АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/105/19 Справа № 711/4295/18 Категорія: ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.3 ст.357, ч.2 ст.361, ч.2 ст.200 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2019 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

законного представника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу Придніпровського районного суду м.Черкаси від 14 червня 2018 року, якою клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Черкаси, мешканця АДРЕСА_1 ,

в скоєнні суспільно небезпечних діянь, відповідальність за які передбачено ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.3 ст.357, ч.2 ст.361, ч.2 ст.200 КК України, повернуто прокурору Черкаської місцевої прокуратури,-

в с т а н о в и л а :

Як убачається із вищезгаданої ухвали, під час підготовчого судового засідання суддя місцевого суду дійшов до висновку про повернення прокурору клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_10 за вчинення суспільно небезпечних діянь, під час скоєння яких він не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що у клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру слідчий вказав що на період часу до якого відноситься скоєння ОСОБА_10 суспільно небезпечних діянь, в нього відмічались прояви хронічного психічного захворювання, через що він не міг усвідомлювати свої дії і керувати ними, та за своїм психічним станом він потребує госпіталізації до психічного закладу зі звичайним типом нагляду, однак у цьому ж клопотанні слідчий зазначає, що ОСОБА_10 діяв, «маючи умисел на заволодіння майном потерпілого», «маючи злочинний намір», «продовжуючи злочинний умисел», що є неприпустимим з огляду на положення ст.ст.292,511 КПК України. Також слідчий зазначив, що ОСОБА_10 вчиняв певні дії за попередньою змовою із ОСОБА_11 , матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, а отже був суб`єктом злочину, що в свою чергу суперечить прийнятому ним рішенню про направлення клопотання про застосування до ОСОБА_10 примусових заходів медичного характеру, як до особи яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння перебувала в стані неосудності.

Не погодившись з цією ухвалою, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та направити клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру до суду першої інстанції для здійснення судового розгляду. Апеляційні вимоги мотивувала тим, що суд в оскаржуваній ухвалі не вмотивував та не обґрунтував наявність порушення, які можуть бути встановлені на стадії підготовчого судового засідання. Стверджує, що підстави повернення клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, є необґрунтовані, невмотивовані та призвели до прийняття незаконного рішення. Вважає, що суд першої інстанції в порушення вимог ст.ст.314-316 КПК України надав оцінку доказів та кваліфікації дій особи причетної до вчинення суспільно небезпечного діяння.

Будучи належним чином повідомлені про місце, дату і час проведення судового засідання, ОСОБА_10 та потерпілий ОСОБА_12 в судове засідання не з`явилися причин своєї неявки суду не повідомили.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, законного представника ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_7 , які заперечували проти апеляційної скарги прокурора, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

Зі змісту цієї норми закону чітко слідує, що єдиною передбаченою законом підставою для повернення обвинувального акту прокурору є невідповідність цього акту вимогам КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.292 КПК України клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру має відповідати вимогам ч.2 ст.291 цього Кодексу, а також містити інформацію про примусовий захід медичного характеру, який пропонується застосувати, та позицію щодо можливості забезпечення участі особи під час судового провадження за станом здоров`я.

Відповідно до ст.291 КПК України обвинувальний акт (а за змістом ч.2 ст.292 КПК України і клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру) повинен містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого; прізвище ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експерта; дату та місце його складання та затвердження. Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції безпідставно повернув клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_10 , оскільки воно відповідає вимогам ст.ст.291,292 КПК України. В клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру, згідно ч.2 ст.291 та ст.292 КПК України зазначено всі обов`язкові реквізити, які необхідні для складання відповідного клопотання, повністю викладено фактичні обставини суспільно небезпечних діянь вчинених ОСОБА_10 , які прокурор вважає доведеними, тобто місце, час, спосіб вчинення суспільно небезпечного діяння.

Реєстр матеріалів досудового розслідування, який був наданий разом з клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру відповідає вимогам ст.109 КПК України та містить всі процесуальні дії проведені в ході досудового розслідування.

В ухвалі суду першої інстанції зазначено, що у клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру слідчий зазначає, що ОСОБА_10 діяв «маючи умисел на заволодіння майном потерпілого», «маючи злочинний намір», «продовжуючи злочинний умисел», вказавши при цьому аркуші клопотання, однак не вмотивував та не обґрунтував наявність порушення, які можуть бути встановлені на стадії підготовчого судового засідання.

Крім того, місцевий суд в підготовчому судовому засіданні вдався до оцінки правової кваліфікації дій ОСОБА_10 , що є порушенням норм діючого кримінального процесуального законодавства. Так як суд, лише після дослідження всіх доказів у кримінальному провадженні, яке відбувається в судовому засіданні, може ставити під сумнів кваліфікацію дій особи.

Слід зазначити, що як вбачається зі змісту ухвали місцевого суду, у підготовчому судовому засіданні, прокурор та потерпілий, вважали можливим призначити клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_10 до розгляду. Це свідчить про їх готовність до змагальності у ньому, яка передбачена ст.22 КПК України.

Отже, підстави для повернення клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_10 прокурору Черкаської місцевої прокуратури, які наведені в ухвалі суду першої інстанції суперечать вимогам ст.ст. 291, 292 КПК України, ухвала суду винесена внаслідок неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до переконання, що ухвала місцевого суду підлягає до скасування, як необґрунтована та незаконна, а клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру поверненню до суду першої інстанції для виконання вимог ст.ст. 314, 315 КПК України.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 задовольнити, ухвалу Придніпровського районного суду м.Черкаси від 14 червня 2018 року стосовно ОСОБА_10 скасувати, та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :