Справа № 509/1413/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 березня 2019 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:
слідчого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Овідіополь клопотання прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дальник, Біляївського району, Одеської області, громадянина України, обіймаючого посаду Кароліно-Бугазького сільського голови, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у скоєні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області знаходяться матеріали кримінального провадження № 0000065 від 13.09.2018 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що з метою отримання неправомірної вигоди за виконання покладених Законом повноважень сільського голови, ОСОБА_6 , 28.08.2018 року о 10.00 год., знаходячись у службовому кабінеті, розташованому в приміщенні сільської ради за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Кароліно-Бугаз, вул. Приморська, 1, повідомив представнику ТОВ «БІПІ СЕРВІС» ОСОБА_7 , який звернувся до нього із заявою про надання дозволу ТОВ «БІПІ СЕРВІС» на розміщення групи тимчасових споруд та надання права користування земельною ділянкою під ними на березі Дністровського лиману на землях вказаної сільської ради, що це питання він зможе вирішити за певну винагороду. Також, ОСОБА_6 запевнив ОСОБА_7 , що у разі отримання грошових коштів він, використовуючи свої повноваження сільського голови, забезпечить вирішення його питань та подальше укладення договору особистого строкового сервітуту.

При цьому Кароліно-Бугазький сільський голова ОСОБА_6 надав ОСОБА_7 рахунок № 7 від 20.08.2018 року, виданий фізичною особою підприємцем ОСОБА_8 , на будівельні матеріали на суму 10643 грн., вказавши на необхідність оплати рахунку, та зазначивши, що це перша частина неправомірної вигоди.

Не бажаючи настання негативних наслідків для ТОВ «БІПІ СЕРВІС» у вигляді неотримання підприємством на законних підставах дозволу на розміщення групи тимчасових споруд та надання права користування земельною ділянкою під ними на березі Дністровського лиману на землях Кароліно-Бугазької сільської ради, ОСОБА_9 був вимушений погодитись передати голові сільської ради неправомірну вигоду.

Після сплати ОСОБА_9 обумовленої суми, про що останній повідомив ОСОБА_6 02.10.2018 року при особистій зустрічі, сесією Кароліно-Бугазької сільської ради 02.11.2018 року більшістю депутатів прийнято рішення № 1721-VІI про попереднє погодження місця розташування тимчасових споруд, присвоєння відповідній частині території адреси, надання ТОВ «БІПІ СЕРВІС» дозволу на розроблення паспорту прив`язки групи тимчасових споруд. Вказане рішення сесії № 1721-VІI від 02.11.2018 року того ж дня Апанасенком було передано ОСОБА_9 .

В подальшому сесією сільської ради 12.03.2019 року прийнято рішення № 1847-VIІ про укладення із ТОВ «БІПІ СЕРВІС» договору особистого строкового сервітуту на користування частиною території земель с. Кароліно-Бугаз, загальною площею 150 м2, під розміщення групи стаціонарних тимчасових споруд у кількості 5 штук, для провадження підприємницької діяльності за адресою: АДРЕСА_2 , строком до 20.02.2022 року.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на отримання другої частини неправомірної вигоди ОСОБА_6 , з корисливих мотивів, знаходячись у своєму службовому кабінеті, 15.03.2019 р., приблизно о 10:00 год. вказав ОСОБА_9 про необхідність передачі другої частини неправомірної вигоди у сумі 80000 грн.

Після чого, ОСОБА_6 надав ОСОБА_9 на підпис договір № 146 від 12.03.2019 року особистого строкового сервітуту земельної ділянки на території Кароліно-Бугазької сільської ради.

Після підписання вищезазначеного договору ОСОБА_6 забрав оригінал договору, зазначивши, що ОСОБА_9 отримає його після перерахунку 80000 грн. на розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_10 , надавши останньому рахунок № 19 без зазначення жодних даних про предмет та суму грошових коштів.

22.03.2019 року приблизно о 10:30 год., у своєму службовому кабінеті, за адресою: АДРЕСА_1 - Апанасенко отримавши від ОСОБА_9 квитанцію № 30 від 22.03.2019 року про сплату на банківський рахунок ФОП ОСОБА_10 грошових коштів в розмірі 80000 грн., надав доручення юристу сільської ради про передачу останньому другого примірника договору № 146 від 12.03.2019 р. особистого строкового сервітуту земельної ділянки на території Кароліно-Бугазької сільської ради.

Отже, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, яке кваліфікується як одержання службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди, поєднане з вимаганням, за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданого службового становища, яке відноситься до тяжкого злочину, відповідальність за вчинення якого передбачена у виді позбавлення волі строком від п`яти до десяти років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.
22.03.2019 р. о 10:45 год. - ОСОБА_6 затриманий в порядку ст. 208 КПК України.
23.03.2019 р. о 08:40 год. - ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
Вина ОСОБА_6 підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, зокрема : заявою ОСОБА_9 про вчинення кримінального правопорушення з додатком у вигляді аудіо-запису його розмови з Апанасенком, в ході якої останній вимагає передати першу частину неправомірної вигоди у вигляді оплати рахунку на суму 10643 грн., результатами негласних слідчих (розшукових) дій у вигляді аудіо та відео-контролю, зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, документами вилученими в Кароліно-Бугазькій сільській раді, що підтверджують вимагання та отримання неправомірної вигоди, надання дозволу на виготовлення паспорту прив`язки та надання у користування земельної ділянки заявнику, іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Прокурор клопотання підтримав, просив його задовольнити.
Підозрюваний та захисник проти задоволення клопотання прокурора заперечували, вважаючи, що прокурором не доведені суду ризики, передбачені ст. 177 КПК України, підозра є необґрунтованою, а тому вважали можливим обрати у відношенні підозрюваного міру запобіжного заходу у виді особистої поруки в порядку ст. 180 КПК України народного депутата України ОСОБА_11 та депутата Овідіопольської райради ОСОБА_12 , які забезпечать належну поведінку підозрюваного та виконання ним вимог ст. 194 КПК України.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши додані до клопотання докази, суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України - кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» («NechiporukandYonkalo v. Ukraine») від 21 квітня 2011 року, заява № 42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою - є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, судом враховується правова позиція ЄСПЛ, викладена у рішенні «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п. 84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі "Харченко проти України", п. 4 ст. 5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkeviciusv. Lithuania) № 48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Як неодноразово наголошував ЄСПЛ у своїх рішеннях, пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, що обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо продемонстроване владою. Аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування можливості переховування обвинуваченим, або доведуть, що така можливість є настільки невеликою, що вона не може обґрунтовувати досудове ув`язнення (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчєв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

Підозрюваний ОСОБА_6 вчинив тяжке кримінальне правопорушення за ч. 3 ст. 368 КК України, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від п`яти до десяти років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.
У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 177 КПК України під час досудового розслідування встановлена наявність ризиків, які дають підстави вважати про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_6 саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також унеможливлюють застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу під час досудового розслідування, враховуючи, що останній підозрюється у вчиненні умисного, корисного тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5-ти до 10-ти років, є досить забезпеченою особою, що підтверджується зареєстрованим численним нерухомим вартісним майном та біля 1 млн. грн. сукупного родинного доходу за 2018 рік, що обумовлює можливість залишення постійного місця проживання та переховування від правоохоронних органів з метою уникнення від кримінальної відповідальності, та призначеного покарання, можливості знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення перебуваючи на посаді голови сільради має безпосередній доступ до документів, які можуть свідчити про його протиправну діяльність, а також з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, та у зв`язку з тим, що на даний час триває досудове розслідування, підозрюваний ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідків, експертів та інших учасників процесу в цьому ж кримінальному провадженні, перебуваючи на свободі може безпосередньо впливати на працівників сільської ради, які є свідками та можуть бути безпосередньо причетними до вчинення кримінального правопорушення такі, як ОСОБА_13 , в якої при проведенні обшуку вилучено рахунок від ФОП ОСОБА_10 , та ОСОБА_14 , у якого вилучено 300 дол. США, переданих останньому заявником, тим самим перешкоджати кримінальному провадженню у встановленні істини по справі.
Однак, суд вважає передчасними доводи прокурора щодо можливості скоєння підозрюваним кримінальних правопорушень чи продовження ним протиправної діяльності.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 КПК України.
На думку суду, такий запобіжний захід для підозрюваного, як особиста порука двох депутатів, в чиїй репутації у суду немає сумнівів, про що просив захисник - не може слугувати достатнім стримуючим фактором, в повній мірі здатним запобігти зазначеним вище ризикам.

Крім того, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, суд вважає доведеним ризик того, що підозрюваний може вчинити тиск на свідків з метою спонукання їх до надання неправдивих показань та уникнення таким чином кримінальної відповідальності.

Таким чином, підстави обрання виключного запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_6 є цілком обґрунтованими.
При цьому, з урахуванням вищевикладених обставин, зокрема, поважної особи підозрюваного, його характеризуючих даних, матеріального стану, та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд вважає можливим визначити підозрюваному ОСОБА_6 максимальний розмір застави, передбачений п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України в межах 80-ти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, як просив прокурор у своєму клопотанні, що складає 153680 грн., роз`яснивши підозрюваному або заставодавцю, що вони мають право в будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі суду з урахуванням вимог ч. 4 ст. 182 КПК України, згідно з якою розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та може бути завідомо непомірним для нього.
В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
Статтею 194 КПК України передбачено наступні обов`язки:
1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;
2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом;
5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом;
6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності;
7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання;
8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
9) носити електронний засіб контролю.
З огляду на викладене, суд вважає необхідним в разі внесення застави покласти на підозрюваного обов`язки та роз`яснити наслідки їх порушення.

Керуючись ст.ст.182, 183, 193, 194, 197 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.
Застосувати у відношенні підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Одеському Слідчому Ізоляторі № 21 УДПС України в Одеській області строком до 10 години 45 хвилин 20.05.2019 року.
Строк дії ухвали слідчого судді становить 60 днів і обчислюється з моменту затримання з 10:45 год. 22.03.2019 року до 10:45 год. 20.05.2019 року.
Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію 20.05.2019 року о 10:45 год.
Встановити підозрюваному ОСОБА_6 заставу в розмірі 80-ти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 153680 грн., яку слід внести у вигляді коштів у грошовій одиниці України на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.

Роз`яснити підозрюваному або заставодавцю, що вони мають право в будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі суду.
У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_6 наступні обов`язки:
- прибувати до слідчого СВ Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області, прокурора, слідчого судді за першою вимогою в період часу з внесення застави до закінчення досудового розслідування;
- не відлучатися із Одеської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та контактних номерів телефонів;
- утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілими у вказаному кримінальному провадженні, відомості про яких наведені у додатках до клопотання.
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Роз`яснити підозрюваному та заставодавцю, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
В задоволенні клопотання захисника про обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді особистої поруки відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду на протязі п`яти днів з дня її проголошення, а іншими особами з дня її отримання.

Слідчий суддя ОСОБА_1