Номер провадження: 11-кп/785/1341/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1 Доповідач ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

засудженої ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_7 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 12.09.2018 року, якою відносно:

ОСОБА_7 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Армянську АР Крим, громадянки України, не заміжньої, яка відбуває покарання за вироком Красноперекопського міськрайсуду АР Крим від 14.03.2013 р. за п.п. 4, 12 ч. 2 ст. 115 КК України у виді 11 років позбавлення волі в Чорноморській виправній колонії №74,
- відмовлено в умовно достроковому звільненні від відбування покарання у виді позбавлення волі,
встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.

Зазначеною ухвалою суду першої інстанції відмовлено у задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції зазначив в ухвалі, що ОСОБА_7 , на час розгляду клопотання, відбула більше 3/4 строку призначеного судом покарання за особливо тяжкий злочин, що є однією з формальних підстав для умовно-дострокового звільнення.

За період перебування в установі, неодноразово порушувала режим утримання, за що мала 17 стягнень.

З наданих до суду першої інстанції характеристики на засуджену та інших документів, випливає, що ОСОБА_7 характеризуєтьсянегативно та не довела своє виправлення сумлінною поведінкою та працею.

Оцінивши всі дані, які можуть служити чинником для визнання поведінки засудженої такою, що свідчить про її виправлення, суд першої інстанції дійшов висновку, що клопотання не містить переконливих даних про те, що процес виправлення засудженої досяг тієї стадії, на якій відбування призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше її виправлення можливе в умовах перебування на волі.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі засуджена зазначила, що вважає ухвалу суду першої інстанції необґрунтованою з таких підстав:

- суд першої інстанції не взяв до уваги, що вона добросовісно працювала на різних роботах в установі відбування покарання;

- суд не врахував, що за період відбування покарання вона змінила своє ставлення до сім`ї і має намір виправити своє життя.

Посилаючись на зазначені доводи, засуджена просить переглянути рішення суду першої інстанції, постановити нову ухвалу, якою задовольнити її клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Заслухавши доповідача, засуджену та її захисника, які наполягали на задоволенні апеляційної скарги, прокурора, яка частково заперечувала проти апеляційної скарги засудженої, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з положеннями ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до припису п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Частиною третьою ст. 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, розглядається протягом десяти днів з дня його надходження до суду суддею одноособово згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цього розділу.
Як видно з матеріалів справи, засуджена ОСОБА_7 звернулась до суду першої інстанції з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у вигляді позбавлення волі, посилаючись на відповідні підстави.

Положеннями ч. 5 ст. 539 КПК встановлено, що у судове засідання викликаються засуджений, його захисник, законний представник, прокурор. Про час та місце розгляду клопотання (подання) повідомляються орган або установа виконання покарань, що відає виконанням покарання або здійснює контроль за поведінкою засудженого; …, інші особи у разі необхідності.

Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 52 КПК України участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів. У цьому випадку участь захисника забезпечується з моменту набуття особою статусу підозрюваного.

Приписами п. 1 ч. 1 ст. 49 КПК України визначено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд зобов`язані забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні у випадках, якщо відповідно до вимог статті 52 цього Кодексу участь захисника є обов`язковою, а підозрюваний, обвинувачений не залучив захисника.

У випадках, передбачених ч. 1 цієї статті, слідчий, прокурор виносить постанову, а слідчий суддя та суд постановляє ухвалу, якою доручає відповідному органу (установі), уповноваженому законом на надання безоплатної правової допомоги, призначити адвоката для здійснення захисту за призначенням та забезпечити його прибуття у зазначені у постанові (ухвалі) час і місце для участі у кримінальному провадженні.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 засуджена Красноперекопським міськрайсудом АР Крим за вчинення злочину, передбаченого п.п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України, який відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

Відповідно до журналу судового засідання від 12.09.2018 р. під час розгляду клопотання засудженої в судовому засіданні були присутніми: прокурор ОСОБА_9 , обвинувачена ОСОБА_7 та представник колонії ОСОБА_10 (а.п. 12).

Окрім того, відповідно до журналу судового засідання, під час розгляду клопотання судом не ставилось питання про залучення захисника засудженій ОСОБА_7 натомість жодних процесуальних рішень з даного приводу не приймалось, та справа, в порушення ст.ст. 49, 52 КПК України розглянута за відсутності захисника, участь якого була обов`язковою.

Тобто, суд першої інстанції порушив основоположне право засудженої на захист на відповідній стадії судового провадження, що перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Згідно з приписами п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Пункт 3 ч. 1 ст. 409 КПК України передбачає, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з ч.1 ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 2 вказаної статті судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено за відсутності захисника, якщо його участь є обов`язковою.

Приписами п. 1 ч. 1 ст. 415 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другої статті 412 цього Кодексу.

Враховуючи, що діючим КПК України не врегульовано питання призначення нового розгляду клопотання засудженого про застосування умовно-дострокового звільнення після скасування судом апеляційної інстанції ухвали про його повернення засудженому, апеляційний суд вважає, що необхідно застосувати дію ст.ст. 7, 9 КПК України

Так, ч. 6 ст. 9 КПК України передбачає, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.

Відповідно до положень ст. 7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, законність, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, публічність, диспозитивність, гласність і відкритість судового провадження та його розумність строків.

Отже, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга засудженої ОСОБА_7 підлягає чатсковому задоволенню, а ухвала суду першої інстанції безумовному її скасуванню з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 370, 404-407, 409, 412, 415, 419, 532, 537, 539 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 08.06.2018 року, якою стосовно ОСОБА_7 відмовлено у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у вигляді позбавлення волі скасувати, та призначити новий розгляд заяви засудженої ОСОБА_7 в Малиновському районному суді Одеської області в іншому складі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4