Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
В И Р О К
Іменем України

29 січня 2019 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря судового засідання ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань Рівненського апеляційного суду кримінальне провадження №0001406 за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого,
- у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_5
захисника ОСОБА_7
потерпілого ОСОБА_8
представника потерпілого ОСОБА_9
в с т а н о в и л а :
ОСОБА_5 30 жовтня 2016 року приблизно о 17 год. 10 хв., у темну пору доби, в порушення вимог підпункту б) пункту 2.3, підпункту а) пункту 2.9, пункту 10.1, пункту 12.2, пункту 12.3, пункту 12.4, пункту 13.1, пункту 13.3, підпункту в) пункту 14.2. Правил дорожнього руху України, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем «Volkswagen Passat В5», за реєстраційним номером НОМЕР_1 , рухаючись поряд з буд.69 по вул. Центральній у смт.Клесів Сарненського району, зі сторони вул. Вільної смт.Клесів Сарненського району у напрямку м.Сарни Рівненської області, з увімкнутим ближнім світлом фар, зі швидкістю 120 км/год., що перевищує допустиму швидкість руху по умовах видимості проїзної частини, яка повинна була становити 73...75 км/год. та перевищує допустиму швидкість руху в населеному пункті, яка становить 60 км/год., на заокругленій частині дороги вліво по ходу руху, проявив неуважність до дорожньої обстановки, неправильно її оцінив, з моменту виявлення перешкоди для руху, у вигляді автомобіля «Nissan Теаnа», за реєстраційним номером НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_10 , яка рухалася попереду в попутному напрямку, який він міг об`єктивно виявити, не дотримався безпечного бокового інтервалу та дистанції, своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу та допустив зіткнення автомобіля «Volkswagen Passat В5», за реєстраційним номером НОМЕР_1 , з автомобілем «Nissan Теаnа», за реєстраційним номером НОМЕР_2 , хоча мав технічну можливість уникнути зіткнення шляхом зменшення швидкості руху транспортного засобу до швидкості руху попутного автомобіля.
Одночасно, ОСОБА_8 , керуючи автомобілем «Jeep Cherokee», номер рами « НОМЕР_3 », без реєстраційного номера, рухався по правій смузі руху вул.Центральної смт.Клесів Сарненського району, зі сторони м.Сарни Рівненської області, в напрямку вул.Вільної смт..Клесів Сарненського району, зі швидкістю 60,0 км/год., з увімкнутим ближнім світлом фар.
Після зіткнення з автомобілем «Nissan Теаnа», за реєстраційним номером НОМЕР_2 , ОСОБА_5 проявив неуважність до дорожньої обстановки, перед виконання маневру обгону, не переконався, що це буде безпечним та не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху та не переконався, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані, виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем «Jeep Cherokee», номер рами « НОМЕР_3 », без реєстраційного номера, водій якого не мав можливості його уникнути з незалежних від нього технічних причин. В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «Jeep Cherokee», номер рами « НОМЕР_3 », без реєстраційного номера, ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді забійних ран обличчя зліва, перелому кісток лицевого скелету з переходом на стінки лівої очниці, забою головного мозку важкого ступеня (із травматичним субарахноїдальним крововиливом, що зумовило мозкову кому - клінічно), які, згідно висновку судово-медичної експертизи, в своїй сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент їх заподіяння.
Порушення ОСОБА_5 пункту 10.1. та пункту 12.3. Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 року № 1306, які вимагають від водія перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху та переконатися в тому, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані; у разі виникнення перешкоди для руху, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, знаходяться у прямому безпосередньому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди і суспільно-небезпечними наслідками, що настали.
Вироком Сарненського районного суду Рівненської області від 19 квітня 2018 року ОСОБА_5 визнаний винним за ч.2 ст.286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком 5 років з позбавленням права керування транспортними засобами строком 3 роки.
На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_5 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 3 роки з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
Також судом вирішено питання процесуальних витрат у провадженні та долю речових доказів.
В апеляційній скарзі, з доповненнями, прокурор, погодившись з кваліфікацією дій обвинуваченого, доведеністю його вини, а також не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, вважає вирок суду незаконним в частині звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст.75 КК України. Переконує, що призначаючи покарання обвинуваченому, суд помилково врахував, як обставину, що пом`якшує покарання визнання вини обвинуваченим, оскільки в судовому засіданні обвинувачений себе винним у вчиненні інкримінованого злочину не визнав. Крім того, матеріальна та моральна шкода, завдана злочином потерпілому ОСОБА_8 не відшкодована, тому потерпілий наполягав на призначенні обвинуваченому саме покарання із реальним позбавленням волі. Також вказує, що наявна обставина, яка обтяжує покарання обвинуваченому вчинення ним злочину перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Наведене у сукупності, на думку прокурора, свідчить про звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням та встановлення іспитового строку. Просить вирок суду скасувати в частині звільнення обвинуваченого від відбування покарання із випробуванням та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_5 визнати винуватим за ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання 4 роки позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком 3 роки.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який повністю підтримав вимоги апеляційної скарги прокурора, який брав участь у розгляді справи, судом першої інстанції та просив ухвалити новий вирок з підстав наведених апелянтом, доводи обвинуваченого та його захисника щодо залишення вироку суду без змін, оскільки суд належним чином врахував всі пом`якшуючі та обтяжуючі його вину обставини, тяжкість злочину, та прийшов до правильного висновку про можливість його виправлення без відбування покарання в місцях позбавлення волі, пояснення потерпілого та його представника, які підтримали апеляційну скаргу прокурора та наполягали на призначенні обвинуваченому реального покарання у виді позбавлення волі, перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Суд апеляційної інстанції згідно вимог ст.404 КПК України переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, за вказаних у вироку обставин, сторонами не оспорюється.
Дії ОСОБА_5 вірно кваліфіковані за ч.2 ст.286 КК України, що також не оспорюється.
Відповідно до абз.2 п.9 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами) - рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване. При звільненні особи від відбування покарання з випробуванням суди у резолютивній частині вироку мають посилатися на статтю 75 КК України, а щодо неповнолітньої особи - ще й на статтю 104 КК України, як на підстави для прийняття такого рішення".
Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_5 покарання, колегія суддів у відповідності до вимог ст.65 КК України, враховує те, що він вчинив необережний злочин, який за ступенем тяжкості відноситься до тяжких злочинів, а також враховує особу винного, який одружений, за місцем проживання характеризується позитивно, має сталі соціальні зв`язки. До обставин, що пом`якшують покарання колегія суддів, відповідно до ч.2 ст. 66 КК України, відносить перебування на утриманні обвинуваченого неповнолітньої дитини та притягнення його до кримінальної відповідальності вперше. Обставиною, що обтяжує покарання на думку колегії суддів є вчинення обвинуваченим злочину перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. З врахуванням наведеного колегія суддів вважає за можливе призначити ОСОБА_5 основне покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк передбачений у санкції ч.2 ст.286 КК України, а також призначити додаткове покарання, передбачене санкцією вказаної статті - позбавлення прав керування транспортними засобами на строк 3 роки.
Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про можливість виправлення обвинуваченого шляхом звільнення його від відбування основного покарання з випробуванням, оскільки він вчинив тяжкий злочин в стані алкогольного сп`яніння, у справі відсутні жодні дані про сприяння ОСОБА_5 органам досудового слідства у розкритті злочину, а сторона обвинувачення й потерпілий наполягають на застосуванні реального позбавлення волі обвинуваченого.
Підстав для застосування до ОСОБА_5 звільнення від відбування покарання з випробуванням, відповідно до вимог ст.75 КК України не вбачається.
Згідно вимог ст.409 КПК України, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, є підставою для скасування вироку суду.
Відповідно до вимог ст.420 КПК України неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання є підставою для скасування вироку місцевого суду та ухвалення нового вироку апеляційним судом.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції задовольнити частково.
Вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 19 квітня 2018 року стосовно ОСОБА_5 в частині призначеного покарання скасувати.
Ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_5 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити покарання три роки позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з дня звернення вироку суду до виконання.
В решті вирок суду залишити без змін.
Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржений до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.
С у д д і:

___________ _____________ ____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3