УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2019 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:
головуючого - судді……. ОСОБА_1 ,

секретаря.......................... ОСОБА_2 ,

з участю

прокурора.......................... ОСОБА_3 ,

потерпілих……………….. ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачених.................. ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників……………….. ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі кримінальне провадження № 0002827 про обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, проживаючого по АДРЕСА_1 ,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Житомира, громадянина України, проживаючого у АДРЕСА_2 ,

встановив:

До Богунського районного суду м. Житомира надійшов затверджений прокурором Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_3 обвинувальний акт в даному кримінальному провадженні.

Прокурор в судовому засіданні висловив думку про можливість призначення справи до судового розгляду, посилаючись на те, що справа підсудна Богунському районному суду м. Житомира, обвинувальний акт складено відповідно до вимог КПК України.

Обвинувачені та їх захисники підтримали думку прокурора.

Заслухавши думку учасників процесу, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.

У відповідності до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Як вбачається з обвинувального акту, вказаний процесуальний документ не відповідає вимогам закону.

Так, обвинувальний акт, в порушення п. 5 ч. 1 ст. 291 КПК України, містить формулювання обвинувачення, яке є неконкретним та не містить обставин, що відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню, формулювання обвинувачення не викладено юридичною мовою з зазначенням обов`язкових ознак об`єктивної сторони злочину, який інкримінується та які підлягають доказуванню.

Зокрема, у викладених у обвинувальному акті фактичних обставинах вчинення злочину зазначено, що у обвинувачених виник спільний злочинний умисел на відкрите заволодіння чужим майном, що належить ТОВ «АТБ». В той час як умисел на вчинення злочину, як вбачається з аналізу ст. 24 КК України не може виникати одночасно у двох осіб, а в чому виразилась попередня змова і на що та де вона виникла, у обвинувальному акті не зазначено, хоча ці обставини можуть впливати на кваліфікацію дій осіб, які притягаються до кримінальної відповідальності.

Крім цього, у обвинувальному акті на стадії змови хоча і міститься посилання, що обвинувачені мали намір заволодіти майном ТОВ «АТБ», однак не зазначено, кому належить майно, на яке було направлено суспільно-небезпечне посягання, яке обвинувачені склали у кошик та яким намагалися у подальшому заволодіти, оскільки намір на викрадення майна і фактичний предмет посягання не завжди співпадають між собою та можуть різнитися.

Орган досудового розслідування посилається на наявність спільного умислу на відкрите заволодіння чужим майном та вчинення обвинуваченими для досягнення цього зазначених у обвинувальному акті дій, однак таке формулювання не відповідає вимогам закону, оскільки диспозиція жодної статті Особливої частини КК України такого формулювання об`єктивної сторони злочину, як відкрите заволодіння чужим майном, не містить.

Крім цього, у обвинувальному акті не зазначено способу викрадення чужого майна (таємно, відкрито, шляхом обману чи зловживання довірою та інш.), що є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони, оскільки такого поняття, як «взяли», без юридичної оцінки, КК України не містить.

Також, не зазначено, у чому ж саме виразилася об`єктивна сторона такого злочину, як розбій на стадії його вчинення. Зокрема, як вбачається з кваліфікації дій у обвинувальному акті на стадії закінчення злочину, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 інкримінується вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном (розбій), який поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу. Однак при цьому, у ньому не зазначено, у чому саме виразився такий напад, а також небезпечність для життя чи здоров`я насильства, яке було при цьому застосовано до потерпілих, чи потягнули завдані потерпілим легкі тілесні ушкодження короткочасний розлад здоров`я чи ні, оскільки від цього залежить розмежування кваліфікації дій обвинувачених за ст. 186 або ст. 187 КК України. Крім цього, в частині мети застосування насильства до потерпілих обвинувальний акт також містить суперечності, а саме у ньому міститься посилання на застосування такого насильства з метою подолання опору працівників магазину, а не з метою утримання майна, як того вимагає конструкція ст. 187 КК України, що також впливає на правильність кваліфікації дій обвинувачених за цією статтею КК України та відповідність диспозиції останньої.

З змісту обвинувачення також незрозуміло, чим саме завдавалися потерпілим удари, рукою чи дерев`яним предметом з підвищеною травмувальною дією.

Крім цього, у формулюванні обвинувачення, викладі фактичних обставин, у обвинувальному акті не зазначено, а отже не інкриміновано такої обов`язкової ознаки складу злочину, яка як вбачається з правової кваліфікації дій ОСОБА_7 , є кваліфікуючою ознакою його дій, як повторність.

За таких обставин, оскільки обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, з урахуванням того, що неконкретне обвинувачення позбавляє обвинувачених можливості здійснення захисту від конкретного обвинувачення, обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору.

Керуючись ст. 314, 372 КПК України, -

ухвалив:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002827 про обвинувачення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, - повернути прокурору м.Житомира.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя