Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/170/19 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 115 (93, 94) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.05.2019 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
захисника адвоката ОСОБА_8 ,
підозрюваного ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15 квітня 2019 року, якою задоволено клопотання слідчого та стосовно,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Олександрівка, Кіровоградської області, українця громадянина України, одруженого, з вищою освітою, маючого на утриманні неповнолітню доньку, офіційно не працевлаштованого, інваліда 2 групи, хворіє на серцеві та ниркові захворювання, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до кримінальної відповідальності притягується вперше,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 32 дні, тобто до 20.45 год. 17 травня 2019 року, без визначення розміру застави,

ВСТАНОВИВ:
Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15 квітня 2019 року, задоволено клопотання слідчого СВ Кіровоградського РВП Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області погодженого з прокурором Кіровоградської місцевої прокуратури, про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_9 .

Обґрунтовуючи своє рішення, слідчий суддя прийшов до висновку, що подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст.184 КПК України, оскільки матеріали клопотання, а саме: витяг з ЄРДР, протокол про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, проведення слідчого експерименту, зміст протоколів допиту свідків, огляду місця події, висновки судових експертиз містять достатні дані про наявність обґрунтованої підозри по відношенню до ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

У цьому кримінальному провадженні ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, що посягає на найвищі соціальні цінності як то: недоторканість життя та здоров`я неповнолітнього потерпілого. Дії підозрюваного визначаються особливою зухвалістю та нездатністю врегульовувати конфлікти, заздалегідь підшуканим знаряддям злочину. Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_9 у разі визнання його винним у вчиненні злочину, до 15 років позбавлення волі. Лікарі медичної частини слідчого ізолятора здатні забезпечити підозрюваному право на лікування. У разі необхідності, особа яка утримується під вартою може бути госпіталізована до медичної установи.

Наведені обставини переконують, що заявлений ризик та суспільна небезпека особи підозрюваного не зменшилась та виправдовує продовження тримання її під вартою. Відсутні належні об`єктивні і допустимі докази про зменшення або відсутність ризиків передбачених у пунктах 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України. Домашній арешт не попередить існуючих ризиків та не забезпечить виконання обов`язків покладених на підозрюваного. Слідчий обґрунтовано звернувся з клопотанням про продовження застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обставини, зазначені у клопотанні, виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою. Відсутні передумови для застосування підозрюваному менш суворого виду запобіжного заходу.

Не зменшились і ризики неналежної процесуальної поведінки з боку підозрюваного, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, суспільну важливість об`єктів посягання, характер та обставини протиправних дій, в яких він підозрюється.

Через необхідність проведення великого обсягу слідчих дій, отримання висновків по проведеним спеціальним дослідженням, зокрема у необхідності забезпечити сторону захисту в ознайомленні з матеріалами провадження, слідчий обґрунтовано ініціював розгляд клопотання про продовження тримання підозрюваного під вартою в межах існуючого строку досудового розслідування по означеному кримінальному провадженню.

Таким чином існують законні підстави та виправдані потреби для задоволення поданого слідчим клопотання, про продовження строку тримання підозрюваного під вартою.

Не погоджуючись з вказаним рішенням слідчого судді, захисник адвокат ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу слідчого суді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту визначивши при цьому адресу: АДРЕСА_1 , з покладенням на нього обов`язків визначеними ч. 5 ст. 194 КПК України.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог захисник зазначає наступне.

Сторона захисту під час розгляду клопотання слідчого в суді першої інстанції вказувала на те, що підзахисному повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 115 КК України та ч. 2 ст. 15 КК України, тобто закінченого замаху на вбивство.

В свою чергу згідно ч. 3 ст. 68 КК України, за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Так в дійсності санкція ч. 1 ст. 115 КК України, передбачає відповідальність позбавленням волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

Отже оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу обов`язково має враховувати тяжкість покарання, що загрожує, то в даному випадку ОСОБА_9 можлива максимальна величина покарання - 10 років, тобто дві третини визначеної ч. 1 ст. 115 КК України.

Отже, висновок слідчого судді про підозру тяжкості злочину є таким що не ґрунтується на нормах чинного законодавства, зокрема ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України.

Проте, вищезазначеним доводам сторони захисту оскаржувана ухала слідчого судді не містить в собі жодних мотивів на їх спростування, а отже така ухвала є необґрунтованою та невмотивованою (ст. 370 КПК України).

Наступне на що зверталась увага слідчого судді при розгляді клопотання слідчого, які були залишені поза увагою слідчого судді навіть після пояснень підозрюваного, котрий раніше під час обрання запобіжного заходу - 19.02.2019 р., висловив свою незгоду з підозрою, більш того останній показав слідчому судді, що жодного наміру на заподіяння смерті потерпілого неповнолітнього ОСОБА_10 , він не мав, оскільки в даному випадку вважав свої дії як такі, що повністю охоплюються статтею 27 Конституції України (.....Кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань....) та ст. 36 Кримінального кодексу України (...необхідна оборона...).

При цьому захист вважає, що відповідно до встановлених станом на сьогодні органом досудового розслідування обставин справи, в даному випадку «обґрунтована підозра» виглядає не те, що сумнівною, а взагалі навпаки необґрунтованою, оскільки у ОСОБА_9 не було та не могло бути умислу на позбавлення життя потерпілого - ОСОБА_11 .

Разом з цим вважає, що в даному випадку слідчим в порушення вимог п. 1 ч. 3 ст. 184 КПК України, не підтверджено факту необхідності продовження застосування саме такого виду запобіжного заходу як тримання під вартою, більш того, що саме такий вид є винятковим.

До того ж звертає увагу суду апеляційної інстанції, що поза увагою слідчого судді залишився прямий обов`язок сторони обвинувачення довести з посиланням на відповідні докази, що в даному випадку має місце недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України).

Також захисник зазначає, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у ч.3 ст.199 КПК України, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Натомість слідчий суддя погоджуючись з доводами слідчого зробив висновок, що «...відсутні належні об`єктивні і допустимі докази про зменшення або відсутність ризиків передбачених у пунктах 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.».

В свою чергу захист вважає, що жодного з ризиків визначених ст. 177 КПК України, не існує, оскільки у слідчого судді не було законних підстав вважати, що ОСОБА_9 переховувався від суду чи органів досудового розслідування, та його попередня поведінка свідчить про інше.

Оскільки доводи сторони обвинувачення про те, що підозрюваний залишив місце події не є належним тому, що він має намір надалі переховуватись від органів досудового розслідування чи суду, адже цьому є цілком логічне та послідовне пояснення.

Також захисник вважає, що слідчим суддею не враховано спростувань захисту, що підозрюваний має постійне та зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання, що власне свідчить про його намір перебувати виключно за однією адресою, тобто доводи слідчого спростовано належним чином із відповідним тому підтвердженням.

З приводу доводів того, що ОСОБА_9 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, також є жодним чином не підтвердженим. А слідчим суддею в свою чергу не враховано доводів слідчого відображених у клопотанні про те, що метою продовження строку досудового розслідування є зокрема необхідність відкриття сторонам зібраних матеріалів кримінального провадження, тобто сторона обвинувачення не вказувала про потребу у збиранні нових доказів, більш того зазначені докази перебувають в розпорядженні сторони обвинувачення, що власне виключає їх знищення чи пошкодження.

Захисник також вказує на доводи, слідчого, котрі також були залишені слідчим суддею без належної тому уваги, це те, що однією з потреб для продовження строку досудового розслідування є необхідність проведення психологічної експертизи підозрюваного за клопотанням сторони захисту.

Річ у тім, що так в дійсності 09.04.2019 р. слідчим суддею постановлено відповідну ухвалу згідно якої задоволено клопотання захисника та призначено відповідну експертизу, при цьому слідчим суддею вирішено, що за наслідками цієї експертизи, висновок - видати стороні захисту.

Проте, на переконання захисника вищезазначена обставина жодним чином не може бути перешкодою для завершення досудового розслідування та як наслідок одним із мотивів у продовженні дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Щодо ризику незаконно впливати на свідків, потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні також не підтверджений належними доказами.

При цьому під час розгляду даного клопотання, слідчий на питання захисника повідомила слідчому судді, що жоден із уже встановлених та допитаних свідків не звертався з приводу побоювань за можливий тиск з боку підозрюваного, що як наслідок свідчить про безпідставне твердження як слідчого так і висновки слідчого судді.

Вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_9 , також він не збирається, і протилежному немає жодних доказів, тим паче, що до кримінальної відповідальності притягується вперше, що власне встановлено як слідчим так і слідчим суддею, тобто особа не має схильності до вчинення злочинів.

Разом з цим сторона захисту зверталась особлива увага слідчого судді, що за весь період дії попереднього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий жодного разу не здійснив допиту підозрюваного після того, як 17.02.2019 р. йому повідомлено про підозру та відразу після чого підзахисний скористався своїм правом передбаченим ст. 63 Конституцією України, при цьому, що надалі підзахисний надавав свої пояснення як слідчому судді під час обрання йому запобіжного заходу - 19.02.2019 р. так і під час апеляційного перегляду ухвали судом апеляційної інстанції.

Тобто зі спливом двох місяців у слідчого не виникло бажання у допиті підозрюваного, що власне свідчить про не об`єктивність досудового розслідування та грубого порушення вимог ст. ст. 9, 94 КПК України, згідно зокрема слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Захисник вважає, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою, стороною обвинувачення не доведено належними та достатніми доказами наявність обґрунтованої підозри, а також ризиків, тому як наслідок така ухвала підлягає обов`язковому скасуванню.

Окрім цього захисник наголошує, що ОСОБА_9 не перебуває на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах, перебуває у шлюбних відносинах, на утриманні має неповнолітню дочку, являється інвалідом другої групи, а також має тривалий розлад здоров`я, окрім цього має житло в якому зареєстрований та проживає, за місцем проживання характеризується позитивно.

Всі вищезазначені обставини документально підтверджені стороною захисту, однак слідчим суддею в оскаржуваній ухвалі взагалі не враховані.

Таким чином, характеризуючи особу підозрюваного немає підстав в даний час стверджувати про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на запобігання яким спрямоване застосування запобіжного заходу - тримання під вартою.

Крім того, ОСОБА_9 не має наміру перешкоджати встановленню фактичних обставин справи, тиск на учасників провадження не здійснював та не здійснюватиме, жодним чином не впливає на хід досудового розслідування, яке в свою чергу станом на сьогодні перебуває на фінальному етапі.

Заслухавши доповідь судді, захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, дослідивши матеріали клопотання і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до частини п`ятої цієї статті слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Колегія суддів за результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді районного суду встановила, що зазначені вимоги кримінального закону слідчим суддею належно дотримані.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні СВ Кіровоградського РВП Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області проводиться досудове розслідування за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000134 від 17.02.2019 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 16 лютого 2019 року близько 20 години 00 хвилин, ОСОБА_9 , прибув до домоволодіння, яке розташоване по АДРЕСА_2 , де в нього виник конфлікт з неповнолітніми особами, які там перебували, під час якого, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин у ОСОБА_9 виник умисел, направлений на умисне вбивство неповнолітнього ОСОБА_10 , 2003 року народження.

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на заподіянням смерті неповнолітньому ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , дістав зі свого автомобіля сокиру, та діючи умисно та цілеспрямовано, наніс один удар сокирою в область обличчя неповнолітньому ОСОБА_10 , чим спричинив останньому тілесне ушкодження у вигляді: сагітальної рубленої рани лицьової частини голови.

Обгрунтованість підозри висунутої ОСОБА_9 підтверджується зокрема: протоколом огляду місця події від 17.02.2019 року; протоколом допиту представника потерпілого ОСОБА_12 ; протоколом допиту представника потерпілого ОСОБА_13 ; протоколами допиту неповнолітніх свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 ; свідка ОСОБА_23 ; протоколами впізнання з перерахованими особами, де останні впізнають ОСОБА_9 як особу, яка нанесла тілесні ушкодження неповнолітньому ОСОБА_10 ; довідкою з дитячої лікарні, де відповідно до якої встановлено попередній діагноз ОСОБА_10

17 лютого 2019 року, у відповідності до вимог ст. 278 КПК України, ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст.115, КК України.

19.02.2019 року, на підставі ухвали слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда, стосовно ОСОБА_9 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком до 20 годині 45 хвилин, 16 квітня 2019 року.

11.04.2019 року керівником Кіровоградської місцевої прокуратури продовжено строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до трьох місяців, тобто до 17 травня 2019 року.

Таким чином, на думку колегії суддів під час розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 , слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованого кримінального правопорушення.

При цьому колегія суддів враховує позицію ЄСПЛ, зокрема у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Колегія суддів, перевіривши матеріали клопотання, прийшла до висновку, що органом досудового слідства ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст.115, КК України, оскільки докази додані ініціатором клопотання повною мірою дають підстави вважати, що останній міг вчинити злочин, у вчиненні якого йому повідомлено про підозру.

Крім того, враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів слідчий суддя правильно визначив, що причетність ОСОБА_9 до вчинення злочину є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувальних заходів. Отже, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування стосовно обґрунтованості повідомленої ОСОБА_9 підозри, чогось очевидно недопустимого чи безпідставного не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів, а тому доводи захисника щодо відсутності обґрунтованої підозри ОСОБА_9 у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст.115, КК України є безпідставними.

Крім того, всупереч положенням ч. 5 ст. 132 КПК України, апелянтом не надано доказів на підтвердження зазначених обставин, з огляду на засади змагальності сторін, проте стороною обвинувачення обґрунтованість підозри доведена доданими до клопотання матеріалами.

Разом з тим, факт заперечення наявності обґрунтованої підозри не є визначеною законом підставою для її скасування. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України та є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України (ст.ст. 22, 26 КПК України).

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим та прокурором у клопотанні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні. Таким чином відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні, тому колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності задовольнити клопотання, оскільки прокурор в повному обсязі довів суду обставини, які виправдовують продовження обмеження права ОСОБА_9 на свободу.

Доводи захисника щодо відсутності у даному кримінальному провадженні ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного містять лише посилання на незгоду з наданими стороною обвинувачення матеріалами, а тому їх слід визнати непереконливими.

Що стосується тверджень захисника про те, що ОСОБА_9 має постійне місце проживання, позитивно характеризується, перебуває у шлюбі та має на утриманні неповнолітню дитину, є інвалідом другої групи, то такі доводи захисника на переконання колегії суддів не спростовують висновок слідчого судді про наявність у даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та не можуть бути самостійною підставою для відмови у задоволенні клопотання про продовження щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та доданих ініціатором клопотання доказів на підтвердження його обґрунтованості.

Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя при розгляді даного клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованих кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення, у зв`язку із чим посилання захисника на невідповідність висновків слідчого судді фактичним обставинам справи при її винесенні, на переконання колегії суддів, є безпідставними.

За таких обставин, ухвала слідчого судді, відповідно до вимог ст. 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, про що йде мова в апеляційній скарзі захисника, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 376 ч.2, 177, 183, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15 квітня 2019 року, якою задоволено клопотання слідчого та стосовно ОСОБА_9 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 32 дні, а саме тобто до 20.45 год., 17 травня 2019 року, без визначення розміру застави, - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4