Номер провадження:1-кс/521/153/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 січня 2019 року слідчий суддя Малиновського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Одеської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_3 захисника адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі клопотання слідчого Малиновського ВП в місті Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 погодженого з прокурором Одеської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Одеської області, Роздільнянського району, с. Виноградар, українця, громадянина України, неодруженого, з середньою освітою, працюючого неофіційно, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого: АДРЕСА_2 , раніше судимого, підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -
З клопотання слідчого та доданих до нього матеріалів вбачається, що у ніч з 23 травня 2015 року на 24 травня 2015 року (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_5 , спільно та за попередньою змовою з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , повторно, маючи єдиний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, визначили об`єктом свого злочинного посягання майно, яке на їх думку, могло знаходитись в нежилому приміщенні будинку АДРЕСА_3 .
Задля реалізації своєї мети, попередньо розподіливши між собою ролі, відповідно до яких ОСОБА_7 , знаходився біля будинку АДРЕСА_3 та спостерігав за навколишньою обстановкою, щоб у разі небезпеки попередити ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , які в цей час шляхом пошкодження скла вхідних дверей проникли до приміщення будинку, та піднявшись на другий поверх, де також шляхом пошкодження дверей проникли до складського приміщення, що знаходиться в оренді у потерпілого ОСОБА_9 . Переконавшись, що їх дії залишаться непоміченими, ОСОБА_5 та ОСОБА_8 покликали до себе ОСОБА_7 , звідки вони в подальшому таємно викрали майно ОСОБА_9 , а саме: 3 мотоциклетні куртки, вартістю за одну одиницю 3030 грн., загальною вартістю 9090 грн.
25 червня 2015 року ОСОБА_5 вручено письмове повідомлення про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч 3 КК України.
03 січня 2019 ОСОБА_5 затримано на підставі ухвали слідчого судді від 12.10.2018
Слідчий звернувся до суду з клопотанням, яке погоджено з прокурором Одеської місцевої прокуратури № 2, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_5 , мотивуючи клопотання тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, оскільки він вчинив тяжке кримінальне правопорушення, і знаходячись на свободі може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити нове кримінальне правопорушення, може незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином сприяти подальшому переховуванню особи, спільно з якою вчинив кримінальне правопорушення або вступити з ним у змову з метою уникнення від кримінальної відповідальності, що свідчить про неможливість запобігання ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Прокурор в судовому засіданні підтримала клопотання, вважаючи мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтованими та такими, що дають право слідчому судді на застосування найбільш суворого заходу.
Підозрюваний та його захисник під час розгляду клопотання заперечували проти його задоволення та просили слідчого суддю обрати ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме домашній арешт з забороною залишати житло у нічний період доби.
Вивчивши матеріали які обґрунтовують доводи клопотання, допитавши підозрюваного, а також вислухавши думку прокурора, підозрюваного та його адвоката, приходжу до висновку, що клопотання слідчого не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
У відповідності до частини 1 статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків передбачених статті 177 КПК України і на які вказує слідчий, а також недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризиків зазначених у клопотанні.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, діяти відповідно до вимог кримінального процесуального закону.
З огляду на позицію законодавця, завдання слідчого судді під час розгляду клопотання слідчого про застосування до особи того чи іншого запобіжного заходу полягає у недопущенні: Обмеження конституційних прав та свобод особи за відсутності підстав, передбачених КПК України; Необґрунтованого застосування до особи певного виду запобіжного заходу за умови, що належна процесуальна поведінка підозрюваного може бути забезпечена шляхом обрання менш суворого виду запобіжного заходу.
З метою забезпечення можливості виконання слідчим суддею вищевказаних вимог положення КПК України на слідчого (прокурора), який звертається із відповідним клопотанням, покладено обов`язок довести:
1)Обґрунтованість підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення;
2)Наявність реальних ризиків для кримінального провадження, існування яких підтверджується належними, достатніми та допустимими доказами;
3)Неможливість досягнення мети у разі застосування більш м`якого виду запобіжного заходу, ніж того, про застосування якого ставиться питання у клопотанні.
При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифіковану Законом України « Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів 2,4,7 та 11 до Конвенції від 17.07.1997 №475/97- ВР. За визначенням Європейського суду з прав людини обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин (справа К. F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, 57) .
З наданих матеріалів досудового розслідування вбачається, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч 3 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до шести років.
Окрім цього, слідчим суддею має бути проведено аналіз всіх ризиків, визначених частиною 1 статті 177 КПК України з урахуванням особливостей даного кримінального провадження та особи підозрюваного. Як того вимагають норми чинного законодавства України та міжнародного законодавства, зокрема практика ЄСПЛ, яка відповідно до частини 5 статті 9 КПК України застосовується у кримінальному процесуальному законодавстві України ( Рішення у справі « Смирнова проти Росії» від 08.06.1995 у справі «Ягчі і Саргін проти Туреччини» , від 23.09.2008 у справі «Вренчев проти Сербії»).
Відповідно до вимог 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це необхідно робити з урахуванням низки відповідних факторів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, національні суди повинні з`ясувати, чи є тримання особи під вартою до судового розгляду справи єдиним запобіжним заходом, який забезпечив би належну процесуальну поведінку особи та виконання нею процесуальних обов`язків, а також чи є можливість обмежитися в даному випадку застосуванням менш суворого (альтернативного) запобіжного заходу.
На думку слідчого судді, даний запобіжний захід є занадто суворим та до підозрюваного ОСОБА_5 слід було б застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Вказані у клопотанні наявні ризики, на думку слідчого судді, не підтверджуються і не представлені в судовому засіданні достатніми та належними доказами.
Клопотання про обрання запобіжного заходу обґрунтовано тим, що ОСОБА_5 вчинив тяжке кримінальне правопорушення, і знаходячись на свободі може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити нове кримінальне правопорушення, може незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином сприяти подальшому переховуванню особи, спільно з якою вчинив кримінальне правопорушення або вступити з ним у змову з метою уникнення від кримінальної відповідальності, що свідчить про неможливість запобігання ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Як вбачається з наданих матеріалів досудового розслідування, кримінальне правопорушення ОСОБА_5 вчинив у ніч з 23.05 на 24.05.2015 спільно та за попередньою змовою з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , повторно.
25 червня 2015 року ОСОБА_5 вручено письмове повідомлення про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч 3 КК України і тільки 17.07.2015 він був допитаний в якості підозрюваного. Вину у вчиненому кримінальному правопорушенні ОСОБА_5 визнав повністю та розкаявся.
22 липня 2015 року слідчий СВ Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області з ОСОБА_5 провів слідчий експеримент.
Однак слідчому судді не зрозуміло, чому слідчий повідомивши про підозру ОСОБА_5 та допитавши його в якості підозрюваного, тобто після 17.07.2015 не звернувся з клопотанням погодженого з прокурором до слідчого судді про застосування відносно останнього заходів забезпечення кримінального провадження на той час, уже існувала обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що могло бути підставою для застосування такого запобіжного заходу як у вигляді тримання під вартою.
Отже, своєчасно застосувавши запобіжний захід ОСОБА_5 він би забезпечив виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам тим ризикам, які зазначені вище у клопотанні.
В матеріалах досудового розслідування, які надані слідчому судді відсутні відомості, які б свідчили про те, що підозрюваний після 22 липня 2015, відповідно до вимог ст.135 КПК України викликався до слідчого.
Так, у рапорту оперуповноваженого Малиновського РВ, в якому відсутня дата та рік його виготовлення, а також його реєстрація зазначається, що оперативний працівник неодноразово телефонував ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 про їх явку, однак ці особи до слідчого не з`явились.
Аналогічний рапорт від 31.07.2015 був виготовлений слідчим СВ Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області щодо неодноразового виклику по телефону ОСОБА_5 , 1985 р. н., однак ці виклики підозрюваним були проігноровані.
Окрім цих рапортів, які викликають у слідчого судді сумнівне їх походження, інші дані, які б підтвердили ті обставини, що підозрюваний викликався до слідчого в матеріалах відсутні та прокурором у судовому засіданні не надані.
Слід також звернути увагу на наступне, підозрюваний ОСОБА_5 у зв`язку з переховуванням останнього від органів досудового розслідування був оголошений в розшук, постанова слідчого в наданих матеріалах слідчому судді відсутня.
Разом з тим, будучи допитаним у судовому засіданні під час розгляду клопотання, ОСОБА_5 показав, що він у 2018 році отримав закордонний паспорт, по якому виїжджав за кордон спочатку до республіки Румунії, а через деякий час до республіки Польщі, де працював на протязі декількох тижнів. Крім цього ОСОБА_5 стверджував, що від органів досудового слідства він не переховувався, у нього є постійне місце реєстрації та проживання, з 2014 року він знаходиться в цивільному шлюбі з гр. ОСОБА_10 , яка на теперішній час знаходиться у вагітному стані, у них на утриманні знаходяться неповнолітні діти, на даний час він працює неофіційно на будівництві.
Тобто з наданих свідчень підозрюваним, слідує зробити висновок, що заходи щодо розшуку ОСОБА_5 на протязі більше трьох років не здійснювалися.
У судовому засіданні ОСОБА_5 підтвердив показання дані ним в якості підозрюваного 17.07.2015 та визнав себе повністю винним у вчиненні злочину, таким чином у ОСОБА_5 не має на меті уникати кримінальної відповідальності.
Окрім цього у слідчого судді немає підстав вважати, що ОСОБА_5 продовжуватиме злочинну діяльність, так як злочинів він не вчиняв, після травня 2015 року, така інформація в матеріалах досудового розслідування відсутня і такі відомості прокурором не надані.
Також, із наданих матеріалів видно, що ОСОБА_5 , раніше вчинив аналогічний тяжкий злочин, за який він був засуджений Роздільнянським районним судом Одеської області 10.12.2013 року до 4-х років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки.
Що стосується наявності інших реальних ризиків, які зазначені у клопотанні, а саме незаконно впливати на свідків, сприяти подальшому переховуванню особи, спільно з якою вчинив кримінальне правопорушення або вступити з ним у змову з метою уникнення від кримінальної відповідальності, то слідчий суддя не може з ними погодитись, виходячи з того, що їх існування не підтверджується належними та достатніми доказами, і такі докази відсутні в матеріалах досудового розслідування та не були представлені прокурором у судовому засіданні.
Водночас, на думку слідчого судді існують певні ризики передбачені ст.177 КПК України, однак вказані ризики не дають слідчому судді достатніх підстав для застосування найбільш суворого запобіжного заходу.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам вчинити певні дії, що можуть будь яким чином перешкодити кримінальному провадженню, тобто існування певних ризиків для виконання завдань кримінального провадження.
Разом з тим, слідчий суддя вважає, що ОСОБА_5 необхідно обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною підозрюваному залишати житло у певний період доби, а також з покладенням на підозрюваного певних процесуальних обов`язків, які на думку слідчого судді будуть достатні для його належної поведінки.
Метою застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч 3 КК України, а також наявність ризику передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме запобігання спробам перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, шляхом зміни місця проживання без повідомлення слідчого, прокурору або суду.
Розглядаючи клопотання слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_5 має постійне місце мешкання та реєстрації в Одеській області, де він проживає з 2014 року по теперішній час зі своєю співмешканкою - ОСОБА_11 .
При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя також враховує, обставини передбачені ст. 178 КПК України, а саме вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 разі визнання винуватим (за вказане кримінальне правопорушення передбачене максимальне покарання у вигляді позбавлення волі від трьох до шести років), вік та стан здоров`я підозрюваного, він є інвалідом 3-ої групи довічно, міцність соціальних зв`язків в місці постійного проживання ОСОБА_5 (підозрюваний офіційно неодружений, з 2014 року по теперішній час співмешкає з гр. ОСОБА_11 , яка має на утриманні двох неповнолітніх дітей та знаходиться в стані вагітності), працює неофіційно на будівництві.
Таким чином, на підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, приходжу до висновку, що більш м`який запобіжний захід може забезпечити належної поведінки підозрюваного ОСОБА_5 .
Обставин які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не має.
Слідчий суддя вважає за необхідне встановити заборону підозрюваному залишати житло у певний період доби, та надати таким чином ОСОБА_5 можливість постійно працювати та утримувати сім`ю.
Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 193, 194, 196, 202, 203, 205, 376 КПК України, слідчий суддя, -
В задоволенні клопотання слідчого Малиновського ВП в місті Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 погодженого з прокурором Одеської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_5 відмовити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з забороною підозрюваному залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 у певний період доби, а саме з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин.
Негайно звільнити підозрюваного ОСОБА_5 з-під варти.
Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_5 невідкладно прибути до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 .
Роз`яснити підозрюваному його обов`язок, щодо заборони залишати вказане житло у період доби, а саме з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки строком на 60 (шістдесят) днів, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:
1)прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;
2)не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3)повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Контроль за поведінкою підозрюваної, яка перебуває під домашнім арештом покласти на співробітників Малиновського ВП в місті Одесі ГУНП в Одеській області.
Строк дії ухвали слідчого судді становить 60 (шістдесят) днів і обчислюється з моменту оголошення ухвали слідчого судді, тобто з 03 січня 2019 року. Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію 03 березня 2019 року.
Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.
Слідчий суддя ОСОБА_1