Ухвала
Іменем України
19 листопада 2018 р.

м. Київ
Справа №428/1457/18
Провадження № 51-9812 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 10 травня 2018 року та ухвалу Луганського апеляційного суду від 25 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_5 ,
встановив:
Вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 10 травня 2018 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.

Вирішено питання щодо цивільного позову, процесуальних витрат та речових доказів у провадженні.

Ухвалою Луганського апеляційного суду від 25 жовтня 2018 року вищезазначений вирок місцевого суду змінено в резолютивній частині щодо визначення початку строку відбування покарання та зарахування попереднього ув`язнення до строку відбування покарання.

В решті вирок залишено без зміни.

У касаційній скарзі порушується питання про перегляд оскаржуваних судових рішень в касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга повинна містити: обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.

Частиною 1 ст. 438 КПК України визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.

Водночас слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Однак, усупереч наведеним положенням процесуального закону, у своїй касаційній скарзі захисник не погоджується із оцінкою доказів, наявних у матеріалах провадження, надає їм власну оцінку, а також посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту судового розгляду, що в силу вимог статей 433, 438 КПК України не є предметом перегляду суду касаційної інстанції.

При цьому, у поданій скарзі не наведено обгрунтування незаконності по суті прийнятого рішення та не міститься доводів допущення судами першої та апеляційної інстанцій таких порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть за собою обов`язкове скасування вироку й ухвали з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції на підставах, передбачених пунктами 1,2 ч. 1 ст. 438 КПК України, з огляду на точний зміст приписів статей 349, 370, 404, 412,413,415,419 цього Кодексу.

Крім того, як убачається з касаційної скарги та доданих копій судових рішень, кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 розглядалося у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, якою передбачено, зокрема, що учасники судового провадження позбавлені права оскаржити ті обставини, щодо яких суд визнав недоцільним дослідження доказів. Зі змісту КПК України вбачається, що зазначені обставини не можуть бути предметом перегляду і суду касаційної інстанції, з огляду на зазначені вище положення ч. 1 ст. 433 КПК України.

Також, захисник не вказав, які доводи його апеляційної скарги апеляційний суд належним чином не дослідив, не перевірив та не оцінив.
Окрім того, захисником не наведено належного обґрунтування незастосування судами першої й апеляційної інстанцій ст. 75 КК України про що він зазначає у скарзі.

Вказані недоліки касаційної скарги перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Таким чином, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК України залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429, ст. 441 КПК України, Суд

постановив:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3