Провадження №1-кп/523/528/19
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

25.02.2019 року м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси під головуванням судді ОСОБА_1 , за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_6 , обвинуваченого та його захисника адвоката ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду кримінальне провадження №0004766 від 17 вересня 2017 року із звинувачення

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одесі, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, відомості про працевлаштування відсутні, не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

в с т а н о в и в:

Близько 10 години 15 хвилин 16 вересня 2017 року ОСОБА_8 , перебуваючи на перехресті вулиць Семена Палія та Марсельської в м. Одесі, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з раніше не знайомим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який після дорожньо-транспортної пригоди перебував на водійському сидінні автомобіля марки «Volkswagen Touareg», н/з НОМЕР_1 , та намагався вийти із салону, підійшов до зазначеного автомобіля та, маючи умисел на заподіяння шкоди здоров`ю потерпілого, бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, схопився руками за водійські дверцята і, використовуючи м`язову силу рук, наніс ОСОБА_5 удар дверцятами в область голови, від якого останній вдарився потиличною областю в стійку автомобіля, що заподіяло потерпілому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми в формі струсу головного мозку, забитої рани та синця повік лівого ока, синця та садна потиличної області, із спричиненням короткочасного розладу здоров`я строком понад 6, але не більше як 21 день, що за цим критерієм віднесено до відповідної категорії легких тілесних ушкоджень.

Обвинувачений свою вину у вчиненому діянні не визнав та показав про наступне.

У ранковий час 16 вересня 2017 року на перехресті вулиць Семена Палія та Марсельської він, керуючи автомобілем, став учасником ДТП, в якому пізніше його визнали винуватим. Безпосередньо після зіткнення він підійшов до автомобіля потерпілого та через прочинені водійські дверцята побачив на обличчі водія видимі тілесні ушкодження. В наступний момент потерпілий зачинив дверцята, на що він ( ОСОБА_8 ) лише постукав рукою у зачинене вікно та спитав про необхідність виклику медичної допомоги.
Обвинувачений категорично заперечує безпосереднє здійснення будь-яких ударів потерпілому, а також спричинення йому тілесних ушкоджень поза подією ДТП.

Незважаючи на отримані показання вина ОСОБА_8 у вчиненому підтверджується сукупністю наступних, досліджених в судовому засіданні доказів.

Потерпілий ОСОБА_5 в суді показав, що після зіткнення транспортних засобів він, перебуваючи в салоні автомобіля, зателефонував про подію дружині, якій повідомив про відсутність отриманих тілесних ушкоджень.

Через незначний проміжок часу він, намагаючись вийти із салону, відчинив дверцята та поставив ногу на асфальтове покриття, як несподівано перед ним з`явився обвинувачений, який схопився руками за дверцята, прочинив їх на себе, а потім із силою вдарив у протилежному напрямку, від чого потерпілий вдарився потиличною частиною голови об стійку. Обвинувачений ще декілька разів тряс дверима, перешкоджаючи їх закриттю, після чого він ( ОСОБА_5 ) нарешті зумів їх зачинити.

Дружина потерпілого свідок ОСОБА_9 в суді показала, що відразу ж після зіткнення чоловік їй зателефонував та повідомив, що сталася ДТП, з ним все гаразд, але машина пошкоджена. Через 10-15 хвилин свідок прибула на місце пригоди, де виявила на голові чоловіка видимі тілесні ушкодження, на що той пояснив, що його згодом побив винуватець ДТП.

Третій учасник ДТП водій ОСОБА_10 , будучи допитаним в якості свідка, в суді показав, що на відстані близько 10 метрів був очевидцем того, як відразу після пригоди раніше незнайомий йому обвинувачений, з нецензурною лайкою та погрозами побиття, підбіг до автомобіля ОСОБА_5 , з водійської сторони якого були прочинені дверцята, та наніс тому декілька ударів, чим саме, кулаком чи дверцятами, він вже не розгледів.

Як вбачається з подальших показань свідка, коли потерпілий зумів зачинитися в салоні, обвинувачений ще декілька разів вдарив по дверцятам. Після залишення обвинуваченим місця події потерпілий вийшов із салону та промовив свідку: «Сталося ДТП, але навіщо ж битися?»

Інший очевидець події свідок ОСОБА_11 в суді показав, що після зіткнення транспортних засобів обвинувачений, висловлюючись нецензурною лайкою, підбіг до водійської двері автомобіля марки «Volkswagen» та в момент її відкриття щонайменше двічі вдарив цими дверима в голову потерпілого, в особі якого свідок згодом впізнав сусіда за місцем свого мешкання.

Переглядом відеозапису слідчого експерименту за одночасною участю потерпілого ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_11 від 24 квітня 2018 року встановлено, що обидві особи показують про механізм спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, який є аналогічним вищевикладеним показанням в суді ОСОБА_5 , тобто, сильний удар дверцятами водійської двері автомобіля в голову останнього момент, коли він намагався встати і вийти із салону, що спричинило удар потиличною областю об стійку.

Дружина зазначеного свідка ОСОБА_12 , будучи допитаною в якості свідка, в суді показала, що прибула на місце події після телефонного дзвінка чоловіка, з метою можливого надання допомоги сусідам. В її присутності дружина потерпілого запитала у обвинуваченого про причину побиття її чоловіка, на що ОСОБА_8 відповів, що в той момент нібито перебував в стані афекту.

Згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 16 вересня 2017 року ОСОБА_5 повідомив орган поліції про отримання близько 10 години 30 хвилин цієї ж доби тілесних ушкоджень від ударів руками та дверцятами від водія автомобіля «ZAZ», н/з НОМЕР_2 .

Як вбачається із змісту постанови судді апеляційного суду Одеської області від 26 січня 2018 року винуватцем ДТП, що відбулося близько 10 години 20 хвилин 16 вересня 2017 року по вулиці Семена Палія, 25А (перехрестя з вул. Марсельською в м. Одесі), є водійавтомобіля «ZAZ Lanos», н/з НОМЕР_2 , ОСОБА_8 . Наслідком даної пригоди є лише механічні пошкодження транспортних засобів.

Згідно із висновками судово-медичних експертиз від 17 жовтня 2017 року №2428, від 21 листопада 2017 року №2810 та від 30 липня 2018 року №1464 у ОСОБА_5 було виявлено закрита черепно-мозкова травма в формі струсу головного мозку, забита рана та синець повік лівого ока, синець та садно потиличної області. Вказані ушкодження могли бути спричинені 16 вересня 2017 року та утворилися від ударної дії тупих і твердих предметів, індивідуальні особливості яких в ушкодженнях не відобразилися, якими могли бути руки, частини кузову автомобіля.
Ці ушкодження спричинили короткочасний розлад здоров`я строком понад 6, але не більше як 21 день, що за цим критерієм віднесено до відповідної категорії легких тілесних ушкоджень.

Враховуючи характер та локалізацію ушкоджень слід вважати, що вони утворилися від не менш, ніж дворазової травмуючої дії в область голови, в умовах падіння з положення стоячи на площині та не характерно для власноручного спричинення.
Ушкодження могли утворитися при механізмі, вказаному при проведенні 24 квітня 2018 року слідчого експерименту. В розпорядженні експерта не мається об`єктивних судово-медичних даних, що ці тілесні ушкодження могли виникнути в умовах зіткнення транспортних засобів 16 вересня 2017 року.

Як вбачається з показань експерта ОСОБА_13 в суді ним були підтримані вищезазначені висновки та додатково роз`яснено, що перша травмуюча дія була спрямована в область обличчя потерпілого, а друга в потиличну область. Ці дії не могли бути одночасними, але часовий проміжок між ними міг бути і дуже коротким. Окрім того, на виставленій потерпілим нозі не завжди могли бути залишені тілесні ушкодження, зокрема, у випадку коли двері влучили безпосередньо в обличчя потерпілого, але не встигли дійти до його ноги.

В обґрунтування виправдувальних доводів сторона захисту послалася на: первинні показання потерпілого під час досудового розслідування про інший механізм спричинення йому тілесних ушкоджень (від удару рукою); не проведення трасологічного дослідження з метою перевірки версії про можливе спричинення виявлених у потерпілого тілесних ушкоджень безпосередньо від ДТП; неможливість перевірити факт перебування свідка ОСОБА_11 в часі та місці події за деталізацією телефонних з`єднань належних тому номерів сім-карток операторів мобільного зв`язку; а також не доведення вини ОСОБА_8 у вміненому йому діянні.

Аналізуючи доводи сторони захисту та сукупність досліджених обвинувальних доказів суд дійшов наступного.

Відповідно до ч.1 ст.23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Таким чином, всупереч доводу захисника, навіть якщо потерпілим під час досудового розслідування надавалися слідчому інші показання про механізм спричинення тілесних ушкоджень, такі показання не мають вирішального значення для судового рішення.
Так, безпосередньо в суді, потерпілий усно уточнив, що тілесні ушкодження він отримав від удару дверцятами в обличчя та наступного за цим потрапляння потиличної області голови в стійку. Такий же механізм потерпілим та свідком ОСОБА_11 було показано і під час проведення слідчого експерименту.
Відмовляючи стороні захисту в призначенні трасологічної експертизи, суд виходив із не конкретизації захисником виду та підвиду такої експертизи, не визначення експертної установи та експертних спеціальностей, за якими її слід було провести, а також неможливості надати експертам будь-які вихідні дані стосовно ДТП - через не долучення сторонами під час досудового розслідування чи судового розгляду письмових доказів щодо обставин зіткнення транспортних засобів. До завершення стадії з`ясування обставин кримінального провадження та перевірки їх доказами захисником не було усунуто вищезазначених недоліків.
Під час судового розгляду судом було надано захиснику тимчасовий доступ до інформації, якою володів оператор мобільного зв`язку, про з`єднання номерів сім-карток, про користування якими офіційно повідомив свідок ОСОБА_11 . Як вбачається із відповіді ПрАТ «Київстар» в період з 10 години 00 хвилин до 11 години 00 хвилин 16 вересня 2017 року такі телефонні з`єднання не здійснювалися.
Проте, відповідно до узгоджувальних показань свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 в той період часу ці подружжя фактично користувалися й іншими номерами сім-карток інших операторів мобільного зв`язку, конкретність даних про які вони не пам`ятають та в даний час ці дані втрачені. Таким чином, отримані результати тимчасового доступу не спростовують правдивість показань цих свідків в частині набуття ОСОБА_11 статусу очевидця розглядуваної судом події.

Оскільки суд розглядає провадження виключно в межах пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення, то доведенню підлягає вина останньої особи у спричиненні потерпілому тілесних ушкоджень.

Всі вище перелічені обвинувальні докази вказують на існування між ОСОБА_8 та ОСОБА_5 конфлікту, приводом до виникнення якого стало ДТП, та в розвитку якого обвинувачений підійшов до автомобіля потерпілого з боку прочиненої водійської двері та застосував до ОСОБА_5 фізичне насильство, внаслідок чого, згідно експертного висновку, потерпілий отримав легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

На причетність ОСОБА_8 до умисного застосування фізичного насильства до ОСОБА_5 прямо вказують в суді потерпілий та очевидці - свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Той факт, що свідок ОСОБА_10 взагалі не був раніше знайомим з потерпілим та став випадковим очевидцем розглядуваної судом події, надає суду можливість насамперед визнати його показання об`єктивними та достовірними. При цьому слід також беззаперечно визнати, що і показання ОСОБА_11 та потерпілого ОСОБА_5 в цілому їм відповідають. Окремі неточності в показаннях щодо конкретних обставин події об`єктивно пояснюються фактором спливу значного проміжку часу від часу настання цієї події, а також емоційним станом від несподіваності побаченого, що не викликає у суду жодного сумніву у цілковитій правдивості отриманих від усіх цих осіб показань.

На переконання суду такому висновку сприяють як факт встановлення винуватості ОСОБА_8 в ДТП, що передувала застосуванню насильства, а також показання свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_12 про те, що потерпілий повідомляв їм про отримання ушкоджень саме після бійки, вчиненої обвинуваченим.
Із сукупності цих же висновків та підстав суд критично оцінює протилежні показання обвинуваченого та вважає, що вони були ним надані з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинене.

Таким чином, оскільки судом встановлено, що ОСОБА_8 близько 10 години 15 хвилин 16 вересня 2017 року, перебуваючи на перехресті вулиць Семена Палія та Марсельської в м. Одесі, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з раніше не знайомим ОСОБА_5 , який після дорожньо-транспортної пригоди перебував на водійському сидінні автомобіля марки «Volkswagen Touareg», н/з НОМЕР_1 , та намагався вийти із салону, підійшов до зазначеного автомобіля та, маючи умисел на заподіяння шкоди здоров`ю потерпілого, бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, схопився руками за водійські дверцята і, використовуючи м`язову силу рук, наніс ОСОБА_5 удар дверцятами в область голови, від якого останній вдарився потиличною областю в стійку автомобіля, що заподіяло потерпілому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми в формі струсу головного мозку, забитої рани та синця повік лівого ока, синця та садна потиличної області, із спричиненням короткочасного розладу здоров`я строком понад 6, але не більше як 21 день, що за цим критерієм віднесено до відповідної категорії легких тілесних ушкоджень, то вчинене обвинуваченим діяння суд кваліфікує за ч.2 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я .

Судом також розглянуто цивільний позов, заявлений потерпілим до обвинуваченого про стягнення спричиненої матеріальної шкоди в розмірі 12138,14 грн, який ОСОБА_8 не визнав.

Відповідно до ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого. У відповідності з ч.1 ст.1166 та ч.1 ст.1177 ЦК України, шкода, завдана потерпілому від злочину, відшкодовується в повному обсязі особою, яка вчинила злочин та завдала цю шкоду.

В обґрунтування заявлених майнових вимог потерпілий зазначив про понесені ним витрати, пов`язані з придбанням ліків, медичних препаратів та лікувальних послуг, що лише частково підтверджено в суді копіями фіскальних чеків, на загальну суму 2138,14 грн.

Вирішуючи позов суд виходить із наступного.

Відповідно до досліджених експертних висновків потерпілий 16 вересня 2017 року звернувся за медичною допомогою до офтальмологічного відділення Обласного офтальмологічного травматологічного центру, в період з 19 вересня 2017 року до 28 вересня 2017 року пройшов лікування в режимі стаціонару на дому в КУ «Міська поліклініка №29», а також в період з 03 жовтня 2017 року до 23 жовтня 2017 року перебував на стаціонарному лікуванні в КУ «Міська клінічна лікарня №11» з діагнозами, що були спричинені побиттям водієм після ДТП.

З урахуванням доведеності в суді вини ОСОБА_8 в умисному спричиненні потерпілому легких тілесних ушкоджень, а також того, що перелік медичних препаратів, придбаних для лікування в цілому відповідає методиці, що характерна для лікування вищезазначених захворювань, слід заявлені потерпілим майнові вимоги вважати доведеними в частині документально підтверджених витрат на загальну суму 2138,14 грн. Оскільки інші ж, заявлені до відшкодування витрати, в загальному розмірі 10000 грн, є документально не підтвердженими, то суд не знаходить достатніх підстав до їх відшкодування з обвинуваченого.

При призначенні покарання обвинуваченому суд констатує про відсутність обставин, які б пом`якшували чи обтяжували призначене йому покарання.

Суд також враховує дані про ОСОБА_8 , як про особу, що вперше притягується до кримінальної відповідальності, не перебуває на обліках в медичних закладах, не має власної сім`ї та утриманців, усно заявляє про офіційне працевлаштування, але не визнала своєї вини та надала суду неправдиві показання.

З урахуванням вищевикладеного, а також висновків досудової доповіді уповноваженого органу пробації про середній ризик небезпеки обвинуваченого для суспільства та вчинення ним повторного кримінального правопорушення, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_8 такий вид покарання як обмеження волі, із наступним звільненням від його відбування з випробуванням.

Керуючись ст.ст.368, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, призначивши покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнити від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 (два) роки.

Відповідно до пунктів 1-2 ч.1 ст.76 цього ж кодексу зобов`язати ОСОБА_8 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти даний орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_8 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в рахунок відшкодування майнової шкоди 2138 (дві тисячі сто тридцять вісім) грн 14 коп.

В задоволенні інших позовних вимог потерпілого ОСОБА_5 відмовити.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити учасникам судового розгляду.

Головуючий ОСОБА_1