Дата документу 02.05.2019 Справа № 554/2916/19
Провадження №1-кс/554/4951/2019

УХВАЛА
Іменем України

02 травня 2019 року м.Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю представника заявника адвоката ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань у м.Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, в порядку ст.303 КПК України,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань у м.Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, в порядку ст.303 КПК України, в якій просив зобов`язати посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань у м.Полтаві, відповідно до вимог ст.214 КПК України, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідні дані за його заявою від 26.02.2019 року про вчинення слідчим СВ Великобагачанського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України та розпочати досудове розслідування.
В обґрунтування скарги заявник вказав, що в лютому 2019 року він звернувся до ТУ ДБР у м.Полтаві з письмовою заявою про вчинення слідчим СВ Великобагачанського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, а саме службового підроблення. В заяві ОСОБА_4 вказав, що 12.03.2017 року старшим слідчим Великобагачанського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 було затримано ОСОБА_4 в порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, кримінальне провадження №0000087 від 12.03.2017 року за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України. Слідчим ОСОБА_5 було складено протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, та вилучено одяг ОСОБА_4 , при огляді якого акцептовано увагу присутніх про відсутність плям схожих на кров, про що зроблено записи в протоколі.
При ознайомленні з матеріалами кримінального провадження, ОСОБА_4 було встановлено, що дані протоколи навмисно підроблено слідчим, оскільки текст в протоколі затримання не відповідає першочерговому, а підписи в протоколі виконано не ним. Це свідчить про те, що слідчим було повністю переписано протокол затримання, при цьому було підроблено підпис ОСОБА_4 , першочерговий текст змінено.
У судовому засіданні представник заявника адвокат ОСОБА_3 вимоги скарги підтримав. Вказав, що потрібно поновити заявнику строк подання скарги, бо по незалежним від нього обставинам він не звернувся завчасно до суду зі скаргою. Зазначив, що по кримінальному провадженню стосовно ОСОБА_4 за ч.2 ст.121 КК України 26.12.2017 року винесено вирок Шишацьким районним судом Полтавської області, на даний час справа перебуває на розгляді в Полтавському апеляційному суді.
Слідчий, прокурор до суду не з`явилися, про розгляд скарги повідомлені належним чином. Слідчий ОСОБА_6 надіслав листа, в якому просив розглядати скаргу у його відсутність, заперечував проти задоволення вимог ОСОБА_4 , у зв`язку з безпідставністю та просив у її задоволенні відмовити.
Відсутність слідчого, прокурора, відповідно до положень ст.306 КПК України, не є перешкодою для розгляду скарги.
Заслухавши представника заявника, дослідивши матеріали скарги, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги з наступних підстав.
Згідно ч. 1 ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Статтею68 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Відповідно до ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Відповідно до п. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.
Системний аналіз положень ст.ст. 214, 303 КПК України, свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні, і вказана заява чи повідомлення повинна містити достатні дані про наявність ознак кримінально-караного діяння.
Пунктом 1.2 розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України №69 від 17.08.2012 року, встановлено, що відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам пункту 4 частини 5 статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. До Реєстру підлягають внесенню відомості, які характеризують кримінальне правопорушення (п. 2.2 розділу ІІ положення).
Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах та повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо в заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатись такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.
При цьому, виходячи зі змісту ст. 214 КПК України, повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, прокурор.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, заявник 26.02.2019 року звернувся із заявою до Територіального управління Державного бюро розслідувань у м.Полтаві про вчинення слідчим СВ Великобагачанського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, а саме службового підроблення.
Згідно заяви, 12.03.2017 року старшим слідчим Великобагачанського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 було затримано ОСОБА_4 в порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, кримінальне провадження №0000087 від 12.03.2017 року за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України. Слідчим ОСОБА_5 було складено протокол затримання особи, підозрюваної вчиненні злочину, та вилучено одяг ОСОБА_4 , при огляді якого акцептовано увагу присутніх про відсутність плям схожих на кров, про що зроблено записи в протоколі. При ознайомленні з матеріалами кримінального провадження, ОСОБА_4 , начебто було встановлено, що дані протоколи навмисно підроблено слідчим, оскільки текст в протоколі затримання не відповідає першочерговому, а підписи в протоколі виконано не ним.
Згідно листа-відповіді від 18.03.2019 року слідчого Другого СВ ТУ ДБР у м.Полтаві, зі змісту поданої ОСОБА_4 заяви не вбачається достатніх об`єктивних даних, які б вказували на вчинення слідчим СВ Великобагачанського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 кримінального правопорушення, а тому підстави для внесення відомостей до ЄРДР відсутні (а.с.5 лист).
На теперішній час відомості по заяві ОСОБА_4 від 26.02.2019 року до ЄРДР не внесено.
Оцінивши обставини справи, суд вважає, що правильним є висновок щодо відсутності підстав для внесення відомостей до ЄРДР за вказаним повідомленням, оскільки в даній заяві не наведено формальних ознак злочину, який заявник вважає вчиненим. При цьому, заявником в поданій заяві наводяться виключно власні міркування та припущення щодо вчинення, на його думку, злочину з боку слідчого ОСОБА_5 .
В даному контексті варто враховувати, що основним складовим елементом об`єктивної сторони будь-якого злочину є його суспільна небезпечність. Злочин серед інших правопорушень характеризується найвищим ступенем суспільної небезпечності і саме це дозволяє відмежовувати його від близьких за об`єктивними і суб`єктивними ознаками інших правопорушень (адміністративних, дисциплінарних та інших).

Крім того, фактично доводи заяви зводяться до непогодження із процесуальними діями слідчого, однак по даній справі проводився судовий розгляд, винесено вирок, який переглядається апеляційним судом, отже дані заяви не можуть слугувати підставами для внесення відомостей до ЄРДР, а підлягають розгляду, оскарженню у порядку, передбаченому КПК України.

Таким чином, доводи заявника у заяві від 26.02.2019 року є його особистою оцінкою і ґрунтуються лише на припущеннях щодо можливого скоєння злочину слідчим, тому не відповідають вимогам ст.214 КПК України.

Отже, незважаючи на те, що заявник вважає заяву від 26.02.2019 року повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, проте остання за своїм змістом не містить фактичних даних, які вказують на ознаки складу вищезазначеного злочину. А тому, така заява, з огляду на її зміст, в даному випадку не є підставою для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що, в свою чергу, унеможливлює автоматичне внесення відомостей до ЄРДР за вказаною кваліфікацією дій, про що просить заявник.

Також слід зауважити, що посилання заявника на вимоги ст.214 КПК України, відповідно до якої відмова у прийнятті та реєстрації заяви про кримінальне правопорушення не допускається, не є підставою для обов`язкового внесення відомостей до ЄРДР, якщо така заява не відповідає вимогам кримінально-процесуального законодавства, оскільки ця норма стосується лише процедури прийняття такої заяви.

Таким чином, згідно наведених вище норм законодавства за таким повідомленням про внесення відомостей до ЄРДР, Територіальним управлінням ДБР, розташованим у місті Полтаві, не порушено вимог кримінального процесуального законодавства, що регламентують порядок розгляду заяв та повідомлень про кримінальні правопорушення.

Щодо вимог представника заявника про поновлення пропущеного строку на оскарження бездіяльності ТУ ДБР в м.Полтаві, суд вважає, що ОСОБА_4 не пропустив строк на оскарження, враховуючи при цьому, що заявник утримується в місцях позбавлення волі.
Відповідно до вимог ст.307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого слідчим суддею постановляється ухвала про скасування рішення слідчого, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, суд вважає відмовити заявнику в задоволенні скарги за необґрунтованістю та безпідставністю.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 303, 304, 309, 376, 395 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань у м.Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, в порядку ст.303 КПК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1