ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 527/324/18 Номер провадження 11-кп/814/502/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст.299 КК. Т.З.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000598, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника в його інтересах - адвоката ОСОБА_8 та начальника Глобинського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури ОСОБА_9 на вирок Глобинського районного суду Полтавської області від 08 листопада 2018 року,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком суду,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Пустовійтове Глобинського району Полтавської області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, малолітніх та неповнолітніх дітей не маючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
-24.09.2007 року вироком Глобинського районного суду Полтавської області за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 315, 69, 70 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим стоком на 2 роки;
-26.05.2008 року вироком Глобинського районного суду Полтавської області за ч. 2 ст. 307, 69, ч. 2 ст. 309, 69, ч. 2 ст. 296 , ч. 1 ст. 185, 70, 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі; 10.02.2012 року звільнений від відбування покарання умовно-достроково на 1 рік 6 місяців 2 дні;
-31.03.2014 року вироком Глобинського районного суду Полтавської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 07.07.2017 року звільнений по відбуттю строку покарання,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених:
- ч. 2 ст. 309 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки;
- ч. 3 ст. 299 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 6 років позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_7 залишено тримання під вартою.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з часу фактичного затримання 25 грудня 2017 року.
Долю речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

Згідно з вироком суду, 19.08.2017 року під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 , в приміщенні господарської споруди, розташованої на території домоволодіння за зазначеною адресою було виявлено та вилучено паперовий згорток з подрібненою речовиною рослинного походження, яка згідно висновку експерта № 2565 від 23.08.2017 року має ботанічні ознаки рослини коноплі, містить тетрагідроканнабінол і є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, масою в перерахунку на суху речовину 34,132 г та при вході в приміщення господарської споруди саморобну конструкцію для куріння, виготовлену із двох полімерних пляшок із нашаруванням речовини коричневого кольору, яка згідно висновку експерта № 2564 від 23.08.2017 року, містить особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено екстракт канабісу, масою у висушеному стані 0,048 г.
19.11.2017 року, близько 14:00 год., ОСОБА_7 , перебуваючи в будинку за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на знущання над твариною, порушуючи моральні принципи суспільства в частині ставлення до тварин, діючи умисно, з особливою жорстокістю, активним способом та з хуліганських мотивів, не встановленим предметом відрізав коту на прізвисько « ОСОБА_10 », який належить ОСОБА_11 , 2/3 частини хвоста, один сім`яник та ліву вушну раковину, а також заподіяв тварині поранення у вигляді різаної рани в області крупа, в результаті чого ОСОБА_7 заподіяв коту пошкоджень, що призвело до каліцтва тварини.
Не погоджуючись з вироком суду, до апеляційного суду з апеляційними скаргами звернулись обвинувачений ОСОБА_7 , захисник в його інтересах - адвоката ОСОБА_8 та прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 .
Обвинувачений ОСОБА_7 вину у кримінальних правопорушеннях не визнає, вказуючи що його обмовили. Просить пом`якшити призначене йому покарання.
Захисник в його інтересах адвокат ОСОБА_8 просить закрити провадження у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.309, ч.3 ст.299 КК України.
Щодо незаконного зберігання наркотичного засобу без мети збуту вказує, що матеріали провадження та показання допитаних свідків не підтверджують вину ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України.
Окрім того, суд не врахував, що у період відбування ОСОБА_7 покарання, ОСОБА_12 проживала з декількома співмешканцями, що не виключає факту зберігання наркотичних засобів іншими особами.
Щодо жорстокого поводження з твариною, посилається на те, що проведений слідчий експеримент від 18.12.2017р. за участю свідка ОСОБА_13 спростовується наданими в суді показами цього свідка, яка вказала, що ОСОБА_7 кота не калічив, про це вказали і інші допитані в суді свідки.
Прокурор в апеляційній скарзі, не оскаржуючи фактичні обставини справи та кваліфікацію дій обвинуваченого, вказує на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через його м`якість.
Призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд не в повній мірі врахував, що обвинувачений протягом судового розгляду вину не визнавав, у вчиненому не розкаявся, що свідчить про намагання уникнути кримінальної відповідальності та не бажання стати на шлях виправлення.
Не дивлячись на відсутність обставин, що пом`якшують покарання, суд необґрунтовано призначив обвинуваченому розмір покарання наближений до найнижчої межі, передбаченої санкцією ст..299 КК України.
Просить вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким призначити покарання ОСОБА_7 за ч.2 ст.309 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років; за ч.3 ст.299 КК України у виді позбавлення волі строком на 8 років та на підставі ч.1 ст.70 КК України остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на 8 років.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника в його інтересах адвоката ОСОБА_8 , які змінили апеляційні вимоги та прохали пом`якшити покарання, з огляду на те, що ОСОБА_7 вину визнав у повному обсязі, щиро розкаявся та їх заперечення проти апеляційної скарги прокурора; прокурора ОСОБА_6 на підтримку поданої апеляційної скарги та заперечення проти апеляційних скарг обвинуваченого та захисника, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 та кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 309 та ч. 3 ст. 299 КК України є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи і ніким з учасників процесу не оспорюються.
Поміж тим, прокурор не погоджується з призначеним покаранням обвинуваченому ОСОБА_7 та вважає його надто м`яким, а обвинувачений та захисник в його інтересах вважає, що покарання є надто суворим та існують підстави для його пом`якшення, які судом враховані не були.

Як вбачається з положень ст. ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

При цьому, при призначенні покарання, суд має врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, які є злочином середньої тяжкості та тяжким; дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується негативно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; відсутність обставин, що пом`якшують покарання; обтяжуючі покарання обставини рецидив злочинів.

Таким чином, при призначенні покарання, судом були враховані обставини, на які посилається прокурор в апеляційній скарзі, тому апеляційні вимоги прокурора щодо м`якості призначеного ОСОБА_7 покарання не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.
Безпідставними є вимоги і обвинуваченого та захисника в його інтересах щодо пом`якшення покарання, оскільки, як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, зокрема проти власності та у сфері обігу наркотичних засобів. У даному кримінальному провадженні вчинив злочин, пов`язаний з обігом наркотичних засобів та проти громадського порядку і моральності, що свідчить про схильність обвинуваченого до вчинення злочинів та небажання ставати на шлях виправлення. В суді першої інстанції вину у вчиненні злочинів не визнавав, з особливою жорстокістю скоїв злочин стосовно тварини.

З огляду на невизнання ОСОБА_7 під час судового розгляду в суді першої інстанції вини у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.309, ч.3 ст.299 КК України, повне визнання останнім вини у пред`явленому обвинуваченні лише під час апеляційного розгляду, не може свідчити про його щире каяття.

З огляду на викладене, суд дійшов обгрунтованого висновку про неможливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства, а тому призначене покарання у виді позбавлення волі з реальним його відбуванням, є достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових злочинів.

Отже, суд вірно призначив покарання ОСОБА_7 , як за кожен злочин окремо, так і за сукупністю злочинів відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, яке за видом та розміром в повній мірі відповідає його меті.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обгрунтованим, а тому апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника в його інтересах - адвоката ОСОБА_8 та начальника Глобинського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Глобинського районного суду Полтавської області від 08 листопада 2018 року щодо ОСОБА_7 без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.
СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4