Єдиний унікальний номер 340/661/18
Судове провадження № 1-кс/340/49/19
УХВАЛА
щодо розгляду скарги на постанову
про закриття кримінального провадження

18 березня 2019 року, слідчий суддя Верховинського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Верховина скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, -

в с т а н о в и в :

скаржник звернулася до слідчого судді із скаргою на постанову про закриття кримінального провадження від 11.02.2019 винесену слідчим СВ Верховинського ВП Косівського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеного в ЄРДР 05.11.2018 за №0000204. За наслідками розгляду скарги просить постанову від 11.02.2019 про закриття кримінального провадження скасувати.

В судовому засіданні скаржник скаргу підтримала, обґрунтовує її тим, що незважаючи на наявність в матеріалах кримінального провадження доказів, що вказують на наявність в діях ОСОБА_5 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, рішення слідчого про закриття кримінального провадження по даному факту прийняте передчасно, незаконно, внаслідок неправильної оцінки та спотворення зібраних по справі доказів. А тому просить скаргу задовольнити.

Слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні відносно скарги заперечила, пояснила, що за результатами проведення досудового розслідування за заявою ОСОБА_3 , в діях особи, ОСОБА_5 не виявлено ознак складу кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.125 КК України, такі дії носили характер необережності, яка виразилася в злочинній самовпевненості та злочинній недбалості, а тому вважає, що постанова про закриття кримінального провадження винесена з дотриманням вимог закону.

Заслухавши думку учасників процесу з приводу поданої скарги, оглянувши матеріали скарги та дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні, окрім іншого, підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини кримінального правопорушення), а також обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою для закриття кримінального провадження. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Статтею 94 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Тобто це випадки, коли встановлено, що діяння, з приводу якого може здійснюватися кримінальне провадження, дійсно вчинено, однак не вказаною особою, а іншою особою або ж воно непередбачене чи не розцінюється кримінальним законом, як злочин.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Так, ч.1 ст.125 КК України передбачає кримінальну відповідальність за умисне легке тілесне ушкодження.

Встановлено, що 05.11.2018 на підставі заяви ОСОБА_3 внесені відомості до ЄРДР за №0000204 за ознаками вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, зокрема про те, що 05.11.2018 біля 15:30 год в с Криворівня Верховинського району Івано-Франківської області, на грунті неприязних відносин із-за земельних спорів, ОСОБА_6 завдала декількох ударів кулаками рук та ногами в різні ділянки тіла ОСОБА_3 , внаслідок чого спричинила їй тілесні ушкодження у вигляді синців та садин, які мають ознаки легкого ступеня тяжкості.

Як вбачається з постанови слідчого про закриття кримінального провадження від 11.02.2019, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000204 від 05.11.2018 закрито у зв`язку з встановленою відсутністю складу кримінального правопорушення.

При цьому, своє рішення про закриття кримінального провадження слідчий прийняла на підставі того, що проведеним досудовим розслідуванням не виявлено в діях ОСОБА_5 наявність складу кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.125 КК України, а саме умисного спричинення легких тілесних ушкоджень, натомість в діях особи містяться ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ст.173 КпАП України. Такий висновок слідчий обґрунтовує тим, що спричинені ОСОБА_3 тілесні ушкодження легкого ступеня тяжкості, є такими, що спричинені внаслідок необережності у вигляді злочинної самовпевненості та недбалості ОСОБА_5 , та не є умисними.

Однак, як вбачається з матеріалів кримінального провадження в ході проведення досудового розслідування проведено судово-медичну експертизу, згідно висновків якої у ОСОБА_3 виявлені тілесні ушкодження: синці в ділянках лівого плеча та правого стегна, які були спричинені від 2-4 ударів твердих тупих предметів, якими могли бути, руки, ноги або інші тупі предмети так і внаслідок падінь та ударів до твердих тупих предметів, і відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Також слідчим допитано потерпілу ОСОБА_3 та свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 які вказували на особу ОСОБА_5 , яка в ході конфлікту з ОСОБА_3 штовхнула останню, що спричинило падіння останньої, та в подальшому намагалася продовжувати нанесення ударів ногами, по тілу лежачої потерпілої, однак в цьому їй перешкодили інші особи, які відтягнули її від потерпілої та тримали ОСОБА_5 до того часу, допоки вона не заспокоїлася.

Однак, вказаним фактам слідчим не була надана належна правова оцінка, не проаналізовано повно та всебічно кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, та як наслідок зроблено передчасний та не обгрунтований висновок про наявність в діях ОСОБА_5 ознак необережності, яка виразилася в злочинній самовпевненості та злочинній недбалості, а також відсутність в її діянні умислу на заподіяння тілесних ушкоджень, що суперечить наявним в матеріалах кримінального провадження доказам.

Крім цього, у резолютивній частині оскаржуваної постанови слідчий обмежилася лише висновком про закриття кримінального провадження у зв`язку з встановленою відсутністю складу кримінального правопорушення, не зазначивши стосовно якої особи чи осіб прийнято таке рішення. Однак, закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст.284 КК України можливе лише щодо конкретної особи за умови, що в її діях відсутній склад кримінального правопорушення, але наявна подія кримінального правопорушення. У такому випадку слідчий повинен був продовжувати досудове розслідування кримінального провадження до моменту встановлення осіб, причетних до вчинення кримінального правопорушення. А тому скаргу слід задовольнити, постанову слідчого про закриття кримінального провадження скасувати.

Одночасно слід зазначити, що скаржником не порушено строки оскарження постанови слідчого визначені ч. 1 ст. 304 КПК України, оскільки, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, постанова про закриття кримінального провадження винесена слідчим 11.02.2019, отримана ОСОБА_3 05.03.2019, скарга на зазначену постанову надійшла до Верховинського районного суду Івано-Франківської області 14.03.2019, тобто в межах строку визначеного законом.

На підставі викладеного та керуючись ст.303, 307 ч.2 п.1, 309 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в:
скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження задовольнити.

Постанову слідчого слідчого відділу Верховинського відділення поліції Косівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_4 від 11.02.2019 про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.11.2018 за № 0000204 скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1