ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/460/19 Справа № 190/1559/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2018 року стосовно, -

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, на даний час відбуваючого покарання в П`ятихатській виправній колонії № 122, раніше судимого,-

про відмову у застосуванні умовно-дострокового звільнення на підставі ст. 81 КК України, -

за участю:

прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого

(в режимі відеоконференції) ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Ухвалою суду відмовлено в задоволенні подання ДУ П`ятихатської виправної колонії № 122 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 , на підставі ст. 81 КК України.
Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що засуджений відбув необхідний термін відбування покарання для застосування умовно-дострокового звільнення та має три заохочення, проте за весь період відбування покарання має п`ять стягнень, характеризується як позитивно, так і, як злісний порушник режиму утримання, у зв`язку з чим суд відмовив у задоволенні клопотання.

Вимоги апеляційної скарги та узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову ухвалу, якою звільнити його умовно достроково від відбуття покарання.
Вимоги апеляційної скарги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції під час розгляду подання П`ятихатської виправної колонії №122 не взяв до уваги, що він входить до складу ради активу відділення соціально-психологічної служби №1, працює днювальним відділення, приймав активну участь в суспільно-корисній праці, має три заохочення всі з яких за добре ставлення до праці, стягнення погашені у встановлено законом порядку, останнє з яких було 12 січня 2018 року, а також зазначає, що станом на 20 вересня 2018 року він характеризується позитивно.

Позиція учасників судового провадження.
Засуджений ОСОБА_6 в суді апеляційної інстанції підтримав вимоги апеляційної скарги.
Прокурор в апеляційному суді просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Мотиви апеляційного суду

Заслухавши головуючого суддю, пояснення учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги в її межах та матеріали справи про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Висновки суду І інстанції, що відсутні підстави для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання, апеляційний суд вважає правильними.
Відповідно до змісту ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.
У відповідності до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно ст. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Як видно з матеріалів справи, що 06 листопада 2015 року вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України, та призначено покарання у виді п`яти років одного місяця позбавлення волі.
Початок строку покарання 28 травня 2015 року, кінець строку 19 грудня 2019 року. Засуджений ОСОБА_6 відбув 3/4 частини строку покарання.
Знаходячись в Дніпропетровському слідчому ізоляторі з 04 червня 2015 року, за час перебування характеризувався посередньо, мав три стягнення, які погашені у встановленому законом порядку, заохочень не мав.
В П`ятихатській виправній колонії № 122 знаходиться з 26 грудня 2015 року. Працевлаштований днювальним відділення СПС №1, до роботи ставиться добре. Згідно характеристик від 20 вересня 2018 року та 19 квітня 2018 року характеризується як позитивно, так і, як злісний порушник режиму утримання. За весь час відбування покарання має три заохочення: 31.12.2016 року (подяка); 26.08.2017 року (подяка); 23.08.2018 року (подяка), а також має п`ять стягнень: 11.09.2015 року (догана); 21.09.2015 року (попередження); 05.11.2015 року (догана); 03.10.2017 року (сувора догана); 12.01.2018 року (сувора догана), які погашені у встановленому законом порядку. 19 квітня 2018 року комісією ПВК №122 відмовлено ОСОБА_6 у подані щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі, як злісному порушнику режиму утримання.
Отже, враховуючи зазначені вище обставини, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав застосування до засудженого ОСОБА_6 умовно-дострокового звільнення, оскільки відбутий ним строк покарання хоч формально і узгоджується з вимогами ч.3 ст.81 КК України, проте в даному випадку є недостатнім для об`єктивного висновку, що засуджений за весь час відбування покарання сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 без задоволення.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, КПК України, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2018 року, якою відмовлено в задоволенні подання ДУ П`ятихатської виправної колонії № 122 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 , на підставі ст. 81 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4