УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2019 року

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю: слідчого ОСОБА_3 , представника власника майна ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві

клопотання адвоката ОСОБА_5 , в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13 червня 2018 року у кримінальному провадженні №0001223 від 02 вересня 2016 року,

ВСТАНОВИВ :

20 грудня 2018 року адвокат ОСОБА_5 , в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням в порядку ст. 174 КПК України, про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 13 червня 2018 року у кримінальному провадженні №0001223 від 02 вересня 2016 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.356, ч. 3 ст. 358, ч.2 ст.364 КК України, в обґрунтування якого зазначив наступне.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13 червня 2018 року було задоволено клопотання слідчого СУ Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно та накладено арешт на 344 земельні ділянки, в тому числі і земельну ділянку, яка належить на праві власності ОСОБА_4 .

Адвокат ОСОБА_5 , в інтересах ОСОБА_4 , посилається на те, що арешт на майно було накладено необґрунтовано, оскільки органом досудового розслідування не доведено, що земельна ділянка з кадастровим номером :05:001:0060, яка на праві власності належить на праві власності ОСОБА_4 , є речовими доказами в кримінальному провадженні.

Окрім того, ОСОБА_4 немає жодного відношення до кримінального провадження №0001223 від 02 вересня 2016 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.356, ч. 3 ст. 358, ч.2 ст.364 КК України, володіє вказаною земельною ділянкою на законних підставах, а тому арешт на майно ОСОБА_4 було накладено безпідставно та необґрунтовано, а тому потреба в такому заході забезпечення кримінального провадження відпала.

Представник власника майна ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 в судовому засідання клопотання про скасування арешту підтримав, з підстав зазначених в ньому, та просив його задовольнити. Крім того зазначив, що в кримінальному провадженні №0001223 від 02 вересня 2016 рокуне проводяться жодні слідчі дії, тому необхідність в такому заході забезпечення кримінального провадження - відпала.

Слідчий ОСОБА_3 заперечував з приводу задоволення клопотання і скасування арешту майна, накладеного ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва 13 червня 2018 року, зазначивши, що на час розгляду клопотання про скасування арешту майна досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001223 від 02 вересня 2016 року триває. 08 червня 2018 року земельні ділянки, в тому числі і земельна ділянка з кадастровим номером :05:001:0060, про скасування арешту якої просить представник власника майна ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 , постановою слідчого визнані речовими доказами, а тому з метою збереження речових доказів слідчим суддею було накладено на них арешт. На даний час скасування арешту є передчасним.

Слідчий суддя вивчивши клопотання про скасування арешту майна, заслухавши пояснення представника власника майна ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 , слідчого ОСОБА_3 та дослідивши долучені до нього документи, приходить до наступного висновку.

Встановлено, що в провадженні СУ Головного управління Національної поліції в Київській області перебувають матеріали кримінального провадження №0001223 від 02 вересня 2016 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.356, ч. 3 ст. 358, ч.2 ст.364 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13 червня 2018 року було задоволено клопотання слідчого СУ Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно та накладено арешт на 344 земельні ділянки, в тому числі і земельну ділянку, яка належить на праві власності ОСОБА_4 .

Порядок скасування арешту майна визначений ст. 174 КПК України, якою передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Між тим, при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключно прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює обґрунтованість підстав для скасування арешту.

Згідно з ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

При цьому, у відповідності до ч.2, ч.3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч.10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Положеннями ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 31) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З тексту ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13 червня 2018 року вбачається, що арешт на майно, а саме 334 земельні ділянки, було накладено з метою збереження речових доказів. Слідчий суддя виходив з того, що на час розгляду клопотання про арешт майна потреби органу досудового розслідування виправдовували таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а сукупність отриманих судом даних, відповідно до ст.170 КПК України, була достатньою для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту на майно.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001223 від 02 вересня 2016 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.356, ч. 3 ст. 358, ч.2 ст.364 КК Українинаразі триває.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів доданих до клопотання, доводи клопотання не містять належного обґрунтування та доказів того, що на даній стадії розслідування вищезазначений захід забезпечення втратив свою актуальність та які б спростували висновки, викладені в ухвалі слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13 червня 2018 року, що дає слідчому судді підстави дійти висновку що необхідність накладення арешту на зазначене в клопотанні майно на теперішній час не відпала, оскільки обставини, на які посилається представник власника майна ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 , в обґрунтування клопотання, підлягають з`ясуванню в ході досудового розслідування.

На підставі викладеного, у задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 170-174, 309, 372, 392 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ :

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 , в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13 червня 2018 року у кримінальному провадженні №0001223 від 02 вересня 2016 року - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1