Справа № 751/6582/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/78/19
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2019 року Чернігівський апеляційний суд у складі:

Головуючого суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника, в інтересах засудженої ОСОБА_6 , на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 10 жовтня 2018 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Чернігова, відбуваючої покарання в будинку дитини Державної установи «Чернігівська виправна колонія №44», по вул. Промисловій, 38, у м. Чернігові, засудженої за ч.ч. 1, 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

засудженої ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в:

Цією ухвалою ОСОБА_6 відмовлено в задоволенні клопотання захисника про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Мотивуючи своє рішення суд послався на характеристику від 30 серпня 2018 року, згідно якої вбачається, що на неодноразові звернення ОСОБА_6 до адміністрації установи про умовно-дострокове звільнення, їй було відмовлено, оскільки вона не довела свого виправлення (а.с.21).

У висновку характеристики Державної установи «Чернігівська виправна колонія (№ 44)» від 08 жовтня 2018 року на засуджену ОСОБА_6 зазначено, що вона відбула встановлену законом частину строку покарання, за весь період відбування покарання характеризується не задовільно, ціль покарання засудженої не досягнута, вона не виправилась, «не довела своє виправлення», за весь час відбування покарання поведінка не є сумлінною, притягувалась до дисциплінарної відповідальності за вчинення злісного порушення установленого порядку відбування покарання, перебувала на обліку як злісний порушник установленого порядку відбування покарання згідно ст. 133 КВК України, протягом всього строку відбування покарання не входить та не входила до складу ради колективу засуджених відділення чи установи, не проявляла соціально-корисну активність в установі, не приймає участь у роботі самодіяльних організацій засуджених, враховуючи вищевикладене, а також те, що держава вже неодноразово надавала засудженій можливість уникнути позбавлення волі, звільняла двічі з іспитовим строком, згідно Закону України «Про амністію», але засуджена правильних висновків для себе не зробила, та знову скоїла новий злочин, а тому не має впевненості у її самокерованій право- слухняній поведінці і вона не заслуговує на умовно-дострокове звільнення згідно ст. 81 КК України (а.с.22).

На вищевказану ухвалу захисник подав апеляційну скаргу, просить її скасувати та звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання у виді позбавлення волі умовно-достроково на не відбутий строк 1 рік 7 місяців 14 днів за вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 липня 2016 року. Вказує, що у матеріалах справи є три характеристики. Перша характеристика, яку надала колонія безпосередньо до суду і з якої убачається, що ОСОБА_6 характеризується негативно. Друга характеристика, яку йому було надано на його запит тією ж колонією, з якої убачається, що ОСОБА_6 характеризується задовільно. Третя характеристика начальника дитячого будинку позитивна. Чому суд взяв до уваги тільки ту характеристику яка характеризує негативно обґрунтування в ухвалі немає. ОСОБА_6 з часу прибуття до колонії і по теперішній час перебуває у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Незважаючи на це остання залучена до праці. Фактично її праця це догляд за дитиною, утримання у належному стані свого спального місця та приліжкової тумбочки, тощо. Посилання суду, що ОСОБА_6 має численні стягнення є некоректним, тому що зазначені стягнення були зняті у встановленому законом порядку, що підтверджує також позитивні зміни у поведінці засудженої. Вважає, що ОСОБА_6 зробила для себе висновки, встала на шлях виправлення. Судом першої інстанції не взято до уваги головне, дитину, яка також відбуває покарання.

Як встановив доведеним суд 1 інстанції, вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 липня 2016 року ОСОБА_6 визнано винуватою та призначено покарання:

- за ч. 1 ст. 185 КК України - у виді 1 року позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 185 КК України - у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді 2 років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 19 жовтня 2015 року, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді 6 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини майна, що належить засудженій. Строк відбуття покарання засудженій ОСОБА_6 постановлено рахувати з 22 квітня 2015 року. Речовий доказ мобільний телефон «Nokia Lumia» передано ОСОБА_9 ..

Згідно ухвали Новозаводського районного суду м. Чернігова від 12 вересня 2017 року було зараховано у строк відбування покарання ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення з 29 квітня 2016 року по 01 лютого 2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що початок строку покарання ОСОБА_6 рахується з 22 квітня 2015 року, а кінець строку покарання визначений як 04 травня 2020 року.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін захисту та обвинувачення, дослідивши матеріали кримінального провадження і перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та відбув відповідну частину призначеного судом строку покарання.

В матеріалах справи наявна характеристика начальника будинку дитини при Державній установі «Чернігівська виправна колонія (№ 44)» на засуджену ОСОБА_6 , згідно якої зазначено, що вона проживає в будинку дитини Державної установи «Чернігівська виправна колонія (№ 44)» разом зі своєю дитиною ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 22 листопада 2017 року. За час проживання в будинку дитини проявила себе, як турботлива мама, дитина завжди доглянута, охайна, дотримується належного санітарно-гігієнічного стану жилих приміщень, всі доручення персоналу по благоустрою приміщень та прилеглої території будинку дитини виконує самостійно та сумлінно. Виконує обов`язки старшої матері серед засуджених матерів, які проживають в будинку дитини. Активно займається вихованням дитини. З іншими засудженими не конфліктує. На прохання про допомогу завжди відгукується персоналу будинку дитини, конфліктних ситуацій не створює. На зауваження реагує спокійно, має звичку вибачатися за свої помилки (а.с.4).

В судовому засіданні місцевого суду до матеріалів справи представником засудженої залучена характеристика від 30 серпня 2018 року, згідно якої вбачається, що на неодноразові звернення ОСОБА_6 до адміністрації установи про умовно-дострокове звільнення, їй було відмовлено, оскільки вона не довела свого виправлення (а.с.21).

У висновку характеристики ДУ «Чернігівська виправна колонія (№ 44)» від 08 жовтня 2018 року на засуджену ОСОБА_6 зазначені характеризуючі її дані викладені місцевим судом в ухвалі і приведені вище.

ОСОБА_6 відбула встановлену законом частину строку покарання, однак своєю поведінкою не довела своє виправлення, заохочення до неї не застосовувались, однак вона мала численні стягнення, а саме попередження, догани, сувору догану за період з 2015-2018 років, окрім того залучена до справи характеристика начальника відділення СПС № 1 відділу СВПР вказує на те, що її виправлення відбулось не в повній мірі, протягом 2018 року вона перебувала на обліку як злісний порушник встановленого порядку, до праці ставиться неоднозначно, а факт виконання нею материнських обов`язків не є підставою вважати, що за час перебування в умовах ізоляції вона стала на шлях виправлення. Поведінка засудженої враховується за весь період відбування нею покарання, а не тільки за час який безпосередньо передував настанню права на умовно-дострокове звільнення, одне лише відбуття встановленої частини строку покарання не може бути достатньою підставою для звільнення від відбування покарання, а тому не вбачається підстав для застосування до ОСОБА_6 пільги у виді умовно-дострокового звільнення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 537, 539 Кримінального процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 10 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_6 без змін.

Касаційному оскарженню ухвала не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4