ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/227/18 Справа № 216/5900/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря ОСОБА_5
розглянувши 07 листопада 2018 року у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 жовтня 2018 року, по кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0001952 від 20.10.2018 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Кривому Розі, Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_8
підозрюваний ОСОБА_7
захисник ОСОБА_6
ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувавши відносно підозрюваного більш м`який запобіжний захід.
В обґрунтування вказав, що слідчим суддею не надано оцінку тому, що згідно протоколу затримання особу затримано безпосередньо після вчинення злочину, а саме 19.10.2018 року, а протокол затримання складено наступного дня через 18 год. після фактичного затримання, у зв`язку з чим у протоколі затримання не вказано фактичного часу затримання, а лише час складання протоколу, що є порушенням ст. 208, 209 КПК України. Крім того, порушено право на захист при затриманні. Слідчим суддею не вжито заходів щодо захисту прав підозрюваного, який був доставлений до суду після спливу 60 год. з моменту затримання без ухвали слідчого судді, що є порушенням ст. 211 КПК України. Захисник вказав, що до підозрюваного доцільно застосувати домашній арешт, непорушуючи норми КПК України, оскільки до клопотання слідчого не додано жодного суттєвого доказу, який би обґрунтовував тримання ОСОБА_7 під вартою. Для доведення наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, прокурором не надано докази, які б засвідчували факти вказаних ризиків.
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 жовтня 2018 року було задоволено клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 15.10 год. 18.12.2018 року включно. Строк тримання встановлено обчислювати з 15.10 год. 20.10.2018 року.
Обґрунтовуючи своє рішення, слідчий суддя зазначив, що під час постановлення рішення було враховано заперечення захисника, які оцінені в сукупності із встановленими ризиками, що дають підстави вважати про достатність лише такого запобіжного заходу як тримання під вартою. Судом також враховано тяжкість злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким.
Заслухавши думку захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, доводи прокурора, який вважав за необхідне залишити ухвалу слідчого судді без змін, а скаргу без задоволення, перевіривши матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого слідчим суддею дотримані, а доводи сторони захисту, викладені в апеляційній скарзі та в судовому засіданні щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, є безпідставними.
Так, з наданих матеріалів вбачається що під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, при цьому обставини, що дають підстави підозрювати його у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання.
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Також приймається до уваги, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії`зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою, до того ж при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що доводи поданого клопотання є обґрунтованими, а заявлені ризики об`єктивно існують і для їх запобігання, необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя врахував, що існують обґрунтовані ризики, що ОСОБА_7 знаходячись на свободі, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду та вчинити інші кримінальні правопорушення, у зв`язку з чим обґрунтовано прийшов до висновку про застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде ефективним та доцільним.
Доводи ж захисту про те, що ОСОБА_7 не має наміру переховуватися від органів досудового слідства та суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, є безпідставними, оскільки суд при постановленні ухвали врахував, що останній перебував у розшуку, однак з метою запобігти встановленим ризикам, беручи до уваги тяжкість злочину, у вчиненні якого він підозрюється, міру покарання, яка передбачена у виді позбавлення волі, слідчим суддею було обґрунтовано задоволено клопотання слідчого та застосовано до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою
Крім того, не заслуговують на увагу доводи, які викладені в апеляційній скарзі захисника, стосовно того,що ОСОБА_7 було затримано саме 19.10.2018 року, а протокол затримання складено наступного дня через 18 год. після фактичного затримання, у зв`язку з чим у протоколі затримання не вказано фактичного часу затримання, а лише час складання протоколу, що є порушенням ст. 208, 209 КПК України.
Так, з протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 20 жовтня вбачається, що старший слідчий СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 у період часу з 15.10 години до 15.30 годину 20.10.2018р. затримано особу підозрювану у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України ОСОБА_7 .
Наявна в вищевказаному протоколу розписка захисника ОСОБА_6 , та її доводи зазначені в апеляції, що ОСОБА_7 фактично було затримано 19.10.2018 року о 23.00 годині, не заслуговують на увагу, оскільки зазначені відомості матеріалами клопотання не знайшло свого підтвердження.
Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів, вважає обґрунтованим висновок слідчого судді першої інстанції про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з визначенням застави, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення визначених вище ризиків, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону і правовими позиціями ЄСПЛ.
З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою цілком законним і обґрунтованим та не знаходить підстав для відмови в задоволенні клопотання слідчого на даному етапі досудового розслідування, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде ефективним та доцільним.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 жовтня 2018 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4