Дата документу 04.12.2018
Справа № 334/7159/17
Провадження № 1-кп/334/280/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2018 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

потерпілих ОСОБА_6 , представника потерпілого ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі Ленінського районного суду м.Запоріжжя кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Архангельськ, Російської Федерації, росіянки, громадянки України, яка має вищу освіту, не одруженої, яка не має на утриманні неповнолітніх дітей, є фізичною особою - підприємцем, зареєстрованої та мешкаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не засудженої

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 пред`явлено обвинувачення у тому, що остання зареєструвалась в 2001 році як фізична особа - підприємець, орендувала у фізичної особи - підприємця ОСОБА_9 , нежитлове приміщення АДРЕСА_2 , де здійснювала свою підприємницьку діяльність, розмістивши в соціальних мережах Інтернет відомості про свою діяльність, а саме консультації, представництво в суді, приватизація земельних ділянок, відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, супровід правочинів з купівлі-продажу нерухомості, визнання права власності на земельну ділянку, визнання недійсним рішення органів виконавчої влади, розділ майна та інше.

Відповідно до свідоцтва про зайняття підприємницькою діяльністю, основним видом діяльності є діяльність у сфері права.

На початку вересня 2014 року громадянка ОСОБА_6 звернулась до ОСОБА_4 за наданням останньою юридичних послуг, при цьому повідомила, що 18.05.2010 року вона уклала попередній договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 з ОСОБА_7 , який виступав від власників ОСОБА_10 та ОСОБА_11 за довіреністю, та впродовж трьох років виплатила власникам квартири 23 тис. доларів США. Загальна вартість зазначеної квартири склала 30 тис. доларів США та решту коштів ОСОБА_6 повинна сплатити після укладання договору купівлі-продажу квартири. В подальшому ОСОБА_7 у 2014 році повідомив ОСОБА_6 , що надана від одного з власників ОСОБА_11 довіреність, надана в республіці Йемен, не відповідає міжнародним вимогам та не можна вчиняти правочини на території України. При бесіді з ОСОБА_4 , в офісі останньої також знаходився ОСОБА_7 , який підтвердив складності вчинення правочину.

Погодившись з ОСОБА_4 , 15 вересня 2014 року, ОСОБА_6 , знаходячись в її офісі, уклала договір про надання юридичних послуг з ОСОБА_4 , після чого, знаходячись у приватного нотаріуса Запорізького нотаріального округу ОСОБА_12 того ж дня надала довіреність, відповідно до якої ОСОБА_4 діє в її інтересах щодо представництва в суді, та має право бути представником у відповідному уповноваженому органі з питання проведення реєстрації у встановленому законодавством порядку права власності на квартиру АДРЕСА_3 .

Після цього ОСОБА_4 , маючи умисел на підробку офіційного документу, з метою його подальшого використання, та з метою особистого збагачення, знаходячись у своєму офісі, на своєму персональному комп`ютері, підготувала пакет документів, в тому числі договір купівлі-продажу від 25 травня 2010 року, начебто укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , ОСОБА_11 в особі ОСОБА_7 , відповідно до якого вартість квартири складає 23 тис. доларів США, позовну заяву від імені ОСОБА_6 , в яку внесла неправдиві відомості щодо обставин укладання договору купівлі - продажу квартири від 25 травня 2010 року, а саме підробила підпис ОСОБА_7 в графі «сторона 1 (Продавець) ОСОБА_7 по доверенности» договору від 25.05.2010, укладеного між ОСОБА_10 в особі представника ОСОБА_7 та ОСОБА_6 .

Далі, ОСОБА_4 надала на підпис ОСОБА_6 зазначені документи, при цьому повідомила останній, що лише у такий спосіб, погоджений з ОСОБА_7 , буде винесено судове рішення на її користь. Після підписання ОСОБА_6 наданих документів, ОСОБА_4 разом зі своєю довіреністю, 29 вересня 2014 року надала договір від 25.05.2010, укладений між ОСОБА_10 в особі представника ОСОБА_13 та ОСОБА_6 в якому міститься неправдива інформація, до Ленінського районного суду міста Запоріжжя, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул Незалежної України .
Відповідно до висновку судової почеркознавчої експертизи №149-16 від 30.12.2016 року, підпис, виконаний від імені ОСОБА_7 в графі «сторона 1 (Продавець) ОСОБА_7 по доверенности» договору від 25.05.2010, укладеного між ОСОБА_10 в особі представника ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , виконаний не ОСОБА_7 , а іншою особою.

Таким чином ОСОБА_4 своїми умисними діями вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.358 КК України, кваліфікуючими признаками якого є: підроблення офіційного документу, який видасться підприємством, установою, організацією, яка має право видавані такі документи, га який надає право або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем.

Крім того, на початку вересня 2014 року громадянка ОСОБА_6 звернулась до ОСОБА_4 за наданням останньою юридичних послуг, при цьому повідомила, що 18.05.2010 вона уклала попередній договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 з ОСОБА_7 , який виступав від власників ОСОБА_10 та ОСОБА_11 за довіреністю, та впродовж трьох років виплатила власникам квартири 23 тис. доларів США. Загальна вартість зазначеної квартири склала 30 тис. доларів США та решту коштів ОСОБА_14 повинна сплатити після укладання договору купівлі-продажу квартири. В подальшому ОСОБА_7 у 2014 році повідомив ОСОБА_6 , що надана від одного з власників ОСОБА_11 довіреність, надана в республіці Йемен, не відповідає міжнародним вимогам та не можна вчиняти правочини на території України. При бесіді з ОСОБА_4 , в офісі останньої також знаходився ОСОБА_7 , який підтвердив складності вчинення правочину.

Погодившись з ОСОБА_4 , 15 вересня 2014 року ОСОБА_6 , знаходячись в її офісі, уклала договір про надання юридичних послуг з ОСОБА_4 , після чого, знаходячись у приватного нотаріуса Запорізького нотаріального округу ОСОБА_12 того ж, дня надала довіреність, відповідно до якої ОСОБА_4 діє в її інтересах щодо представництва в суді, та має право бути представником у відповідному уповноваженому органі з питання проведення реєстрації у встановленому законодавством порядку права власності на квартиру АДРЕСА_3 .

Після цього ОСОБА_4 , маючи умисел на підробку офіційного документу, з метою його подальшого використання, та з метою особистого збагачення, знаходячись у своєму офісі, на своєму персональному комп`ютері, підготувала пакет документів, в тому числі договір купівлі-продажу від 25 травня 2010 року, начебто укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , ОСОБА_11 в особі ОСОБА_7 , відповідно до якого вартість квартири складає 23 тис. доларів США, позовну заяву від імені ОСОБА_6 , в яку внесла неправдиві відомості щодо обставин укладання договору купівлі- продажу квартири від 25 травня 2010 року, а саме підробила підпис ОСОБА_7 в графі «сторона 1 (Продавець) ОСОБА_7 по доверенности» договору від 25.05.2010, укладеного між ОСОБА_10 в особі представника ОСОБА_7 та ОСОБА_6 .

Далі, ОСОБА_4 надала на підпис ОСОБА_6 зазначені документи, при цьому повідомила останній, що лише у такий спосіб, погоджений з ОСОБА_7 , буде винесено судове рішення на її користь. Після підписання ОСОБА_14 наданих документів, ОСОБА_4 разом зі своєю довіреністю, 29 вересня 2014 року надала договір від 25.05.2010, укладений між ОСОБА_10 в особі представника ОСОБА_15 та ОСОБА_6 , в якому міститься неправдива інформація до Ленінського районного суду міста Запоріжжя, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Незалежної України 1 /2.

Відповідно до висновку судової почеркознавчої експертизи №149-16 від 30.12.2016 року підпис, виконаний від імені ОСОБА_7 в графі «сторона 1 (Продавець) ОСОБА_7 по доверенности» договору від 25.05.2010 року, укладеного між ОСОБА_10 в особі представника ОСОБА_7 та ОСОБА_16 , виконаний не ОСОБА_7 , а іншою особою.

Таким чином ОСОБА_4 використала завідомо підроблений документ договір купівлі-продажу квартири від 25 травня 2010 року, надавши його до Ленінського районного суду міста Запоріжжя.

Таким чином ОСОБА_4 своїми умисними діями вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.358 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є: використання завідомо підробленого документу.

Крім того, встановлено, що громадянка ОСОБА_6 звернулась до ОСОБА_4 за наданням останньою юридичних послуг, при цьому повідомила, що 18.05.2010 вона уклала попередній договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 з ОСОБА_7 , який виступав від власників ОСОБА_10 та ОСОБА_11 за довіреністю, та впродовж трьох років виплатила власникам квартири 23 тис. доларів США. Загальна вартість зазначеної квартири склала 30 тис. доларів США та решту коштів ОСОБА_14 повинна сплатити після укладання договору купівлі-продажу квартири. В подальшому ОСОБА_7 у 2014 році повідомив ОСОБА_6 , що надана від одного з власників ОСОБА_11 довіреність, надана в республіці Йемен, не відповідає міжнародним вимогам та не можна вчиняти правочини на території України. При бесіді з ОСОБА_4 , в офісі останньої також знаходився ОСОБА_7 , який підтвердив складності вчинення правочину.

Погодившись з ОСОБА_4 , 15 вересня 2014 року ОСОБА_6 , знаходячись в її офісі, уклала договір про надання юридичних послуг з ОСОБА_4 , після чого, знаходячись у приватного нотаріуса Запорізького нотаріального округу ОСОБА_12 того ж, дня надала довіреність, відповідно до якої ОСОБА_4 діє в її інтересах щодо представництва в суді, та має право бути представником у відповідному уповноваженому органі з питання проведення реєстрації у встановленому законодавством порядку права власності на квартиру АДРЕСА_3 .

Після цього ОСОБА_4 , маючи умисел на підробку офіційного документу, з метою його подальшого використання, та з метою особистого збагачення, знаходячись у своєму офісі, на своєму персональному комп`ютері, підготувала пакет документів, в тому числі договір купівлі-продажу від 25 травня 2010 року, начебто укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , ОСОБА_11 в особі ОСОБА_7 , відповідно до якого вартість квартири складає 23 тис. доларів США, позовну заяву від імені ОСОБА_6 , в яку внесла неправдиві відомості щодо обставин укладання договору купівлі- продажу квартири від 25 травня 2010 року, а саме підробила підпис ОСОБА_7 в графі «сторона 1 (Продавець) ОСОБА_7 по доверенности» договору від 25.05.2010, укладеного між ОСОБА_10 в особі представника ОСОБА_7 та ОСОБА_6 .

Далі, ОСОБА_4 надала на підпис ОСОБА_6 зазначені документи, при цьому повідомила останній, що лише у такий спосіб, погоджений з ОСОБА_7 , буде винесено судове рішення на її користь. Після підписання ОСОБА_14 наданих документів, ОСОБА_4 разом зі своєю довіреністю, 29 вересня 2014 року надала договір від 25.05.2010, укладений між ОСОБА_10 в особі представника ОСОБА_15 та ОСОБА_6 , в якому міститься неправдива інформація до Ленінського районного суду міста Запоріжжя, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Незалежної Україн 1 /2.

Відповідно до висновку судової почеркознавчої експертизи №149-16 від 30.12.2016 року підпис, виконаний від імені ОСОБА_7 в графі «сторона 1 (Продавець) ОСОБА_7 по доверенности» договору від 25.05.2010 року, укладеного між ОСОБА_10 в особі представника ОСОБА_7 та ОСОБА_16 , виконаний не ОСОБА_7 , а іншою особою.

Таким чином ОСОБА_4 підробила офіційний документ - заяву від імені ОСОБА_7 про розгляд цивільної справи в суді без його участі, надавши його до Ленінського районного суду м. Запоріжжя та використовуючи при розгляді цивільної справи №334/9271/14-ц, провадження 2/334/3360/14 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Таким чином ОСОБА_4 своїми умисними діями вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.358 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є: підроблення офіційного документу, який видається громадянином та який надає право або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем.

Крім того, на початку вересня 2014 року громадянка громадянка ОСОБА_6 звернулась до ОСОБА_4 за наданням останньою юридичних послуг, при цьому повідомила, що 18.05.2010 вона уклала попередній договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 з ОСОБА_7 , який виступав від власників ОСОБА_10 та ОСОБА_11 за довіреністю, та впродовж трьох років виплатила власникам квартири 23 тис. доларів США. Загальна вартість зазначеної квартири склала 30 тис. доларів США та решту коштів ОСОБА_14 повинна сплатити після укладання договору купівлі-продажу квартири. В подальшому ОСОБА_7 у 2014 році повідомив ОСОБА_6 , що надана від одного з власників ОСОБА_11 довіреність, надана в республіці Йемен, не відповідає міжнародним вимогам та не можна вчиняти правочини на території України. При бесіді з ОСОБА_4 , в офісі останньої також знаходився ОСОБА_7 , який підтвердив складності вчинення правочину.

Погодившись з ОСОБА_4 , 15 вересня 2014 року ОСОБА_6 , знаходячись в її офісі, уклала договір про надання юридичних послуг з ОСОБА_4 , після чого, знаходячись у приватного нотаріуса Запорізького нотаріального округу ОСОБА_12 того ж, дня надала довіреність, відповідно до якої ОСОБА_4 діє в її інтересах щодо представництва в суді, та має право бути представником у відповідному уповноваженому органі з питання проведення реєстрації у встановленому законодавством порядку права власності на квартиру АДРЕСА_3 .

Після цього ОСОБА_4 , маючи умисел на підробку офіційного документу, з метою його подальшого використання, та з метою особистого збагачення, знаходячись у своєму офісі, на своєму персональному комп`ютері, підготувала пакет документів, в тому числі договір купівлі-продажу від 25 травня 2010 року, начебто укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , ОСОБА_11 в особі ОСОБА_7 , відповідно до якого вартість квартири складає 23 тис. доларів США, позовну заяву від імені ОСОБА_6 , в яку внесла неправдиві відомості щодо обставин укладання договору купівлі- продажу квартири від 25 травня 2010 року, а саме підробила підпис ОСОБА_7 в графі «сторона 1 (Продавець) ОСОБА_7 по доверенности» договору від 25.05.2010, укладеного між ОСОБА_10 в особі представника ОСОБА_7 та ОСОБА_6 .

Далі, ОСОБА_4 надала на підпис ОСОБА_6 зазначені документи, при цьому повідомила останній, що лише у такий спосіб, погоджений з ОСОБА_7 , буде винесено судове рішення на її користь. Після підписання ОСОБА_14 наданих документів, ОСОБА_4 разом зі своєю довіреністю, 29 вересня 2014 року надала договір від 25.05.2010, укладений між ОСОБА_10 в особі представника ОСОБА_15 та ОСОБА_6 , в якому міститься неправдива інформація до Ленінського районного суду міста Запоріжжя, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Незалежної Україн 1 /2.

Відповідно до висновку судової почеркознавчої експертизи №149-16 від 30.12.2016 року підпис, виконаний від імені ОСОБА_7 в графі «сторона 1 (Продавець) ОСОБА_7 по доверенности» договору від 25.05.2010 року, укладеного між ОСОБА_10 в особі представника ОСОБА_7 та ОСОБА_16 , виконаний не ОСОБА_7 , а іншою особою.

Після цього ОСОБА_4 продовжуючи свою злочинну діяльність, знаходячись в приміщенні Ленінського районного суду міста Запоріжжя, під час розгляду цивільної справи №334/9271/14-ц, провадження №2/334/3360/14 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про визнання дійсною угоди та визнання права власності на нерухоме майно, повідомила судді ОСОБА_17 , що представник за довіреністю відповідачів ОСОБА_7 не заперечує щодо розгляду справи без його участі, про що підтверджує надана до суду заява. Але, ОСОБА_7 , будучи представником ОСОБА_10 та ОСОБА_11 позовні вимоги не визнавав, та щодо розгляду справи в суді заперечував, оскільки недоотримав 7 тис. доларів CША відповідно до переднього договору купівлі-продажу з ОСОБА_6 .

Таким чином ОСОБА_4 використала завідомо підроблений документ - заяву від імені ОСОБА_7 про розгляд цивільної справи в суді без його участі, надавши його до Ленінського районного суду м. Запоріжжя та використовуючи при розгляді цивільної справи №334/927/14-ц, провадження №2/334/3360/14 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Таким чином ОСОБА_4 своїми умисними діями вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.358 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є: використання завідомо підробленого.

Також встановлено, що на початку вересня 2014 року громадянка ОСОБА_6 звернулась до ОСОБА_4 за наданням останньою юридичних послуг, при цьому повідомила, що 18.05.2010 вона уклала попередній договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 з ОСОБА_7 , який виступав від власників ОСОБА_10 та ОСОБА_11 за довіреністю, та впродовж трьох років виплатила власникам квартири АДРЕСА_4 тис. доларів СІНА. Загальна вартість зазначеної квартири склала 30 тис. доларів СIIIА, а решту коштів, ОСОБА_6 повинна сплатити після укладання договору купівлі-продажу квартири. В подальшому ОСОБА_7 в 2014 році повідомив ОСОБА_6 , що надана від одного з власників ОСОБА_11 довіреність, надана в республіці Йемен, не відповідає міжнародним вимогам та не можна вчиняти правочин на території України. При бесіді з ОСОБА_4 , в офісі останньої також знаходився ОСОБА_7 , який підтвердив складності вчинення правочину.

В подальшому ОСОБА_4 , маючи намір на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_6 шляхом обману, діючи умисно, із корисливих мотивів, повідомила, що її послуги будуть складати 2000 гривень за підготовку цивільного позову та його супровід у судових засіданнях, а для вирішення питання щодо винесення судового рішення на користь ОСОБА_6 , їй необхідно передати для судді Ленінського району міста Запоріжжя, яка буде розглядати цивільну справи грошову винагороду в сумі 5000 доларів СІНА, оскільки рішення практично не можливо прийняти у законний спосіб, що не відповідало дійсності. Крім того, ОСОБА_4 , знаходячись в своєму офісі, запевнила представника за довіреністю ОСОБА_7 про безвихідну ситуацію, а також що у разі вчинення нею вищевказаних дій учасники судового процесу будуть задоволені, та буде прийнято законне судове рішення на користь ОСОБА_6 .

Погодившись з ОСОБА_4 , 15 вересня 2014 року ОСОБА_6 , знаходячись в її офісі, уклала договір про надання юридичних послуг з Берестецькою ВІТ, після чого, знаходячись у приватного нотаріуса Запорізького нотаріального округу ОСОБА_12 того ж дня надала довіреність, відповідно до якої ОСОБА_4 діє в інтересах ОСОБА_6 щодо представництва в суді та має право бути представником у відповідному уповноваженому органі з питання проведення реєстрації у встановленому законодавством порядку права власності на квартиру АДРЕСА_3 .

Далі, ОСОБА_4 17 вересня 2014 року, в денний час, знаходячись в своєму офісі, розташованому по АДРЕСА_5 , продовжуючи свою злочинну діяльність, з метою особистого збагачення, зловживаючи довірою ОСОБА_6 отримала від останньої грошові кошти в сумі 5000 доларів США, тим самим шахрайським шляхом заволоділа ними, розпорядившись на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_4 шляхом обману отримала від ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 5000 доларів США, що в перерахуванні на гривні по курсу НБУ станом на 17.09.2014, складає 68050 гривень, спричинивши матеріальну шкоду останній на вказану суму.

Таким чином ОСОБА_4 своїми умисними діями вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 190 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є: заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).

У судовому засіданні від захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 надійшло клопотання про закриття кримінального провадження, мотивуючи його тим, що згідно обвинувального акту, з моменту вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення минуло декілька років, у зв`язку із чим, відповідно до положень ст. 49 КК України, вона підлягає звільненню від кримінальної відповідності та кримінальне провадження підлягає закриттю, оскільки закінчились строки давності.

Обвинувачена ОСОБА_4 підтримала клопотання свого захисника щодо закриття провадження у справі та звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Суд роз`яснив обвинуваченій наслідки закриття провадження.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання.

Потерпіла ОСОБА_6 також підтримала клопотання та не заперечувала проти закриття провадження.

Представник потерпілого ОСОБА_7 , яка пов`язана з позицією свого клієнта просила суд відмовити у задоволенні клопотання.

Вислухавши думку учасників процесу, суд приходить до наступного висновку.

Дії ОСОБА_4 кваліфікувані за ч.1 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).

Дії ОСОБА_4 , яка підробила офіційний документ, з метою його подальшого використання, кваліфікуються за ч.1 ст.358 КК України.

А використання завідомо підробленого документу, кваліфікуються судом за ч.4 ст.358 КК України.

У відповідності до ч. 2 ст. 4 КПК України злочинність і караність діяння, а також їхні кримінально правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, якій діяв на момент вчинення даного діяння.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 49 КК України особа, у разі вчинення злочину невеликої тяжкості звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину минуло три роки.

Згідно обвинувального акту, з моменту вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення минуло чотири роки, у зв`язку із чим, відповідно до положень ст. 49 КК України, вона підлягає звільненню від кримінальної відповідності та кримінальне провадження підлягає закриттю, оскільки закінчились строки давності.

Максимальне покарання за вчинення ОСОБА_4 передбачено у виді обмеження волі строком до двох років, який відповідно до ч.2 ст. 12 КК України відноситься до категорії невеликої тяжкості.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення невеликої тяжкості, злочин вчинено у 2014 році, тобто з часу скоєння кримінального правопорушення минули строки давності притягнення до кримінальної відповідальності, що відповідно до положень ст.49 КК України є правовою підставою для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до п.1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно ч.3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

На підставі викладеного керуючись вимогами ст. 49 КК України, ст.ст. 284 - 288 КПК України,-

У Х В А Л И В:

Звільнити від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Архангельськ, Російської Федерації, росіянки, громадянки України, яка має вищу освіту, не одруженої, яка не має на утриманні неповнолітніх дітей, є фізичною особою - підприємцем, зареєстрованої та мешкаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не засудженої за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України у зв`язку з минуванням сроків притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових рішень за № 0001669 від 19.04.2015 року відносно ОСОБА_4 за ч.1 ст.190, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України - закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1