12.04.2019 Справа № 490/2856/19
н/п 1-кп/490/156/2019
Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
В И Р О К
Іменем України
12 квітня 2019 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 та обвинуваченого,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду обвинувальний акт, складений за результатами досудового розслідування обставин кримінального провадження №0000521, разом з угодою про примирення за обвинуваченням

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Калашники, Полтавського району, Полтавської області, є громадянином України, працює оператором розвантажувача ТОВ СП «Нібулон», раніше не судимого, не одруженого, з середньо-спеціальною освітою, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.190 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
21.01.2019 року ОСОБА_5 , на підставі усної домовленості з ОСОБА_6 , яка є власницею квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 орендував вказане житло, оговоривши термін проживання - 1 місяць, умови проживання, в тому числі, заборону здавати вказану квартиру під суборенду третім особам. 21.01.2019 ОСОБА_5 , заселився у вищезазначену квартиру та проживав в ній до 02.02.2019 року. Після чого, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел направлений на заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами, шляхом обману.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом обману, використовуючи доступ до мережі Інтернет, 02.02.2019 року ОСОБА_5 розмістив на сайті http://www.olx.ua оголошення про надання в оренду квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , заздалегідь не маючи намірів та реальної можливості виконати зобов`язання з надання такої послуги. Вказане житло фактично належить не ОСОБА_5 , а іншій особі, тобто ОСОБА_5 не має ніякого відношення до нього та, відповідно, не має права та можливості розпоряджатися зазначеним нерухомим майном. Крім цього, з метою досягнення злочинної мети, ОСОБА_5 в оголошенні вказав інше ім`я ОСОБА_7 , а також контактний номер телефону ( НОМЕР_1 ). 02.02.2019 року на створене ОСОБА_5 оголошення, відгукнулась потерпіла ОСОБА_4 , яка зателефонувала на вказаний в оголошенні номер та обговорила з останнім умови надання вищевказаної квартири в оренду.

Так, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами, шляхом обману ОСОБА_5 03.02.2019 року близько 09:00 год., перебуваючи в квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , зустрівся з ОСОБА_4 та домовився про здачу в оренду вказаної квартири строком на 2 місяці, не маючи на це права та можливості розпоряджатися зазначеним нерухомим майном.

Після чого, відповідно до домовленості, ОСОБА_4 будучи введеною в оману, розраховуючи на порядність ОСОБА_5 та довірившись йому, на вимогу останнього передала грошові кошти у сумі 4000 грн., домовившись про те, що ще частину грошових коштів у сумі 3000 грн., перерахує протягом тижня на його банківську картку АТ «Універсал банк» № НОМЕР_2 . Так, 07.02.2019 року потерпіла ОСОБА_4 перерахувала через платіжний термінал АТ КБ «Приват Банк» на банківську картку ОСОБА_5 ще частку грошових коштів за надану ним в оренду квартиру, у сумі 3000 грн.

В подальшому, ОСОБА_5 , не маючи наміру вступати в договірні відносини з ОСОБА_4 та надавати послуги з оренди житла, а також не маючи на це права та можливості розпоряджатися зазначеним нерухомим майном, шляхом обману потерпілої заволодів її майном, а саме грошовими коштами на загальну суму 7000 грн., однак, обіцяних послуг потерпілій після отримання всієї суми грошових коштів не надав, з місця вчинення злочину зник, тим самим спричинив матеріальну шкоду ОСОБА_4 на загальну суму 7000 грн.

27 березня 2019 року між потерпілою ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 укладено угоду про примирення.
Згідно укладеної угоди, потерпіла ОСОБА_4 та підозрюваний ОСОБА_5 визнають, що наведені вище обставини події злочину досудовим розслідуванням встановлено правильно.
Також, в угоді потерпілим та підозрюваною узгоджено, що при затвердженні цієї угоди ОСОБА_5 буде призначено покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.
У судовому засіданні потерпіла та обвинувачений підтримали укладення угоди. Прокурор вважала угоду такою, що підлягає затвердженню.
Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладено угоду про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно ч. 3 ст. 469 КПК України, угоду про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладено у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , статтею 12 КК України віднесено до категорії злочинів невеликої тяжкості, а отже угоду про примирення потерпілого та підозрюваного чи обвинуваченого може бути укладено.
Судом встановлено, що обвинувачена цілком розуміє положення ч. 5 ст. 474 КПК України та наслідки укладення і затвердження угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, а потерпілий - наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.
Укладення угоди потерпілим та обвинуваченою є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, а також інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, підстави вважати, що укладення угоди було недобровільним або сторони не примирилися відсутні, фактичні підстави для визнання винуватості мають місце. У зв`язку із поверненням грошових коштів, матеріальна шкода завдана потерпілій на даний момент відшкодована, що підтверджується її заявою від 27.03.2019 р.
Крім того, відповідно до довідки №1168 від 14.03.2019 р. з Миколаївської обласної психіатричної лікарні №1 ОСОБА_5 на обліку не перебуває. Відповідно до довідки №1443 від 12.03.2019р. Миколаївського обласного наркологічного диспансеру ОСОБА_5 на обліку не перебуває. За місцем проходження служби в в/ч НОМЕР_3 характеризується посередньо. Потерпілій ОСОБА_4 матеріальна шкода відшкодована в повному обсязі, претензій матеріального характеру немає.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення, укладеної між потерпілим і обвинуваченою, а також для призначення обвинуваченій узгодженого ними покарання.
Таким чином, своїми умисними неправомірними діями ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст. 190 КК України, а саме заволодіння чужим майном, шляхом обману (шахрайство), та йому має бути призначене узгоджене потерпілим та обвинуваченим покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, судові витрати відсутні, заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
Речові докази у кримінальному провадженні - відсутні.
Керуючись п.1 ч.3 ст.314, ст.ст.373, 374, 475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :
Угоду від 27.03.2019 року про примирення, укладену між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000521 - затвердити.
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, та призначити йому узгоджене в угоді покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На вирок з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України, може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Центрального районного
суду міста Миколаєва ОСОБА_1