Ухвала

Іменем України
22 грудня 2018 р.

м. Київ
Справа № 419/2889/16-к
Провадження № 51-10424 ск 18

Верховний Суд колегією суддів Першої палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Луганської області від 17 вересня 2018 року,
в с т а н о в и в:
вироком Рубіжанського міського суду Луганської області від 2 листопада 2016 року ОСОБА_5 засуджено за ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 262 із застосуванням ст. 69, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 357, 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк вісім років з конфіскацією всього належного йому майна.
Ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 17 вересня 2018 року апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 на вирок місцевого суду щодо ОСОБА_5 повернуто заявнику, оскільки він не входить до кола осіб, що наділені правом апеляційного оскарження зазначеного судового рішення.
У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. ОСОБА_4 зазначає, що вирок Рубіжанського міського суду Луганської області від 2 листопада 2016 року, постановлений щодо ОСОБА_5 , стосується також його прав та інтересів у тій мірі, що надає йому право, відповідно до вимог ст. 24 КПК України, оскаржити його до вищих судових інстанцій. В обґрунтування своєї позиції ОСОБА_4 наголошує на тому, що зміст мотивувальної частини вироку щодо ОСОБА_5 вказує на його співучасть в озброєній банді до складу, якої входили інші учасники, кримінальні провадження щодо яких виділені в окремі провадження і в такий спосіб встановлює винуватість заявника, усупереч презумпції невинуватості, у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, зокрема участі в озброєній банді.
Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши додані до скарги копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 393 КПК України обвинувальний вирок може бути оскаржений: обвинуваченим, стосовно якого ухвалено обвинувальний вирок, його законним представником чи захисником в частині, що стосується інтересів обвинуваченого; обвинуваченим, стосовно якого ухвалено виправдувальний вирок, його законним представником чи захисником в частині мотивів і підстав виправдання; підозрюваним, обвинуваченим, його законним представником чи захисником; фізичною або юридичною особою у частині, що стосується її інтересів під час вирішення питання про долю речових доказів, третіми особами у частині, що стосується її інтересів під час вирішення питання про спеціальну конфіскацію; іншими особами у випадках, передбачених КПК України(п.п. 13, 10).

Відповідно ж до п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК України, апеляційна скарга повертається, якщо апеляційну скаргу подала особа, яка не має права подавати апеляційну скаргу.
Рішення про повернення апеляційної скарги ОСОБА_4 обґрунтовано прийнято апеляційний судом з посиланням на ст. ст. 393, 399 КПК України.
Так, суддя апеляційної інстанції вищевказане судове рішення мотивував тим, що зі змісту вироку Рубіжанського міського суду Луганської області від 2 листопада 2016 року вбачається, що ОСОБА_5 був визнаний винним у скоєнні 23 серпня 2014 року розбійного нападу разом із іншими учасниками озброєної банди у с. Олександрівка Новоайдарського району Луганської області. При цьому суд, розглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 у межах обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0002644 від 22 грудня 2016 року, не встановлював та не зазначав у обвинувальному вироку прізвища ОСОБА_4 як обвинуваченого. Не вказувалось у вироку й про спільні дії ОСОБА_5 саме з ОСОБА_4 .
Таким чином, апеляційний суд з посиланням на ч. 1 ст. 393 КПК України, дійшов правильного висновку, зазначивши, що відповідно до вичерпного переліку осіб, які мають процесуальне право оскарження обвинувального вироку, ОСОБА_4 не є особою, яка має право на апеляційне оскарження вироку Рубіжанського міського суду Луганської області від 02 листопада 2016 року щодо ОСОБА_5 .

Враховуючи наведене, апеляційний суд, повертаючи апеляційну скаргу, діяв відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги та вважає, що у відкритті провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 слід відмовити на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
п о с т а н о в и в:
відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Луганської області від 17 вересня 2018 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3