цьому положення ч. 3 ст. 81 КК України. За таким же правилом вирішується питання про заміну більш м`яким невідбутої частини покарання, призначеного за сукупністю злочинів або вироків. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким застосовуються суддею районного (міського) суду за місцем відбування засудженим покарання за спільним поданням органу, що відає виконанням покарання, спостережної комісії. Суд має повідомляти ці органи про час і місце судового розгляду. Оскільки судовий розгляд питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування. Пояснення зазначених осіб і думка прокурора мають бути відображені в протоколі судового засідання. В постанові про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким необхідно обов`язково викладати суть подання органу, який відає виконанням покарання, і спостережної комісії, мотиви прийнятого рішення й дані, що були підставою для задоволення клопотання. Після оголошення такої постанови головуючий у судовому засіданні має попередити особу, щодо якої ухвалено рішення, про наслідки вчинення нею нового злочину, передбачені ч. 6 ст. 82 КК України. Протягом семи діб із дня оголошення постанови з питання застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким прокурор і засуджений вправі подати на неї апеляції. У разі подання апеляції прокурором виконання зазначеної постанови зупиняється. Після розгляду судом справи про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким копії ухваленої постанови мають надсилатися суду, який постановив вирок (для приєднання до справи), а також спостережній комісії за обраним засудженим місцем проживання.

Таким чином, оскільки засуджений ОСОБА_5 фактичного відбув строк покарання, передбаченого ч. 4 ст. 82 КК України, призначеного Апеляційним судом міста Києва покарання; оскільки засуджений ОСОБА_5 довів ту обставину, що він став на шлях виправлення; оскільки засуджений ОСОБА_5 прагне до такого виправлення; оскільки в поведінці та ставленні до праці засудженого ОСОБА_5 є позитивні зрушення, які свідчать про успішне здійснення процесу виправлення, а саме: про це свідчить зразкова поведінка та сумлінне ставлення до праці; оскільки протягом значної частини строку відбування покарання засуджений ОСОБА_5 переслідував мету становлення на шлях виправлення; оскільки заміна невідбутої частини покарання більш м`яким має надзвичайно важливе значення для виправлення засудженого ОСОБА_5 та запобігання вчиненню ним нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої КК України; оскільки засуджений ОСОБА_5 критично ставить до вчиненого ним злочину, розкаюється у вчиненому, щиро кається; оскільки засуджений ОСОБА_5 сумлінно ставиться до праці, додержується вимог режиму, бере участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної колонії, має реальні наміри щодо залучення до суспільно корисної праці, відтак суд дійшов висновку про те, що клопотання захисника засудженого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким в порядку ст. 82 КК України слід задовольнити частково та замінити засудженому ОСОБА_5 невідбуту частину покарання, призначену вироком Апеляційного суду міста Києва від 20.06.2011 року у виді на позбавлення волі, на невідбуту частину покарання у виді обмеження волі на строк 04 роки 03 місяці 22 дні.

Отже, оскільки вироком Апеляційного суду міста Києва від 20.06.2011 року по справі № 1-5/11 ОСОБА_5 був засуджений до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 17 (сімнадцять) років, відтак суд приходить до висновку про те, що засудженого ОСОБА_5 слід направити до місця відбування покарання у виді обмеження волі у порядку, встановленому для осіб, засуджених до позбавлення волі, на підставі ч. 2 ст. 57 КВК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 63 Конституції України; ст. ст. 81, 82 КК України; ст. ст. 369 372, 376, 380, 537, 539 КПК України; ст. ст. 16, 30, 57, 67, 107, 110, 118, 154 КВК України, -

У Х В А Л И В :

Клопотання захисника засудженого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким в порядку ст. 82 КК України задовольнити частково.

Замінити засудженому ОСОБА_5 невідбуту частину покарання, призначену вироком Апеляційного суду міста Києва від 20.06.2011 року у виді на позбавлення волі, на невідбуту частину покарання у виді обмеження волі на строк 04 роки 03 місяці 22 дні.

Засудженого ОСОБА_5 засудженого до позбавлення волі направити до місця відбування покарання у виді обмеження волі у порядку, встановленому для осіб, засуджених до позбавлення волі, на підставі ч. 2 ст. 57 КВК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали суду.

Копію ухвали надіслати суду, який постановив вирок (для приєднання до справи) , Апеляційному суду міста Києва.

Ухвала суду про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким може бути оскаржена.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається до Сумського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Ковпаківський районний суд м. Суми, який ухвалив судове рішення (ухвалу) .

Ухвала суду першої інстанції, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала суду не набрала законної сили.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Головуючий: ОСОБА_1