Дата документу 29.05.2018
Справа № 501/950/18
У Х В А Л А
25 травня 2018 року слідчий суддя Іллічівського міського суду Одеської області ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
В С Т А Н О В И В:
До слідчого судді надійшло Іллічівського міського суду Одеської області вказане клопотання, в якому зазначено наступне.
Досудовим розслідуванням встановлено, що приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 відкрито спадщину померлої ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та у результаті зазначеного, визнано право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_1 .
У ході досудового розслідування встановлено, що 19 травня 2006 року ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстровано шлюб між ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Але, у ході перевірки відомостей Державного реєстру актів цивільного .тану громадян, актового запису про шлюб, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 не виявлено.
Також, під час досудового розслідування встановлено, що реєстраційний номер облікової картки платника податків ОСОБА_6 № НОМЕР_2 , який надавався представником ОСОБА_8 нотаріусу ОСОБА_5 - є недійсним (помилковим).
Одночасно, відповідно до інформації ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 надавалися пільги на оплату комунальник послуг, як дитині війни. У документах, наданих ОСОБА_4 у 2009 році для отримання вищезазначеної пільги, наявна копія паспорту останньої із відсутнім штампом про реєстрацію шлюбу між нею та будь-якою іншою особою.
Також, встановлено, що ОСОБА_6 не здійснено вступ у спадщину за законом на земельні ділянки, що належали померлій ОСОБА_4 у зв`язку із відсутністю кадастрового номеру.
На даний час, ОСОБА_6 та його представником за довіренністю - ОСОБА_8 на підставі завідомо підроблених документів, здійснюються дії, направлені на отримання кадастрових номерів на вищезазначені земельні ділянки, для подальшого вступу у спадщину, із чим, наявний ризик незаконного відчуження об`єктів нерухомості, що належать ОСОБА_4 .
Також, встановлено, що ОСОБА_4 , як дитині війни надавалися пільги на оплату комунальних послуг на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .
Прокурор просить слідчого суддю надати дозвіл на тимчасовий доступ до копій документів, які надавалися ОСОБА_4 до КП « ІНФОРМАЦІЯ_5 », розташованому за адресою: АДРЕСА_2 для встановлення зазначених пільг, а також щорічного їх підтвердження, а саме: заяву ОСОБА_4 з додатками до неї, копію паспорту та ідентифікаційного коду ОСОБА_4 , а також зазначені копії, починаючи з 2007 по 29.07.2017 років, які надавалися ОСОБА_4 для щорічного підтвердження пільг.
Прокурор, мотивує його тим, що зазначені документи містять та зберігають відомості, які можуть бути використані як доказ обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання.
За заявою прокурора розгляд клопотання проведено без виклику осіб, у володінні яких знаходяться вказані документи, у зв`язку з тим, що є безпосередні підстави вважати, що існує реальна загроза зміни або знищення вказаних документів.
Слідчий суддя вважає, що клопотання прокурора не підлягає задоволенню.
Слідчим суддею встановлено, що прокурор, який звернулася із клопотанням про тимчасовий доступ до документів, не використав усі надані йому можливості для самостійного їх витребування та отримання.
Згідно ст.93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом, зокрема, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок тощо.
В матеріалах клопотання відсутні дані про те, що особа, яка звернулася із клопотанням про тимчасовий доступ до документів, зверталася до особи, у володінні якої знаходяться зазначені в клопотанні документи, із вимогою про їх витребування.
Положення ч.1 ст.86, частин 2 та 3 ст. 93 КПК України, ч.1 ст.160 КПК України, вказує на те, що застосування стороною кримінального провадження такого способу збирання доказів як вилучення речей чи документів (ч.7 ст.163 КПК України) під час отримання доступу до речей і документів може здійснюватися у випадках, якщо:
1) особа, у володінні якої знаходяться речі або документи, не бажає добровільно передати їх стороні кримінального провадження або є підстави вважати, що вона не здійснить таку передачу добровільно після отримання відповідного запиту чи намагатиметься змінити або знищити відповідні речі або документи;
2) речі та документи згідно зі ст.162 КПК України містять охоронювану законом таємницю і таке вилучення необхідне для досягнення мети застосування цього заходу забезпечення. В інших випадках сторона кримінального провадження може витребувати та отримати речі або документи за умови їх добровільного надання володільцем без застосування процедури, передбаченої главою 15 КПК України.
Як зазначив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ, застосуванням заходу забезпечення кримінального провадження органи досудового розслідування намагаються досягти мети, яка саме таким заходам не властива. Зокрема, це стосується випадків, коли у клопотанні порушується питання про тимчасовий доступ до речей і документів з метою збирання доказів.
Клопотання слідчих в окремих випадках ґрунтуються на необхідності правомірного доступу та вилучення речей, які можуть бути речовими доказами. Проте поза увагою слідчого, прокурора, слідчого судді залишається та обставина, що збирання доказів, в тому числі і речових, відбувається через інститут слідчих дій (зокрема, вилучення в ході огляду, проведення обшуку). У таких випадках неправильне розуміння органами досудового розслідування, слідчими суддями положень кримінального процесуального закону фактично зумовлює підміну слідчих дій заходом забезпечення кримінального провадження. Слідчим суддям необхідно враховувати, що згідно з ч.4 ст.132 КПК для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя зобов`язаний врахувати можливість без застосовуваного заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні. У цьому контексті потрібно враховувати, що речі і документи могли би бути отримані шляхом проведення слідчих дій, тобто без застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Крім того, відповідно до ч.1 ст.223 КПК саме слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.
Документи, до яких просить просить надати доступ з можливістю їх вилучення, не є охоронюваною законом таємницею в розумінні положень ст.162 КПК України, а відтак сторона обвинувачення не позбавлена можливості самостійно звернутися до особи, у володінні якої знаходяться зазначені в клопотанні документи з клопотанням про витребування необхідних документів, і лише у випадку відмови в доступі до них, звернутися до слідчого судді з клопотанням в порядку ст.160 КПК України, що не звільняє її від обов`язку довести обставини, з якими закон пов`язує тимчасовий доступ до речей і документів в порядку збирання доказів.
За таких обставин слідчий суддя вважає, що доступ до документів, про які йдеться в клопотанні прокурора, може бути здійснено шляхом їх витребування та отримання, як це зазначено в ч.2 ст.93 КПК України, а вирішення даного питання в порядку тимчасового доступу є передчасним, а відтак в задоволенні клопотання слід відмовити.
Керуючись ст.ст.110, 131-132, 159-164 КПК України,
П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні клопотання прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про дозвіл на тимчасовий доступ до речей і документів відмовити.
Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Слідчий суддя