У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2018 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 жовтня 2018 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000624.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6 ,
представник третьої особи,
щодо майна якої вирішується
питання про арешт ОСОБА_5 .

Короткий зміст рішення слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді клопотання слідчого Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області задоволено частково. Накладено арешт на транспортний засіб «Mitsubishi Outlander», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , виданого 25.10.2016 р. Центром 4841, належить на праві приватної власності ОСОБА_7 ( АДРЕСА_1 ) та перебуває в користуванні ОСОБА_8 - заборонено у будь-який спосіб розпоряджатися, відчужувати, передавати в оренду, вчиняти будь-які інші правочини щодо вказаного автомобіля (без обмеження в праві користування).
Ухвалено майно, на яке накладено арешт, передати на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_7 .
Ухвалено ОСОБА_7 повернути тимчасово вилучене майно свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 видане 25.10.2016 р. Центром 4841, ключі від транспортного засобу «Mitsubishi Outlander» реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі представник просить скасувати ухвалу слідчого судді, та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого про застосування виду заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту транспортного засобу «Mitsubishi Outlander», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , виданого 25.10.2016 р. Центром 4841, належить на праві приватної власності ОСОБА_7 ( АДРЕСА_1 ) та перебуває в користуванні ОСОБА_8 , відмовити в повному обсязі.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Апелянт вказує на те, що ухвала слідчого судді є незаконною, оскільки порушує права законного володільця ОСОБА_7 та не дає в повній мірі використовувати законне майно, а накладення арешту є недоцільним та безпідставним.
Зазначає, що ухвала постановлена із порушенням вимог ст. ст. 98, 131, 132, 170, 173 КПК України.
Клопотання слідчого про арешт майна не містить достатніх, належних і допустимих доказів можливого знищення, підробки або заміни номерів, вузлів та агрегатів арештованого транспортного засобу, тобто слідчим не надано доказів на підтвердження обставин, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.
Слідчим не підтверджено ризиків приховування, пошкодження, псування, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження транспортного засобу.
Звертає увагу на те, що кримінальне провадження хоча і зареєстроване 07.04.2017 р., проте з цього часу жодній особі не повідомлено про підозру. Отже у слідчого судді відсутні правові підстави для накладення арешту на майно.
Крім того, в ухвалі не обґрунтовано, яким чином існує сукупність розумних підозр вважати, що арештоване майно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отримано неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
В ухвалі зазначено, що місце перебування потерпілого ОСОБА_9 невідоме тривалий час, а ОСОБА_7 є добросовісним набувачем майна.
Апелянт вважає, що транспортний засіб не підлягає арешту, оскільки не є знаряддям вчиненого злочину.
З урахуванням того, що за матеріалами клопотання неможливо чітко встановити тих обставин, яке відношення вказане майно має до розслідування вчиненого злочину, вважає, що у даному провадженні слідчий не довів необхідності накладення арешту на майно, а тому відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, це мало бути підставою для відмови у задоволенні клопотання.

Обставини, встановлені слідчим суддею.

СВ Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за № 0000624 від 16.06.2018 р., за попередньою правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 289 КК України, за повідомленням ОСОБА_9 про те що протягом вересня 2016 року січня 2017 року в м. Вознесенську невідома особа заволоділа транспортними засобами, в тому числі, автомобілем «Mitsubishi Outlander» реєстраційний номер НОМЕР_3 .
07.04.2017 р. до ЄРДР, за попередньою правовою кваліфікацією ознак злочину, передбаченого ч. 1 ст. 355 КК України, внесені відомості, повідомлені ОСОБА_9 про те, що у вересні 2016 року його примусили до виконання цивільно-правових зобов`язань, шляхом погроз фізичного насильства відносно нього та його сім`ї, внаслідок чого він переоформив право власності на автомобіль марки «Mitsubishi Outlander», реєстраційний номер НОМЕР_3 .
Дані кримінальні провадження об`єднані в одне під № 0000624, і автомобіль«Mitsubishi Outlander», реєстраційний номер НОМЕР_3 , оголошений у розшук.
24.10.2018 р. до сервісного центру 5142 в Одеській області звернувся ОСОБА_8 , який діє від імені ОСОБА_7 на підставі доручення НИК 349391, виданого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області, для перереєстрації автомобіля «Mitsubishi Outlander», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_4 під час перевірки якого виявлено, що зазначений автомобіль перебуває у розшуку.
В рамках даного кримінального провадження слідчий просив накласти арешт на автомобіль «Mitsubishi Outlander», реєстраційний номер НОМЕР_1 , оскільки це необхідно для забезпечення збереження речового доказу, яким є вказаний автомобіль, недопущення його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Слідчий суддя, врахувавши, що слідчим доведено, що застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна, необхідне потребами досудового розслідування, і дані потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та свободи особи при задоволенні даного клопотання, щодо арешту транспортного засобу, вимоги п. 1 ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, ст. 98 КК України, дійшов висновку, що слідчим наведені правові підстави для арешту автомобілю «Mitsubishi Outlander», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідає зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України критеріям, і, щодо якого існує сукупність підстав вважати, що він є доказом у кримінальному провадженні, з урахуванням того, що місце перебування потерпілого ОСОБА_9 невідомо тривалий час (півтора року), а ОСОБА_7 є добросовісним набувачем майна, з метою мінімізації обмежень прав власника, вважав за необхідне при накладенні арешту на майно дозволити користування автомобілем «Mitsubishi Outlander» реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Заслухавши доповідь судді, представника заявника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши надані матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Положеннями ч. 10 ст. 170 КПК України визначено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
При розгляді клопотання про арешт майна, слідчий суддя, відповідно до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України та достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення.
Однією з правових підстав накладення арешту на майно, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, є відповідність цього майна, критеріям зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
З метою забезпечення збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При постановленні оскаржуваної ухвали, слідчий суддя вказаних вимог кримінального процесуального закону дотримався.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 06.04.2017 р. за заявою ОСОБА_9 до ЄРДР за № 0000624 внесені відомості про те, що в період часу з вересня 2016 року до січня 2017 року в м. Вознесенську, невідома особа, заволоділа певним майном, в тому числі автомобілем «Mitsubishi Outlander», реєстраційний номер НОМЕР_3 , за попередньою правовою кваліфікацією за ч. 3 ст. 289 КК України, 07.04.2017 р. за заявою ОСОБА_9 про те, що у вересні 2016 року його примусили до виконання цивільно-правових зобов`язань, шляхом погроз фізичного насильства щодо нього та його сім`ї, внаслідок чого він переоформив право власності на автомобіль «Mitsubishi Outlander», реєстраційний номер НОМЕР_3 . За даним фактом до ЄРДР внесені відомості за попередньою правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 355 КК України та 21.04.2018 р. наведені кримінальні правопорушенні об`єднані в одне кримінальне провадження № 0000624.
Під час досудового розслідування встановлено, що 24.10.2018 р. до територіального сервісного центру 5142 в Одеській області звернувся ОСОБА_8 , який діє від імені ОСОБА_7 на підставі доручення ННК 349391 для перереєстрації автомобіля «Mitsubishi Outlander», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_5 , під час перевірки якого встановлено, що зазначений транспортний засіб перебуває у розшуку.

Отже, встановлені на даний час досудовим розслідуванням обставини кримінального провадження містять об`єктивні дані, які вказують на те, що автомобіль «Mitsubishi Outlander», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_5 , відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, тобто є об`єктом кримінально протиправних дій, а тому, на думку апеляційного суду, слідчий суддя, дійшов вірного висновку про наявність достатніх підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вказаний автомобіль.
При цьому, слідчий суддя встановивши, що автомобіль «Mitsubishi Outlander» перебуває у власності добросовісного набувача ОСОБА_7 відповідно до вимог ч. 4 ст. 173 КПК України, застосував найменш обтяжливий спосіб арешту майна, не обмежуючи останнього в праві користування автомобілем.

Слід зауважити, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.
Слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження, заходу забезпечення кримінального провадження, одним із яких є арешт майна.

Доводи апелянта про те, що клопотання слідчого про арешт майна не містить доказів можливого знищення, підробки або заміни номерів, вузлів та агрегатів арештованого транспортного засобу не приймаються до уваги, оскільки вже на даному етапі досудового розслідування встановлено, що арештований автомобіль «Mitsubishi Outlander», який належав заявнику ОСОБА_9 , має інший реєстраційний номер, а враховуючи властивості арештованого майна пересувний транспортний засіб, то можливі ризики його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення або відчуження є реальними.
А та обставина, що місцезнаходження потерпілого ОСОБА_9 на даний час не відоме, істотно не впливає на встановлені досудовим розслідуванням обставини кримінального провадження та не є визначальним аргументом, який би давав підстави для відмови у задоволенні клопотання слідчого.

За наведеного, оскільки рішення слідчого судді є обґрунтованим та вмотивованим, порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачає, і представником в апеляційній скарзі не наведено, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 жовтня 2018 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за № 0000624, без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

_____________________ ____________ _________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3