Справа № 317/2522/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області

в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2

за участю:

прокурора: ОСОБА_3

представника органу пробації: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі подання Запорізького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого до відбування покарання відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Василівка, Василівського району Запорізької області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, засудженого 06 лютого 2018 року Запорізьким районним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 213, ст.ст. 75, 76 КК України до 1 (одного) року обмеження волі з випробуванням строком 1 рік,

що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Начальник Запорізького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області звернувся до Запорізького районного суду Запорізької області з поданням про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого ОСОБА_5 до відбування покарання

Відповідно до подання, 06 лютого 2018 року ОСОБА_5 був засуджений Запорізьким районним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 213, ст.ст. 75, 76 КК України до 1 (одного) року обмеження волі з випробуванням строком 1 рік.

Вироком суду на засудженого покладено обов`язки, передбачені статтею 76 КК України.

Під час проходження іспитового строку, ОСОБА_5 двічі порушив вимоги, покладені на нього вироком суду, що, відповідно до вимог ст. 166 КВК України та ст. 78 КК України є підставою для скасування від відбування покарання з випробуванням ОСОБА_5 .

Засуджений ОСОБА_5 до суду не з`явився, хоча своєчасно і належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. У відповідності до вимог статті 539 КПК України неявка засудженого не перешкоджає розгляду справи.

Представник органу пробації підтримала подання та просила суд його задовольнити.

Прокурор заперечив проти задоволення подання, оскільки відсутні підстави для його задоволення, які б свідчили про необхідність скасування випробувального терміну. Крім того, станом на момент розгляду справи в суді випробувальний термін засудженого ОСОБА_5 вже закінчився.

Суд, вислухавши представника органу пробації та дослідивши матеріали справи, враховуючи думку прокурора, приходить до наступних висновків.

Вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 06 лютого 2018 року ОСОБА_5 був засуджений за ч. 1 ст. 213, ст.ст. 75, 76 КК України до 1 (одного) року обмеження волі з випробуванням строком 1 рік.

Відповідно до довідки від 16 січня 2019 року, ОСОБА_5 за період з 02 лютого 2018 року по 16 січня 2019 року до кримінальної відповідальності не притягувався.

Будь-яких відомостей про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності протягом іспитового строку, в справі не міститься.

У відповідності до ч. 1 ст. 166 Кримінально-виконавчого кодексу України якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України "Про пробацію", а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Вказана норма кореспондується з приписами ч. 2 ст. 78 Кримінального кодексу України.

Як вбачається з листка реєстрації, засуджений ОСОБА_5 під час випробувального терміну двічі (3 вересня 2018 року та 08 січня 2019 року) не з`явився на реєстрацію до органу з питань пробації.

На останню реєстрацію 04 лютого 2019 року ОСОБА_5 з`явився самостійно.

Зазначене вище, на думку суду, свідчить про те, що засуджений ОСОБА_5 дійсно допускав порушення обов`язків, покладених на нього вироком суду.

В той же час, ані статтею 166 КВК України, ані статтею 78 КК України не визначено чітких критеріїв для скасування звільнення особи від відбування покарання з випробуванням та направлення її для відбування призначеного вироком суду покарання. Вказане, в поєднанні з принципом індивідуалізації покарання, дає підстави суду вважати, що в кожній конкретній справі таке рішення має прийматись з урахуванням конкретних її обставин.

На думку суду порушення, допущені засудженим ОСОБА_5 хоч і є негативним проявом поведінки засудженого, але в даному конкретному випадку вони не свідчать про той ступінь небезпеки засудженого для суспільства і оточуючих, що може бути підставою для його направлення до місць позбавлення волі. Крім того, суд враховує, що строк відбування покарання з випробуванням засудженого ОСОБА_5 закінчився 06 лютого 2019 року.

Таким чином, враховуючи задовільну характеристику з місця мешкання засудженого ОСОБА_5 , суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення подання.

Керуючись ст.ст. 371, 372, 537, 539 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Подання Запорізького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого ОСОБА_5 для відбування призначеного покарання залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1