Справа № 626/2330/18
Провадження № 1-кп/626/232/2018
Красноградський районний суд Харківської області
В И Р О К
Іменем України

27 листопада 2018 року м.Красноград

Красноградський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Красноград кримінальне провадження №00000327 по обвинуваченню:

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Наталине Красноградського району Харківської області, українець, громадянин України, не працюючий, який мас базову загальну середню освіту, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засуджений:

-22.12.2005 Красноградським районним судом Харківської області за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;
-21.08.2012 Красноградським районним судом Харківської області за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі, із застосуванням сг.75 КК України з іспитовим строком 2 роки;
-12.11.2012 Красноградським районним судом Харківської області за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;
-18.02.2013 Красноградським районним судом Харківської області за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;
-18.12.2017 Червонозаводським районним судом м.Харкова Харківської області за ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком 3 роки(ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 07.08.2018 вирок Червонозаводського районного суду м.Харкова Харківської області від 18.12.2017 змінено, призначено покарання ОСОБА_5 за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України у виді 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки),
- в скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 у період часу з 28 травня 2018 року по 04 червня 2018 року, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, відкривши незачинену хвіртку, проник на територію подвір`я домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_6 . Реалізуючи свої злочинні дії, направлені на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 таємно, з корисливих мотивів, діючи повторно, вчинив крадіжку б/у алюмінієвого бідона ємністю 40л, який стояв неподалік одного з господарських приміщень домоволодіння. Після чого ОСОБА_5 з викраденим майном з місця вчинення злочину зник та розпорядився ним на власний розсуд.

В результаті злочинних дій ОСОБА_5 , потерпілій ОСОБА_6 завдано майнову шкоду в сумі 417 гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні вищевказаного злочину, за наведених вище обставин визнав в повному обсязі, не оспорював факти викладені в обвинувальному акті та надав свідчення, як викладено вище, а саме, що в один із днів з кінця травня до початку червня, більш точної дати не пам`ятає, він перебував у своєї матері в с.Попівка Красноградського району, і в той час коли проходив по одній із вулиць даного села, то побачив на території одного з домоволодінь старий алюмінієвий бідон, який стояв в кількох метрів від забору. Коли він подивився навколо себе, то побачив, що на вулиці нікого немає і в цей момент у нього виник намір викрасти цей бідон, для чого він через незаперту хвіртку зайшов у вказаний двір та взяв його, після чого сховав у лісі, а через деякий час забрав та відніс на пункт прийому металу, за який отримав близько 100грн.

Однак через кілька днів до нього приїхали співробітники поліції та запитали з приводу крадіжки бідону в с.Петрівка, на що він одразу ж зізнався, показав у кого вкрав та кому продав його, після чого бідон повернули власниці ОСОБА_6 , а тій особі, кому він продав цей бідон він повернув гроші.

У скоєному розкаюється, просить пробачення у потерпілої та запевняє, що такого більше не повториться, в зв`язку з тим, що викрадений старий бідон повернуто власниці і ніхто ніяких претензій до нього немає, просить призначити покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу, в тому числі і потерпіла, не оспорювали всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України провів судовий розгляд даної справи щодо всіх її обставин, визнавши недоцільним дослідження тих доказів по справі, які ніким не оспорюються, а обмежився допитом обвинувачених та дослідженням даних про їх особи, які можуть вплинути на призначення останнім міри та виду покарання.

За таких обставинах суд вважає, що винуватість ОСОБА_5 у скоєнні інкримінованого злочину доведена повністю і кваліфікує його дії за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаному з проникненням у сховище, вчинена повторно.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд керується ст.50, 65-67 КК України, яке має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами і не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Як передбачено ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Призначене покарання за своїм видом та розміром повинно бути відповідним характеру вчинених дій, ступеню їх тяжкості та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які пом`якшують та обтяжують його.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 суд визнає повне визнання провини, щире каяття у скоєному, активну участь в розкритті злочину, відсутність будь-яких претензій з боку потерпілої.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Поряд з цим, як зазначено в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів».

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він офіційно не працює, однак працює різноробочим по найму, має постійне місце мешкання та реєстрації, де характеризується посередньо, одружений, є військовозобов`язаний, мешкає зі своєю матір`ю, яка є особою похилого віку та має статус пенсіонера, на обліку у лікарів нарколога та психіатра, не перебуває.

При призначенні покарання ОСОБА_5 суд, враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину; дані про особу обвинуваченого, які викладені вище; відсутність у потерпілої будь-яких претензій до обвинуваченого в зв`язку з поверненням викраденого; обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують його, і вважає що покарання ОСОБА_5 , яке необхідно і достатньо для його виправлення перевиховання і попередження нових злочинів, повинно бути призначено в межах санкції ч.3 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі.

При цьому, згідно з ч.1 ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

При призначенні покарання та вирішення питання про звільненні від його відбування, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характер і ступінь його суспільної небезпечності, а саме, що ОСОБА_5 вкрав старий алюмінієвий бідон, який важливої цінності для потерпілої не представляв і який через кілька днів було повернуто останній, сукупність усіх фактичних обставин, які його характеризують: обстановку і спосіб злочинного діяння, вартість викраденого майна, і відсутність негативних наслідків у зв`язку з поверненням майна, мотиви його вчинення, дані, які характеризують особу обвинуваченого, згідно з якими ОСОБА_5 хоча офіційно не працевлаштований, однак працює без оформлення трудових відносин по найму, на спецобліках не перебуває, має постійне місце проживання, за яким характеризується задовільно, одружений, мешкає зі своєю матір`ю, яка є пенсіонером та особою похилого віку.

Також суд враховує повне визнання обвинуваченим своєї вини, його майновий та сімейний стан, наявність на утриманні матері похилого віку, причини, що стали підставою для вчинення кримінального правопорушення, відсутність будь-яких претензій зі сторони потерпілої, яка також просила не позбавляти його волі.

Поряд з цим ОСОБА_5 щиро кається у скоєному, що виразилось у його критичному відношенні до своєї протиправної поведінки, визнанні винуватості та готовності нести передбачену законом кримінальну відповідальність, сприянні органу розслідування та суду у встановленні дійсних обставин вчиненого ним злочину, висловлення щирого пробачення перед потерпілою.

При цьому жодної обставини, що обтяжує покарання обвинуваченому, органом досудового розслідування та судом, не встановлено.

При цьому, відповідно до ч.ч.2,3 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Сукупність наведених даних свідчать про те, що обвинувачений заслуговує на довіру суду та отримання шансу на виправлення й повернення до суспільно корисного, законослухняного життя без ізоляції від суспільства.

Таким чином, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання та звільнення його від відбування покарання з випробуванням у відповідності до положень статі 75 КК України, з покладенням на нього обов`язків, передбачених у статті 76 КК України.

Призначення ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст.ст.75,76 КК України відповідає вимогам ст.65 КК України, а саме: ступеню суспільної небезпечності, особі обвинуваченого та принципам законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації; є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.

Крім того, оскільки відповідно до матеріалів справи ОСОБА_5 був засуджений вироком Червонозаводського районного суду м.Харкова від 18.12.2017р., який ухвалою апеляційного суду Харківської області від 07.08.2018р. було змінено та останнього засуджено за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі, строком на 3 роки та на підставі ст.75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки, а вказаний злочин він скоїв до постановлення даного вироку(ухвали від 07.08.2018р.) в кінці травня-на початку червня 2018р.р., то остаточне покарання суд призначає з урахуванням положення ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш сурового покарання більш суворим.

При цьому при зміні вироку Червонозаводського районного суду від 18.12.2017р. та призначення покарання ухвалою від 07.08.2018р., апеляційний суд перевіряючи доводи прокурора про необґрунтоване застосування ст.75 КК України, відхилив їх та призначив відповідне покарання ОСОБА_5 , від якого останній був звільнений на підставі ст.75 КК України з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Таким чином, оскільки ОСОБА_5 скоїв даний злочин до набрання вироком від 18.12.2017р. чинності та постановлення ухвали від 07.08.2018р., то призначення йому покарання з застосуванням ст.75, 76 КК України повністю відповідає обставинам, викладеним у вищезазначеній ухвалі апеляційного суду Харківської області від 07.08.2018р.

Міра запобіжного заходу обвинуваченому, не обиралась. Питання щодо речових доказів по справі, вирішити відповідно до ст.100 КПК України. Судові витрати - відсутні. Цивільний позов по справі, не заявлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.373-376 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочину передбаченого ч.3 ст.185 КК України і призначити йому покарання у вигляді 4(чотирьох) років 6(шести) місяців позбавлення волі.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинання менш сурового покарання, призначеного за вироком Червонозаводського районного суду м.Харкова від 18.12.2017р. з урахуванням ухвали апеляційного суду Харківської області від 07.08.2018р., більш суровим покаранням, призначеним за даним вироком, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді 4(чотирьох) років 6(шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 від відбування покарання звільнити з випробуванням, встановивши іспитовий строк, тривалістю 3(три) роки.

Відповідно до п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України на ОСОБА_5 покласти обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази по справі: алюмінієвий бідон, який повернутий потерпілій ОСОБА_6 під розписку залишити у власності останньої.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Красноградський районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя