АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/594/18 Справа № 707/583/18 Категорія: ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2018 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційні скарги:

- обвинуваченого ОСОБА_7 ,

- прокурора, що приймала участь у розгляді кримінального провадження у суді першої інстанції ОСОБА_8

на вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 22 травня 2018 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше судимого: 30 листопада 2005 року Придніпровським районним судом м. Черкаси за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, 20 вересня 2007 року умовно-достроково звільнений, не відбутий термін 4 місяці 8 днів; 05 березня 2009 року Придніпровським районним судом м. Черкаси за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, 19 вересня 2011 року звільнений по відбуттю строку покарання; 03 грудня 2012 року Черкаським районним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 249 КК України до 1700 грн. штрафу; 27 травня 2013 року Черкаським районним судом Черкаської області за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки; 15 серпня 2013 року Придніпровським районним судом м. Черкаси за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до 4 років позбавлення волі. Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 28 січня 2014 року вирок змінено виключено ст. 71 КК України та застосовано ч. 1 ст. 70 КК України, в іншій частині вирок залишено без змін; 27 лютого 2016 року звільнений на підставі ухвали Уманського міськрайонного суду від 12 лютого 2016 року,

визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 185 та ч.3 ст. 185 КК України і призначено йому покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України - 2 роки позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 185 КК України 3 роки 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено остаточне покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання рахувати з дня ухвалення вироку 22 травня 2018 року.

Стягнуто з ОСОБА_7 в бюджет держави процесуальні витрати у розмірі 4147 грн. за проведення судових товарознавчих експертиз.

Запобіжний захід не обирався, цивільні позови не заявлялися.

Вирішена доля речових доказів у відповідності до ст.100 КПК України,

в с т а н о в и л а :

Як вбачається з цього вироку ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що у ніч з 30 на 31 січня 2017 року, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, таємно, умисно, з корисливих мотивів, повторно, переконавшись, що за його протиправними діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, шляхом злому навісного замка, проник до приміщення гаража, розташованого на території домоволодіння АДРЕСА_2 , звідки скоїв крадіжку чужого майна, що належить ОСОБА_9 , а саме: колеса із шиною марки «Dunlop SP30 175/65R15 84T», колеса із шиною марки «Impetus revo 205/65R15 94H», колеса із шиною марки «Cooper Weather 195/65R15 M+S», колеса із шиною марки «Nokian Hakkapelitta 2 195/65R15 91 T», вартість яких згідно висновку експерта № 4/280 від 12 квітня 2018 року станом на 30 січня 2017 року могла складати 4100,40 грн., після чого, продовжуючи свої злочинні дії, шляхом злому навісного замка проник до приміщення сараю вищевказаного домоволодіння, звідки скоїв крадіжку майна, що належить ОСОБА_9 , а саме: набору інструментів марки «Intertool ET-6108», вартість яких згідно висновку експерта №8/415 від 29 березня 2018 року станом на 30 січня 2017 року могла становити 1125,70 грн., кутової шліфувальної машинки «Grand МШУ-125-1250», кутової шліфувальної машинки «Ворскла ПМЗ 1.9-180», акумулятора «Silver tiger» 12v/88ah/85oa (en), вартість яких згідно висновку експерта № 8/415 від 29 березня 2018 року встановити не можливо. Викрадене майно ОСОБА_7 переніс до розташованого неподалік автомобіля марки «Москвич-412» д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував його знайомий ОСОБА_10 та який належить його батьку, повідомивши, що вказані речі належать його бабусі, та перевіз у м. Черкаси. В подальшому, чотири колеса із шинами продав ОСОБА_11 , а інші речі ОСОБА_12 . Своїми протиправними діями ОСОБА_7 спричинив потерпілому ОСОБА_13 матеріальних збитків на загальну суму 5226,10 грн.

Він же, 16 квітня 2017 року близько 15 год. 45 хв., повторно, незаконно, умисно, скориставшись тим, що за його протиправними діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, з корисливих мотивів, перебуваючи на території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , шляхом вільного доступу викрав зі столу, який знаходиться біля вказаного будинку, електродрель марки «SKIL 550 W», чорного кольору, вартість якої згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 8/312 від 21 березня 2018 року становить 431 грн. 30 коп., яка належить потерпілому ОСОБА_14 , чим спричинив йому матеріальних збитків на вказану суму.

Далі, він же, повторно, в ніч із 02 червня на 03 червня 2017 року, незаконно, умисно, скориставшись тим, що за його протиправними діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, з корисливих мотивів, шляхом злому навісного замка, проник до господарського приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , звідки викрав болгарку марки «Soma», моделі «SM-2203», синього кольору, вартість якої згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 8/287 від 21 березня 2018 року становить 363 грн. 64 коп. та електродрель марки «ИЖмаш ДИП Profi» 950», темно-зеленого кольору, вартість якої згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 8/287 від 21 березня 2018 року становить 371 грн. 21 коп., які належать потерпілому ОСОБА_15 , чим спричинив йому матеріальних збитків на загальну суму 734 грн. 85 коп.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 суд кваліфікував за ч.2 ст. 185 КК України - як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно та за ч. 3 ст. 185 КК України оскільки він таємно викрав чуже майно (крадіжки), поєднані з проникненням у інші приміщення, вчинені повторно.

В апеляційних скаргах:

- обвинувачений ОСОБА_7 просить скасувати вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 22.05.2018 р., як незаконний. Свої апеляційні вимоги мотивує тим, що вину у вчиненні злочинів за якими він обвинувачений та засуджений не визнає, оскільки він злочини за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України не скоював, за зазначені злочини працівники національної поліції районного відділу запропонували йому наркотичні засоби, скориставшись тим, що він є наркозалежний. Також вказав, що прокурору ОСОБА_8 було відомо, що злочини в яких його обвинувачують він не скоював, однак вона йому запропонувала, що у разі визнання ним вини йому буде призначено умовний термін покарання;

- прокурор, що приймала участь у розгляді кримінального провадження у суді першої інстанції ОСОБА_8 не заперечуючи доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, просить вирок суду першої інстанції скасувати через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м?якості. Просить у ході перегляду вказаного вироку дослідити характеризуючі дані на ОСОБА_7 , вимоги на судимість, лист Черкаського районного суду Черкаської області №2320/36/54/12/170/2018 від 04.04.2018 р. про несплату штрафу за вироком суду, копії вироків та ухвал, якими ОСОБА_7 було засуджено за вчинені раніше злочини, характеристику із СІЗО №30, довідку лікаря нарколога та ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_7 за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі, за ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити до відбуття 4 роки позбавлення волі, а в решті вирок залишити без змін. Апеляційні вимоги мотивує тим, що судом першої інстанції не в повній мірі враховано особу засудженого ОСОБА_7 та характер його діянь, оскільки ОСОБА_7 має не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, схильний до скоєння корисливих злочинів, за які раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, непрацюючий, постійного джерела доходу не має, має обтяжуючу його покарання обставину, передбачену ст.67 КК України рецидив злочинів, так як будучи засудженим 03.12.2012 р. Черкаським районним судом Черкаської області за ч.1 ст.249 КК України до 1700 грн. штрафу, його не сплатив, чим ухилився від покарання, неодружений, перебуває на обліку у лікаря-нарколога; за місцем проживання та СІЗО характеризується негативно, після звільнення із місця позбавлення волі належних висновків для себе не зробив та знову став на шлях правопорушення.

Потерпілі ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 в судове засідання не з`явилися, про час та дату розгляду справи були повідомлені належним чином, причин неявки суду не повідомили.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_16 в судове засідання не з?явився, про час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, в телефонному режимі повідомив, що з?явитися в судове засідання не може у зв`язку з перебуванням у відпустці, просив перенести розгляд справи на іншу дату, про що, з його слів, направив до апеляційного суду електронною поштою відповідну заяву.

До початку апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_7 заявив клопотання про розгляд справи у відсутність його захисника адвоката ОСОБА_16 та надав суду заяву в якій просить справу розглядати без участі захисника, так як свої інтереси він буде захищати сам.

З урахуванням думки прокурора про можливість задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про слухання справи в апеляційному порядку без участі його захисника, колегія суддів, дотримуючись процесуальних строків, задовольнила клопотання обвинуваченого та визнала за можливе розглянути, подану апеляційну скаргу обвинуваченого та апеляційну скаргу прокурора в цьому судовому засіданні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав подану ним апеляційну скаргу та просив її задовольнити та заперечив проти апеляційної скарги прокурора, думку прокурора, яка не підтримала вимоги апеляційної скарги прокурора ОСОБА_8 в цілому, та заперечила проти апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 і просила залишити вирок суду першої інстанції без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи цих апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказаних вимог процесуального закону судом першої інстанції при прийнятті рішення по даному кримінальному провадженню дотримано в повному обсязі.

Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Викладені у вироку районного суду висновки про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, ґрунтуються на сукупності зібраних та досліджених доказах, достовірність і достатність яких не була поставлена під сумнів учасниками судового розгляду, в зв`язку з чим, згідно ст.349 КПК України, вони за згодою сторін судом першої інстанції не досліджувались.

Порушень кримінального процесуального закону під час установлення фактичних обставин вчинення злочинів, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність обвинуваченого та кваліфікацію його дій, перевіркою матеріалів провадження не виявлено.

Як убачається з матеріалів провадження, під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнав себе виним у вчиненні злочинів в обсязі висунутого йому обвинувачення. Перелік, найменування, вартість викраденого майна не оспорював.

В апеляційній інстанції шляхом прослуховування диску звукозапису судового засідання встановлено, що головуючою - суддею учасникам судового процессу було роз`яснено наслідки розгляду справи на підставі ч.3 ст.349 КПК України, обвинуваченому було зрозуміло наслідки розгляду справи в порядку ч.3 ст.349 КПК України, він визнав себе винним повністю, щиро розкаявся, від дачі показань відмовився.

Оскільки, обвинувачений ОСОБА_7 та інші учасники судового провадження, не заперечували проти скороченого дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, суд обмежився тільки дослідженням матеріалів провадження, що характеризують особу винного, а тому учасники судового провадження тепер позбавлені права оспорювати їх в апеляційному порядку, тому довиди обвинуваченого ОСОБА_7 про те що він не вчиняв кримінальних правопорушень, передбачних ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України та є невинним у їх вчиненні, не можуть бути предметом перегляду апеляційної інстанції.

На підставі викладеного, колегія суддів відповідно до ч.1 ст.404 КПК України не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи, які не оспорювалися і стосовно яких, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України докази не досліджувались.

У відповідності до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого і за змістом ст.65 КК України, таке покарання повинно бути необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з?ясувати вік, стан здоров?я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле, (зокрема, наявність не знятих чи непогашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім?ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Як встановлено колегією суддів, покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції призначив виходячи з вимог ст.ст. 50,65,66,67 КК України та правових позицій викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого ним злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України є зокрема тяжкими, даних про особу обвинуваченого, який є особою молодого віку, не працює, раніше неодноразово судимий на шлях виправлення не став та вчинив корисливі злочини проти власності, що свідчить про відсутність динаміки усвідомлення вчиненого та небажання до виправлення, характеризується за місцем проживання та СІЗО негативно, розлучений, на утриманні має одну малолітню дитину, обставин, що пом`якшують покарання, зокрема його щирого каяття, визнання вини в повному обсязі, матеріальну шкоду частково відшкодував потерпілому ОСОБА_13 , а іншим потерпілим повністю, обставин, що обтяжують покарання вчинення рецидиву злочину, по відношенню до ч.1 ст.249 КК України, перебуває на обліку у лікаря нарколога, а у лікаря психіатра не перебуває, та з урахуванням ст.70 КК України призначив покарання з видом та розміром якого погоджується і колегія суддів.

Колегія суддів вважає, що при розгляді кримінального провадження судом першої інстанції було прийнято до уваги та враховано всі обставини, необхідні для правильного та законного розгляду кримінального провадження та погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише за умови призначення йому покарання у виді позбавлення волі реально на певний строк.

В такому випадку, беручи до уваги те, що даних, які б свідчили про те, що у кримінальному провадженні неправильно застосовано кримінальний закон чи допущено істотне порушення кримінального процесуального закону, які б слугували підставою для скасування чи зміни вироку відповідно до доводів як апеляційної скарги обвинуваченого так і прокурора, не встановлено, а тому колегія суддів приходить до переконання про те, що вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 22.05.2018 р. щодо ОСОБА_7 , є законним, обґрунтованим, належним чином вмотивованим і справедливим та відповідає меті покарання, а підстави для задоволення як апеляційної скарги обвинуваченого так і прокурора відсутні, у зв`язку з чим вони підлягають залишенню без задоволення, а вирок суду без змін.

На підставі наведеного і керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора що приймала участь у кримінальному провадженні ОСОБА_8 залишити - без задоволення, а вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 22 травня 2018 року стосовно ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців.

Головуючий :

Судді :