В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21.11.2018 Справа №607/18948/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000285 про обвинувачення:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Малий Ходачків Тернопільського району Тернопільської області, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, не депутата, раніше судимого:

-11.04.1980 року Тернопільським міськрайонним судом за ч.2 ст.140 КК України 1960 року до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки;

-06.01.1983 року Тернопільським міськрайонним судом за ч.3 ст.81, ч.2 ст.140, ч.1 ст.89, ст.40 КК України 1960 року до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років. Згідно ст.43 КК України 1960 р. приєднано 2 роки 1 місяць по вироку Тернопільського міськрайонного суду від 11.04.1980 року;

-20.09.1983 року Шевченківським районним судом м. Львова за ст.17, ч.1 ст.183 КК України 1960 року. Згідно ст.43 КК України 1960 року приєднано 10 років 6 місяців невідбутого покарання;

-27.03.1996 Чортківським районним судом Тернопільської області за ст.86-1, ч.2 ст.17, ч.3 ст.81, ч.3 ст.193, ст.208, ст.42 КК України 1960 року до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років із конфіскацією майна;

- 17.05.2000 Гусятинським районним судом Тернопільської області за ст.86-1, ст.44 України 1960 року до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. Згідно ч.2 ст.42 КК України 1960 року приєднано 1 рік по вироку Чортківського районного суду від 27.03.1996 року ;

-30.03.2006 року Підволочиським районним судом Тернопільської області за ч.3 ст.185, ст.15 ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк З роки 6 місяців. Згідно ст.71 КК України приєднано 6 місяців по вироку Гусятинського районного суду Тернопільської області від 17.05.2000;

- 17.05.2010 Підволочиським районним судом Тернопільської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. Згідно ст.71 КК України приєднано 6 місяців по вироку Підволочиського районного суду Тернопільської області від 30.03.2006 року;

-13.03.2014 Тернопільським міськрайонним судом за ч.3 ст.185, ст.69 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 9 місяців. Згідно ст.72 КК України зарахувати в строк тримання під вартою. З 27.04.2013 звільнений із зали суду;

-24.12.2015 Підволочиським районним судом Тернопільської області за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік;

-08.11.2016 Тернопільським міськрайонним судом за ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю вироків, враховуючи вирок Хмельницького апеляційного суду від 01.07.2016, всього З роки 1 місяць. На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати в строк відбування покарання строк попереднього перебування під вартою 1 день за 2 дні з 12.01.2016 по 08.11.2016 року. Умовно-достроково звільнений 24.11.2017 з Білоцерківської ВК Київської області (№35) на підставі рішення Білоцерківського районного суду Київської області від 14.11.2017. Згідно ст.81 КК України, невідбутий строк 3 місяці 13 днів,

-- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України,
-- за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

29 травня 2018 року у ОСОБА_3 , який перебував за місцем проживання ОСОБА_5 у будинку по АДРЕСА_2 виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, поєднане із проникненням у житло.

Реалізуючи свій злочинний намір, 06 червня 2018 року близько 21 год. 30 хв. ОСОБА_3 , достовірно знаючи, що власник будинку АДРЕСА_2 буде відсутній за місцем проживання, всупереч волі останнього, переслідуючи корисливий мотив, спрямований на таємне викрадення чужого майна з метою особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи, що його дії є непомітними для сторонніх осіб, шляхом пошкодження вікна проник до приміщення вказаного будинку, де виявив у приміщенні кухні дві алюмінієві каструлі об`ємом 8 літрів, чотири алюмінієві каструлі об`ємом 5 літрів, чотири алюмінієві каструлі об`ємом 3 літри, дві металеві сковорідки та у шафці однієї із кімнат золоту чоловічу обручку 585 проби вагою 3 грами.

Із викраденим майном ОСОБА_3 з місця вчинення злочину утік, спричинивши потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 6240 гривень.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України визнав повністю за обставин, що вказані в обвинувальному акті, щиро розкаявся та пояснив, що дійсно він шляхом пошкодження вікна проник до приміщення будинку ОСОБА_5 , де виявив у приміщенні кухні каструлі та сковорідки та у шафці однієї із кімнат золоту чоловічу обручку 585 проби вагою 3 грами та викрав їх. На даний час про вчинене він щиро шкодує, просить суд його суворо не карати, врахувати те, що він щиро розкаявся та сприяв розкриттю злочину, відшкодував завдані збитки.

Обвинувачений ОСОБА_3 , визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за обставин, викладених в обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 185 КК України, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, поєднаному із проникненням у житло.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до тяжких злочинів, фактичні обставини кримінального провадження, особу винуватого, який негативно характеризується за місцем проживання, є неодноразово судимий, в тому числі, за умисні корисливі злочини, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, зокрема, до обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить повне визнання обвинуваченим вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування збитків, завданих злочином, обставини, що обтяжують покарання в даному випадку відсутні.

Таким чином, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення, а саме: у виді позбавлення волі на мінімальний строк.
Разом з тим, суд, враховуючи вищенаведені пом`якшуючі покарання обвинуваченого обставини, з врахуванням думки потерпілого, викладену у заяві останнього від 11.10.2018 року про відсутність претензій до обвинуваченого, який просить суд обвинуваченого суворо не карати, приходить до переконання, що є всі підстави для звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно до ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку та з метою забезпечення належної поведінки обвинуваченого у період його дії на нього слід покласти передбачені п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України обов`язки, оскільки ОСОБА_3 може бути перевихований без реального відбування призначеного судом покарання, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Водночас, з метою забезпечення належної поведінки ОСОБА_3 в період дії іспитового строку нагляд за останнім слід покласти відповідно до ч. 3 ст. 76 КК України на орган пробації за місцем проживання.
У кримінальному провадженні є процесуальні витрати за проведення судової трасологічної експертизи №1.4-541/18 від 27.06.2018 року в сумі 858 грн., які суд вважає слід стягнути з ОСОБА_3 в користь держави, оскільки вони виникли у зв`язку із проведенням експертизи в межах даного кримінального провадження.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 2 (два) роки.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Згідно ч. 3 ст. 76 КК України нагляд за ОСОБА_3 в період дії іспитового строку покласти на орган пробації за місцем проживання.

Стягнути з ОСОБА_3 витрати за проведення судової трасологічної експертизи № 1.4-541/18 від 27.06.2018 року в сумі 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) грн. в дохід держави після вступу вироку в законну силу.

Апеляція на вирок може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення.
Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддяОСОБА_1