ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/529/18
Провадження №1-в/477/110/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2018 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області
у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
із секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
представника органу пробації не з`явився,
засудженої не з`явилася,

розглянувши у відкритому судовому засіданні розглянувши подання Вітовського районного відділу філії державної установи Центр пробації в Миколаївській області щодо усунення протиріччя у вироку Жовтневого районного суду Миколаївської області від 30 липня 2018 року відносно ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

25 вересня 2018 року Вітовський районний відділ філії Державна установа «Центр пробації» в Миколаївській області (далі орган пробації) звернувся до суду із поданням про усунення неточності у зазначеному вироку суду відносно ОСОБА_4 , яким її було засуджено до покарання за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185 та ч. 3 ст. 15 і ч. 2 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі, строком на два роки, але звільнено від відбуття покарання згідно з положеннями ст. 75 та ст. 76 КК України з іспитовим строком на один рік.
В поданні вказував, що ОСОБА_4 перебуває на обліку у них як засуджена, що звільнена від відбуття покарання згідно зі ст. 75 КК України. Однак перевіркою вироку суду від 30 липня 2018 року відносно неї було встановлено, що пунктом 1 частини 1 ст. 76 КК України передбачено, що на засуджену, у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням, суд покладає такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Але судом не виконано вимоги п. 2 ст. 76 КК України, тому просив вирішити питання про виправлення у вироку суду цієї неточності.
Прокурор у вирішенні питання покладався на розсуд суду.
Інші учасники до судового засідання не з`явилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, їх неявка не є перешкодою в розгляді подання.
Суд, перевіривши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.
Вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області від 30 липня 2018 року ОСОБА_4 була засуджена до покарання за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185 та ч. 3 ст. 15 і ч. 2 ст. 185 КК України. Вироком їй було призначено загальне покарання із застосуванням ст. 70 КК України у виді позбавлення волі строком на два роки, а також звільнено від відбуття покарання згідно з положеннями ст. 75 та ст. 76 КК України з іспитовим строком на один рік та з покладенням обов`язку повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
Статтею 75 КК України передбачено, що якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.
У випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом (ч. 3 ст. 75 КК України).
Іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного року до трьох років (ч. 4 ст. 75 КК України).
У частині 1 статті 76 КК України визначено, що у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
В статті 537 КПК України передбачено, що під час виконання вироків суд, визначений частиною 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання, в тому числі й питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку (п. 14).
Виходячи з того, що в мотивувальній частині вироку суду було визначено, що на засуджену слід покласти обов`язки, передбачені ст. 76 КК України в зв`язку з її звільненням від відбуття покарання з іспитовим строком, а ця норма закону передбачає покладення на засуджену особу вказаних вище двох обов`язкових обов`язків, але у вироку суду записано лише обов`язок щодо повідомлення про зміну місця проживання та роботи, тому це протиріччя слід усунути шляхом постановлення ухвали.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373 374, 537 КПК України, суд

З А С У Д И В:

Подання задовольнити.
Виправити у вироку Жовтневого районного суду Миколаївської області від 30 липня 2018 року відносно ОСОБА_4 протиріччя, зазначивши в резолютивній частині вироку також і покладення на ОСОБА_4 обов`язку, передбаченого ст. 76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Жовтневий районний суд Миколаївської області на протязі 7 днів з дня проголошення.

Головуючий:
суддя ОСОБА_1