Справа № 164/192/19
п/с 1-кп/164/62/2019
Категорія: 411100000
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 березня 2019 року Маневицький районний суд Волинської області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в смт. Маневичі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000016 від 17 січня 2019 року, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Веселе Бериславського району Херсонської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною вищою освітою, неодруженого, раніше судимого: 29 липня 1993 року Херсонським обласним судом за ч. 2 ст. 140 КК, ч. 3 ст. 140 КК, ч. 2 ст. 142 КК, ч. 2 ст. 143 КК, ч. 1 ст. 222 КК, ч. 3 ст. 222 КК, ч. 2 ст. 17, п.п. „а, „з ст. 93 КК, ст. 42 КК України (в редакції 1960 року) на 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна; 21 вересня 2000 року Білозерським районним судом Херсонської області за ч. 2 ст. 183-3 КК, ст. 43 КК України (в редакції 1960 року) на 3 роки 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; 23 жовтня 2002 року Перевальським районним судом Луганської області за ст. 391 КК, ст. 71 КК України на 4 роки позбавлення волі; 14 червня 2007 року Новокаховським міським судом Херсонської області за ч. 3 ст. 187 КК України на 11 років позбавлення волі з конфіскацією майна; 7 травня 2013 року Богунським районним судом м. Житомира за ч. 2 ст. 259 КК, ст. 71 КК України на 11 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; 13 травня 2015 року Бородянським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 259 КК, ст. 71 КК України на 7 років позбавлення волі; 29 березня 2017 року Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 190 КК, ст. 71 КК України на 3 роки 3 місяці позбавлення, ухвалою Терновського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 березня 2016 року відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув?язнення з 12 квітня 2013 року по 7 червня 2015 року, з 27 жовтня 2006 року по 25 вересня 2007 року, з 24 квітня 2015 року по 12 червня 2015 року, покарання не відбув, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого обрано ухвалою слідчого судді Маневицького районного суду Волинської області від 25 січня 2019 року на строк 60 діб,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи засудженим за вчинення умисного злочину, відбуваючи покарання у виді позбавлення волі в державній установі „Маневицька виправна колонія № 42, що по вул. Андрія Снітка, 25 в смт. Маневичі Волинської області, на шлях виправлення та перевиховання не став, знову вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, 17 січня 2019 року, біля 13 год. 28 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи в кабінеті начальника сектору максимального рівня безпеки державної установи „Маневицька виправна колонія № 42, куди був доставлений на підставі попередньо написаної ним заяви про бесіду з оперуповноваженим оперативного відділу вказаної установи старшим лейтенантом внутрішньої служби ОСОБА_6 , достовірно знаючи, що на підставі наряду Адміністрації Державної кримінально-виконавчої служби України № 1/4-13634/Ми від 14 листопада 2018 року його в подальшому буде переведено з приміщень камерного типу сектору максимального рівня безпеки при державній установі „Маневицька виправна колонія № 42 до приміщень камерного типу сектору максимального рівня безпеки при державній установі „Катеринівська виправна колонія № 46 для подальшого відбування покарання, з метою уникнення вказаного переводу з особистих мотивів, висловив пропозицію неправомірної вигоди оперуповноваженому оперативного відділу вказаної установи ОСОБА_6 , який відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України „Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів є службовою особою правоохоронного органу, та в подальшому надав останньому неправомірну вигоду на суму 500 гривень за те, щоб ОСОБА_6 з використанням наданої йому влади та службового становища сприяв в залишенні його у державній установі „Маневицька виправна колонія № 42 до закінчення строку відбування покарання шляхом створення перешкод для виконання наряду Адміністрації Державної кримінально-виконавчої служби України № 1/4-13634/Ми від 14 листопада 2018 року.

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 369 КК України, як пропозиція службовій особі надати їй неправомірну вигоду, а так само надання такої вигоди за вчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує та надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.

Під час досудового розслідування 25 січня 2019 року між прокурором Маневицької місцевої прокуратури Волинської області ОСОБА_7 , який на підставі ст. 37 КПК України здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000016, та обвинуваченим ОСОБА_4 було укладено угоду про визнання винуватості, що відповідає вимогам ст. 472 КПК України, за умовами якої ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, зобов`язувався сприяти розслідуванню кримінального правопорушення для встановлення всіх обставин його вчинення. Сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 369 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин. Сторонами також узгоджено міру покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 , у виді 2 (два) роки позбавлення волі. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст. 468-475 КПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч. 2, 4, 5 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів…, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди. Укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, яке згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Угоду про визнання винуватості укладено після повідомлення ОСОБА_4 про підозру, потерпілих у даному кримінальному провадженні немає, узгоджена сторонами міра покарання передбачена санкцією ч. 1 ст. 369 КК України, зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України та її умови не суперечать іншим вимогам закону, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього в разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором Маневицької місцевої прокуратури Волинської області юристом 1 класу ОСОБА_7 з однієї сторони та обвинуваченим ОСОБА_4 з іншоїі призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Речові докази: оптичний диск CD-R „Perfeo з двома аудіофайлами формату cda: „Track01 та „Track02, оптичний диск DVD+R „ALFERUS з відеофайлом формату mov: „3234X300000_000000 слід залишити в матеріалах кримінального провадження; грошові кошти на суму 500 (п?ятсот) гривень грошовими купюрами по 200 гривень № КЖ 0000577 та № КК 5482918, по 100 гривень № КД 2188721, які упаковані в спецпакет № 0046307 та передані на відповідальне зберігання у сховище відділення АТ КБ „ПриватБанк, що по проспекту Відродження, 1 в м. Луцьк Волинської області, слід конфіскувати в доход держави.
Керуючись ст.ст. 98-100, 110, 314, 369-371, 373-374, 395, 468, 471-475 КПК України, ст.ст. 96-1, 96-2 КК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 25 січня 2019 року, укладену між прокурором Маневицької місцевої прокуратури Волинської області юристом 1 класу ОСОБА_7 з однієї сторони та обвинуваченим ОСОБА_4 з іншоїв кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000016 від 17 січня 2019 року.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, призначивши покарання - 2 (два) роки позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання за даним вироком частково приєднати невідбуте покарання за вироком Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 березня 2017 року - 6 (шість) місяців позбавлення волі і остаточно визначити до відбування 2 (два) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу відносно засудженого ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу залишити попередню - у вигляді тримання під вартою.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 рахувати з 25 січня 2019 року.

Речові докази: оптичний диск CD-R „Perfeo з двома аудіофайлами формату cda: „Track01 та „Track02, оптичний диск DVD+R „ALFERUS з відеофайлом формату mov: „3234X300000_000000 - залишити в матеріалах кримінального провадження; грошові кошти на суму 500 (п?ятсот) гривень грошовими купюрами по 200 гривень № КЖ 0000577 та № КК 5482918, по 100 гривень № КД 2188721, які упаковані в спецпакет № 0046307 та передані на відповідальне зберігання у сховище відділення АТ КБ „ПриватБанк, що по проспекту Відродження, 1 в м. Луцьк Волинської області, - конфіскувати в доход держави.
На вирок може бути подана з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, апеляція до Волинського апеляційного суду через Маневицький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя районного суду ОСОБА_1