Номер провадження: 11-сс/813/274/19
Номер справи місцевого суду: 519/153/19 1-кс/519/36/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.02.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Южного міського суду Одеської області від 05 лютого 2019 року про продовження підозрюваній ОСОБА_8 строку тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000350 від 01 листопада 2018 року за ознаками злочину, передбаченого ч.5 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Южного міського суду Одеської області від 05 лютого 2019 року задоволено клопотання слідчого СВ Южненського ВП Лиманського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , підозрюваній у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.185 КК України, продовжений строк тримання під вартою до 07 березня 2019 року із можливістю внесення застави в розмірі 473 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що 833 426 грн.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в інтересах ОСОБА_8 , в якій просив ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого та застосувати до підозрюваної запобіжний захід у виді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 або будь-який інший запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі та призначити їй значно менший розмір застави.

Доводи апеляційної скарги захисник обґрунтував тим, що:

- жодний ризик зазначений у клопотанні про продовження строку тримання під вартою слідчим та прокурором доведений не був, а всі доводи сторони обвинувачення засновані лише на припущеннях, оскільки ОСОБА_8 раніше не була судима, від органу досудового розслідування не переховувалась, сприяла розкриттю злочину шляхом надання показів, впливати на свідків та потерпілого наміру не має;

- слідчий суддя не взяв до уваги, те що копія клопотання слідчого від 25 січня 2019 року ОСОБА_8 та її захиснику були вручені 25 січня 2019 року, але зазначені в додатках матеріали, які обґрунтовують необхідність застосування найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою та його продовження в порушення вимог ст.184 КПК України підозрюваній вручені не були вручені;

- слідчий суддя визначив завідомо непомірний розмір застави для підозрюваної, не врахувавши її матеріальне становище, оскільки підозрювана ніде не працює, знаходиться на утриманні батьків.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_7 , який підтримав доводи апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 , яка заперечувала проти її задоволення та просила залишити ухвалу слідчого судді без змін, дослідивши матеріали провадження за клопотанням слідчого, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Згідно з п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Зі змісту ст.199 КПК України вбачається, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявні обставини, що перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Частиною 4 ст.199 КПК України передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

В рішенні «Єлоєв проти України» Європейський суд з прав людини вказує на те, що пункт 4 статті 5 забезпечує заарештованим чи затриманим особам право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення «законності» позбавлення свободи. Це означає, що компетентний суд має перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, яка стала підставою для затримання, а також мети, з якою застосовувалося затримання (також справа «Буткевічюс проти Литви»).

Разом з тим відповідно до п.175 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine) від 21 квітня 2011 р., заява № 42310/04 суд наголошує, що термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання

під вартою. Більше того, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (див. рішення у справі «Чеботарі проти Молдови» (Cebotari v. Moldova), N 35615/06, п.48, від 13 листопада 2007 року).

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , слідчий суддя в цілому дотримався вимог ст.199 КПК України, взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини, врахував їх при постановленні оскарженої ухвали та прийняв законне та обґрунтоване судове рішення.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється в тому, що у невстановлений досудовим слідством час та місце вона, діючи умисно, вступила у попередній злочинний зговір з раніше знайомими їй ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , направленим на таємне викрадення чужого майна.

В подальшому, з метою реалізації свого злочинного умислу 01.11.2018 року в період часу з 07:30 годин до 10:45 годин, більш точний час досудовим слідством не встановлений, ОСОБА_8 , діючи умисно, з метою збагачення, спільно та за попередньою змовою зі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , таємно, шляхом підбору ключа, проникли до квартири АДРЕСА_2 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_12 , звідки викрали майно, золоті прикраси та грошові кошти потерпілого ОСОБА_12 на загальну суму 2 500 000 гривень.

Після цього, ОСОБА_8 разом зі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

08 грудня 2018 року, ОСОБА_8 була затримана в порядку ст.208 КПК України та на наступний день - 09 грудня 2018 року їй було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.185 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 підтверджується комплексом доказів зібраних у кримінальному провадженні.

При цьому, захисник у своїй апеляційній скарзі не ставить під сумнів обґрунтованість підозри ОСОБА_8 .

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень (зокрема «Харченко проти України», «Єлоев проти України», «Фельдман проти України») неодноразово акцентував увагу на тому, що доцільність продовження строків тримання під вартою як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно, кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу. Таким чином, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і орган досудового розслідування чи прокурор мають навести інші підстави. До того ж, такі підстави мають бути чітко вказані.

Апеляційний суд вважає, що слідчий в клопотанні та наданих матеріалах, а також прокурор в судовому засіданні апеляційного суду довели, що ризик передбачений пунктом 1 ч.1 ст.177 КПК України, якій обґрунтовує необхідність продовження строку тримання під вартою підозрюваній ОСОБА_13 не зменшився і продовжує існувати.

Так, ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину проти власності, за вчинення якого, у разі доведеності вини підозрюваної, їй загрожує реальне покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років з конфіскацією майна.

Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі доведеності її вини може спонукати останню зникнути з поля зору правоохоронних органів та суду з метою уникнути кримінального переслідування.

Апеляційний суд вважає, що ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України підтверджується і тією обставиною, що у ОСОБА_8 відсутні міцні соціальні зв`язки, вона не одружена, ніде не працює, не навчається, разом з батьками не проживає.

Для закінчення досудового розслідування в кримінальному провадженні необхідно виконати ряд слідчих дій, а саме отримати та долучити до матеріалів кримінального провадження висновок призначеної трасологічної експертизи, отримати результати виконання доручення в порядку ст.71 КПК України з УОТЗ ГУНП в Одеській області, з урахуванням зібраних у кримінальному провадженні доказів дати кінцеву юридичну оцінку діям підозрюваних ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , виконати вимоги ст. 290 КПК України, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

Враховуючи викладені обставини, та неможливість з об`єктивних причин завершити досудове розслідування у встановлені КПК строки, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку, що заявлені слідчим ризики та необхідність проведення комплексу слідчих дій виправдовують продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 з метою перешкоджання останній будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню.

При цьому обставини, передбачені ч.2 ст.183 КПК України, що виключають можливість застосування до підозрюваної ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою апеляційним судом не встановлені.

Стосовно доводів сторони захисту про необхідність зменшення розміру застави ОСОБА_8 апеляційний суд зазначає, що вказане питання було вирішено під час застосування до підозрюваної запобіжного заходу та із врахуванням суми матеріальних збитків, які були завдані потерпілому внаслідок вчинення злочину, на теперішній час апеляційний суд не вбачає підстав для зменшення розміру застави.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді є законною та належним чином вмотивованою, у зв`язку із чим відсутні підстави для її скасування.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 197, 199,309, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , подану в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Южного міського суду Одеської області від 05 лютого 2019 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Южненського ВП Лиманського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , підозрюваній у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.185 КК України продовжений строк тримання під вартою до 07 березня 2019 року із можливістю внесення застави в розмірі 473 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що 833 426 грн. залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3