Комінтернівський районий суд м.Харкова
Номер провадження №1-кп/641/740/2018 Справа №641/6968/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 грудня 2018 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Комінтернівського районного суду м. Харкова матеріали кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0001998 від 06.09.2018 року щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, суд, -

В С Т А Н О В И В:

В проваджені Комінтернівського районного суду м. Харкова перебуває кримінальне провадження за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України щодо ОСОБА_4 . Стосовно ОСОБА_4 в даному кримінальному провадженні обирався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк тримання під вартою закінчується 15 грудня 2018 року.

У судове засідання з`явились прокурор, обвинувачений ОСОБА_4 доставлений конвоєм.

Потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у судове засідання не з`явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутністю.

Прокурор у судовому засіданні вважав за доцільне продовжити ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти продовження строку тримання під вартою, просив змінити запобіжний захід на більш м`який.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до вимог п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Нечипорук та Йонкало проти України» зазначив, що питання проте, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (рішення у справі "Єчюс проти Литви" (Jecius v. Lithuania), N 34578/97, п.93, ECHR 2000-IX). Подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні затриманою особою злочину є обов`язковою і неодмінною умовою (sine qua non) належності її продовжуваного тримання під вартою (рішення у справі "Яблонський проти Польщі". Крім того, такі підстави мають бути чітко зазначені національними судами і аргументи "за" і "проти" не повинні бути "загальними й абстрактними" (рішення у справах "Іловецький проти Польщі", та "Смирнова проти Росії").

Вислухавши сторони кримінального провадження, суд виходить із того, що будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено. Вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує суспільну небезпечність інкримінованих йому кримінальних правопорушень та імовірну можливість продовження ним протиправної поведінки в подальшому, вчинення інших кримінальних правопорушень, а також з метою запобігання тиску на свідків.

Таким чином, суд виходить із того, що на даний час не відпали ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були встановлені під час обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, і приходить до висновку про необхідність продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою на 60 днів.

Керуючись ст.ст. 314, 315, 316 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Судовий розгляд щодо розгляду кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0001998 від 06.09.2018 щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України відкласти на 11:00, 30 січня 2019 року.

Продовжити строк тримання під вартою, обраний на досудовому розслідуванні, відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, строком на 60 (шістдесят) днів.

Строк дії ухвали до 09 лютого 2019 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя- ОСОБА_1