Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/146/18 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 186 КК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2018 року, колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

розглянула дистанційно в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому матеріали клопотання засудженого ОСОБА_8 за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 27 серпня 2018 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Крупське, Кіровоградського району, Кіровоградської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, раніше судимого:
- 21.05.2010 року Кіровоградським районним судом Кіровоградської області за ч.3 ст. 185, ст. 75 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, з іспитовим строком на 2 роки;
- 30.11.2011 року Кіровоградським районним судом Кіровоградської області за ч.3 ст. 185, ст. 71 КК України до 4 років 06 місяців позбавлення волі. Звільнений 14.02.2014 року на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково на 1 рік 04 місяці 07 днів за ухвалою Ленінського районного суду м. Полтава від 06.02.2014 року;
- 06.05.2015 року Кіровоградським районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.186, ч.1 ст.71 КК України до 5 років позбавлення волі,
про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання, -

ВСТАНОВИЛА:

До Ленінського районного суду м. Кіровограда надійшло клопотання засудженого ОСОБА_8 про його умовно-дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України. Клопотання мотивовано тим, що він відбув 3/4 строку призначеного покарання, а тому має право на застосування такої заохочувальної норми.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 27 серпня 2018 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про застосування відносно нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Рішення суду мотивовано тим, що вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 06.05.2015 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та на підставі ч.1 ст.71 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років (а.о.с. 1-2, Т.1 ч.1).
Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровоград від 29.02.2016 року відповідно до Закону України № 838-VІІІ «Про внесення зміни до Кримінального Кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року зараховано в строк відбування покарання засудженому ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення з 06.05.2015 року по 22.12.2015 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (а.о.с. 20, Т.1 ч.1).
Початок строку покарання 06.05.2015 року, кінець строку 20.09.2019 року. На момент розгляду клопотання засуджений відбув 03 роки 11 місяців 7 днів строку покарання, призначеного судом за вчинення злочинів, які відносяться до категорії тяжких злочинів. На момент розгляду клопотання залишилося до відбуття 01 рік 23 дні.
З характеристики, наданої ДУ «Кропивницька виправна колонія (№6)» в судове засідання, вбачається, що ОСОБА_8 з 06.05.2015 року перебував в Кіровоградському СІЗО - за час перебування в СІЗО порушень встановленого режиму утримання не допускав, заохочень не мав. З матеріалів особової справи вбачається, що ОСОБА_8 в місцях позбавлення волі перебуває з 06.05.2015 року, за час відбування покарання допустив 3 (три) порушення встановленого режиму утримання, за які притягувався до дисциплінарної відповідальності, на даний час стягнення погашені у встановленому законом порядку (а.п. 9, а.о.с.97, 108, 114, Т.1 ч.2), має 2 (два) заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці (а.п. 9, а.о.с. 139, 157, Т.1 ч.2).
Однак, клопотання та матеріали особової справи засудженого ОСОБА_8 за № 135-М-16 не містять доказів про те, що засуджений протягом всього часу відбування покарання приймає активну участь у суспільному житті в установі виконання покарань та сумлінно виконує громадські доручення у процесі відбування покарання, прагне своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, що свідчить про те, що останній виправлення не довів.
Судом зазначено, що засуджений, який раніше відбував покарання у виді позбавлення волі за умисні тяжкі злочини і до погашення або зняття судимості знову вчинив умисний тяжкий злочин ще й в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, відбув три четверті строку покарання, призначеного йому судом, однак його поведінка, як процес виправлення та перевиховання, за весь час відбування покарання не є взірцевою, не була позитивним прикладом для інших засуджених та не вказує на те, що засуджений виправився.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 просив скасувати оскаржувану ухвалу та звільнити його від подальшого відбування покарання умовно-достроково на підставі ст. 81 КК України.

Свої вимоги обґрунтував тим, що судом першої інстанції не виконано вимоги законодавства, що відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України є істотними порушеннями кримінального процесуального законодавства.

Суд першої інстанції в мотивувальній частині ухвали не вказав мотивів за якими відхилені доводи засудженого, тобто суд під час винесення рішення посилався лише на думку прокурора, чим погіршив становище ОСОБА_8 та його права на захист.

Вказав, що суд на підставі суб`єктивних доказів із обвинувальним нахилом не міг достовірно стверджувати, що засуджений ОСОБА_8 не довів свого виправлення.

Також вважає, що суд першої інстанції взагалі не встановив всіх обставин справи, не дослідив докази надані засудженим та однобічно розглянув справу, з істотним порушенням вимог кримінального процесуального та кримінального законів та права на захист, а тому підлягає безумовному скасуванню.

Заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника-адвоката ОСОБА_7 , які просили задовольнити апеляційну скаргу засудженого, прокурора яка просила відмовити в апеляційній скарзі, перевіривши матеріали клопотання та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновків, що апеляційна скарга не підлягають задоволенню, з таких підстав.

Згідно з ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставлення до праці довів своє виправлення.

Відповідно до положень п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше 2/3 строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26 квітня 2002 року « Про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», при застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання суди повинні враховувати поведінку засудженого за весь період відбування покарання, а також дані про попередні судимості та відшкодування матеріальних збитків.

Як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_8 засуджений вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 06.05.2015 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та на підставі ч.1 ст.71 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років (а.о.с. 1-2, Т.1 ч.1).
Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровоград від 29.02.2016 року відповідно до Закону України № 838-VІІІ «Про внесення зміни до Кримінального Кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року зараховано в строк відбування покарання засудженому ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення з 06.05.2015 року по 22.12.2015 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (а.о.с. 20, Т.1 ч.1).
Початок строку покарання 06.05.2015 року, кінець строку 20.09.2019 року. На момент розгляду клопотання засуджений відбув 03 роки 11 місяців 7 днів строку покарання, призначеного судом за вчинення злочинів, які відносяться до категорії тяжких злочинів. На момент розгляду клопотання залишилося до відбуття 01 рік 23 дні.

Як вбачається з матеріалів клопотання засуджений ОСОБА_8 з 06.05.2015 року перебував в Кіровоградському СІЗО - за час перебування в СІЗО порушень встановленого режиму утримання не допускав, заохочень не мав. З матеріалів особової справи вбачається, що ОСОБА_8 в місцях позбавлення волі перебуває з 06.05.2015 року, за час відбування покарання допустив 3 (три) порушення встановленого режиму утримання, за які притягувався до дисциплінарної відповідальності, у тому числі поміщення на 15 діб до ДІЗО. На даний час стягнення погашені у встановленому законом порядку (а.п. 9, а.о.с.97, 108, 114, Т.1 ч.2), має 2 (два) заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці (а.п. 9, а.о.с. 139, 157, Т.1 ч.2).
Крім того, клопотання та матеріали особової справи засудженого ОСОБА_8 за №135-М-16 не містять доказів про те, що засуджений протягом всього часу відбування покарання приймає активну участь у суспільному житті в установі виконання покарань та сумлінно виконує громадські доручення у процесі відбування покарання, прагне своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, що свідчить про те, що останній виправлення не довів.

Проте, і на це правильно послався в своїй ухвалі суд першої інстанції згідно ч. 2, п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений добросовісною поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення, після фактичного відбуття не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

Відповідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», при застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання суди повинні враховувати поведінку засудженого за весь період відбування покарання, а також дані про попередні судимості та відшкодування матеріальних збитків.

Разом із тим, засуджений, який раніше відбував покарання у виді позбавлення волі за умисні тяжкі злочини і до погашення або зняття судимості знову вчинив умисний тяжкий злочин ще й в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, відбув три четверті строку покарання, призначеного йому судом, однак його поведінка, як процес виправлення та перевиховання, за весь час відбування покарання не є взірцевою, не була позитивним прикладом для інших засуджених та не вказує на те, що засуджений виправився.

За таких обставин колегія суддів доходить висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та мотивованою, підстави для її зміни чи скасування відсутні, а тому апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 537, 539, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 27 серпня 2018 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення та в касаційному порядку не оскаржується.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4