Справа № 204/7901/18
Провадження № 1-в/204/20/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2019 року м.Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4 ,

представників установи ОСОБА_5 ,

особи, відносно якої розглядається заява ОСОБА_6 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в м.Дніпро заяву представника ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» ОСОБА_7 про продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом відносно ОСОБА_6 , 1956 року народження,-

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 23 січня 2015 року, відносно ОСОБА_6 , який вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною Кримінального кодексу України, застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.
В заяві лікаря-психіатра, до якої додано висновок комісії лікарів-психіатрів №1078 від 16.10.2018 року, ставиться питання про те, що ОСОБА_6 страждає тяжким психічним розладом і за своїм психічним станом потребує продовження застосування відносно нього примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом, в спеціальному закладі з надання психіатричної допомоги в умовах Вінницької обласної психіатричної лікарні №2.
В судовому засіданні лікар-психіатр ОСОБА_5 підтримала вказану заяву, просила задовольнити пояснивши, що психічний стан пацієнта ОСОБА_6 продовжує залишатися нестійким, зумовлює суспільно небезпеку для оточуючих, тому підстави для зміни або припинення застосування примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом відносно пацієнта на теперішній час відсутні.
Прокурор ОСОБА_3 вважала необхідним продовжити застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом, але зазначила, що враховуючи вимоги ст. 94, 95 КК України, суд не вправі визначати конкретний заклад, в якому особа має проходити лікування. Крім того, на даний час відсутні належні та допустимі умови утримання пацієнта в спеціальному закладі з надання психіатричної допомоги в умовах Вінницької обласної психіатричної лікарні №2.

ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав надану ним письмову заяву про продовження лікування в спеціальному закладі з надання психіатричної допомоги в умовах Вінницької обласної психіатричної лікарні №2 із посиленим наглядом.
Захисник підтримала підзахисного ОСОБА_6 , заперечувала проти продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом і просила продовжити лікування ОСОБА_6 в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із посиленим наглядом.
Обговоривши заяву, заслухавши думку учасників процесу і перевіривши матеріали справи, приймаючи до уваги зазначений висновок лікарської комісії, суд вважає, що заява представника установи підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 95 КК України, продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), який надає особі психіатричну допомогу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.
Згідно ч. 5 ст. 94 КК України, госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, пов`язане з посяганням на життя інших осіб, а також щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах суворого нагляду.
Розглядаючи заяву представника ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» про продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом відносно ОСОБА_6 , а також клопотання захисника та ОСОБА_6 щодо продовження лікування останнього в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із посиленим наглядом суд враховує, що згідно висновку комісії лікарів-психіатрів №1078 від 16 жовтня 2018 року, ОСОБА_6 страждає тяжким психічним розладом, вважає свій вчинок правильним, не жалкує з приводу скоєння суспільно небезпечного діяння, критика до свого стану не сформована, відсутні позитивні терапевтичні настанови, що свідчить про те, що за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння ОСОБА_6 становить особливу небезпеку для суспільства і потребує продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом.
Доводи захисника та ОСОБА_6 , що у теперішній час останній особливої небезпеки для оточуючих не становить, не знайшли своє підтвердження під час судового засідання, а тому клопотання захисника та ОСОБА_6 щодо продовження лікування останнього в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із посиленим наглядом задоволенню не підлягають.

Також, слід відмовити в задоволенні заяви представника закладу ОСОБА_7 , в задоволенні заяви ОСОБА_6 в частині направлення останнього до певного закладу з надання психіатричної допомоги в умовах суворого нагляду, з наступних підстав.
Відповідно до положень ст. 94 ч.1, ч.5, ст. 95 ч.2 КК України, суд має право вирішити питання виключно щодо застосування примусових заходів медичного характеру, перелік яких наведений в частині 1 ст. 94 КК України, а також питання продовження, зміни або припинення застосування примусових заходів медичного характеру.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», при вирішенні зазначених питань в ухвалі суду не треба наводити назву конкретного психіатричного закладу, до якого має бути госпіталізована неосудна особа, і вказувати строк застосування примусового заходу медичного характеру.
Таким чином, визначення закладу з надання психіатричної допомоги не належить до компетенції суду. Вирішення даного питання покладається на відповідний орган Міністерства охорони здоров`я України.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст.94,95 КК України, ст. 514 КПК України, ст.19,22 Закону України «Про психіатричну допомогу» в редакції від 10.06.2018 року, суд, -
П О С Т А Н О В И В:

Продовжити застосування примусових заходів медичного характеру, призначених ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 23 січня 2015 року, відносно ОСОБА_6 , 1956 року народження, в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

В задоволенні заяви представника закладу ОСОБА_7 , заяви ОСОБА_6 про направлення останнього до певного закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляція протягом семи діб з дня її оголошення до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська.

Суддя ОСОБА_1