Справа № 199/2201/18
ВИРОК
іменем України

15.03.2019 місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000317 від 06.02.2018 відносно:

ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпропетровська, громадянина України, освіта середня спеціальна, непрацюючого, одруженого, який є батьком малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 15.06.2010 Індустріальним районним судом міста Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців. Звільнився умовно-достроково 06.03.2013, невідбута частина покарання: 6 місяців 5 днів;

2) 28.10.2013 Ленінським районним судом міста Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки 3 місяці. Звільнений 14.04.2017 за відбуттям строку покарання,

який обвинувачується у вчинені злочину, передбаченого ст. 395 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , будучи раніше судимий 28.10.2013 Ленінським районним судом міста Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185 КК України, на підставі ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 3 місяці, в період з 07.04.2014 до 19.01.2017 відбував покарання в Дніпропетровській виправній колонії № 89 УДПтС України в Дніпропетровській області, а в період з 19.01.2017 до 14.04.2017 в Солонянській виправній колонії № 21 УДПтС України в Дніпропетровській області.
На підставі Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» постановою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 06.04.2017 ОСОБА_3 було встановлено адміністративний нагляд строком на 2 роки з обмеженнями та обов`язками, а саме: заборона виходу з будинку (квартири) в період з 22:00 до 05:00 години; заборона відвідування місць продажу спиртних напоїв на розлив.
ОСОБА_3 після звільнення з Солонянської виправної колонії № 21 УДПтС України в Дніпропетровській області прибув до Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області для постановки на облік, як особа у відношенні якої встановлено адміністративний нагляд, де останній під особистий підпис був ознайомлений з встановленими по відношенню до нього обмеженнями, а також попереджений про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 395 КК України, за порушення правил адміністративного нагляду. Також, за погодженням із співробітниками Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, ОСОБА_3 обрав місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де проживав до 26.01.2018.
26.01.2018 у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на самовільне залишення раніше обраного ним вищевказаного місця проживання, з метою ухилення від адміністративного нагляду, будучи особою, звільненою з місць позбавлення волі, щодо якої встановлено адміністративний нагляд, та ОСОБА_3 , реалізовуючи свій злочинний умисел, будучи особою попередженою про кримінальну відповідальність за ст. 395 КК України, без поважних причин, без одержання відповідного дозволу від співробітників Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, які здійснюють за ним адміністративний нагляд, тобто самовільно, умисно залишив обране ним раніше місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 та з 26.01.2018 став проживати за невстановленою адресою.
Таким чином, ОСОБА_3 не повідомив співробітників Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, які здійснюють адміністративний нагляд, про місце свого фактичного перебування, чим грубо порушив встановлені йому правила адміністративного нагляду.
Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_3 повинні бути вірно кваліфіковані за ознаками складу злочину, передбаченого ст. 395 КК України, як самовільне залишення особою, щодо якої встановлено адміністративний нагляд, місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.
Допитавши обвинуваченого ОСОБА_3 , дослідивши письмові матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку про винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому діяння при вищевикладених обставинах.

Так, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчинені злочину, передбаченого ст. 395 КК України, визнав у повному обсязі, заявив про щиросердне каяття, висловивши жаль з приводу вчиненого. Зокрема, обвинувачений ОСОБА_3 показав, що він був обізнаний із змістом постанови Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 06.04.2017, якою йому було встановлено адміністративний нагляд строком на 2 роки з обмеженнями та обов`язками, а саме: заборона виходу з будинку в період з 22:00 до 05:00 години; заборона відвідування місць продажу спиртних напоїв на розлив. Після звільнення з місяця позбавлення волі він почав проживати в АДРЕСА_1 , про що повідомив Амур-Нижньодніпровський відділ поліції, де йому роз`яснили його обов`язки та необхідність повідомляти відділ поліції про зміну місця проживання. Однак, він порушив правила адміністративного нагляду, оскільки йому запропонували хорошу роботу в Магдалинівському районі Дніпропетровської області, яка добре оплачувалася і він, не повідомивши відділ поліції, без відповідного дозволу 26.01.2018 залишив вищевказане місце свого проживання в місті Дніпрі, змінивши його на проживання в с. Топчино Магдалинівського району Дніпропетровської області, де також не звертався до відповідного відділу поліції з повідомленням про зміну місця проживання, розуміючи, що він порушує та не виконує правила адміністративного нагляду.
Відповідно до копії постанови Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 06.04.2017 засудженому ОСОБА_3 було встановлено адміністративний нагляд строком на два роки та заборонено останньому на час адміністративного нагляду вихід з будинку (квартири) з 22:00 до 05:00 години та відвідувати місця продажу спиртних напоїв на розлив. ОСОБА_3 приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції під час ухвалення даної постанови.
Згідно довідки з Солонянської ВК № 21 Дніпропетровської області засудженому ОСОБА_3 у день звільнення було оголошено постанову про встановлення адміністративного нагляду та зобов`язано прибути і зареєструватися за місцем проживання не пізніше 18.04.2017.
Відповідно до копій довідок Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області від 07.05.2017, 05.07.2017, 05.09.2017, 04.11.2017, 11.01.2018 з ОСОБА_3 неодноразово проводилися профілактичні бесіди щодо поведінки у суспільстві, з роз`ясненням останньому положень ст. 187 КУпАП та ст. 395 КК України, щодо правил адміністративного нагляду, попереджено про рецидив злочинів, необхідності працевлаштування.
Проте, 05.02.2018 працівником поліції було встановлено, що ОСОБА_3 порушив правила адміністративного нагляду, самовільно залишивши місце свого проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, про що було складено рапорт 05.02.2018, який був зареєстрований 05.02.2018 за № 3488 в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події та 06.02.2018 дана інформація була внесена до ЄРДР та розпочато кримінальне провадження за № 0000317, з чим обвинувачений ОСОБА_3 погодився, надавши свої покази в судовому засіданні.
Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, суд вважає, що всі докази є належними, допустимими, достовірними, а в сукупності та їх взаємозв`язку достатніми для прийняття рішення про визнання обвинуваченого ОСОБА_3 винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 395 КК України.

Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає: його щире каяття у вчиненому.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає: рецидив злочинів, оскільки обвинувачений ОСОБА_3 вчинив новий умисний злочин, маючи судимості за умисні злочини, передбачені ст. 185 КК України.
Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив умисний злочин, який згідно ст. 12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості, раніше двічі судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Відповідно до характеристик з місця проживання обвинувачений ОСОБА_3 зарекомендував себе з позитивної сторони, одружений, виховує малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та двох дітей 2001 та 2008 року народження. При цьому, суд приймає до уваги, що відповідно до копій свідоцтв про народження ОСОБА_3 не є батьком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проте, як зазначено в характеристиках, суд враховує, що ОСОБА_3 приймає участь у вихованні всіх дітей.

Суд також враховує і пояснення обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 його матері ОСОБА_9 , як близький родич у нього залишилася бабуся ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . В той же час суд не може констатувати той факт, що ОСОБА_10 перебуває на утриманні саме обвинуваченого ОСОБА_3 , оскільки останній офіційно не працевлаштований та не має офіційно-підтверджених джерел доходів, враховуючи і відсутність такої інформації з документів, які характеризують особу ОСОБА_3 .

З урахуванням вищевикладеного суддійшов висновку про те, що поведінка обвинуваченого ОСОБА_3 свідчить про його схильність до вчинення умисних злочинів, про небажання ставати на шлях виправлення і поважати Закон, а тому з метою попередження вчинення ним нових злочинів ОСОБА_3 необхідно і доцільно призначити покарання за ст. 395 КК України у виді арешту. Це покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.
Суд вважає, що підстав для призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 з урахуванням вимог ст. 69 КК України та без ізоляції від суспільства не вбачається, оскільки судом встановлена лише одна обставина, яка пом`якшує покарання обвинуваченому. При цьому, встановлення інших обставин, які б пом`якшували покарання обвинуваченому, з урахуванням наданих суду доказів, не уявляється можливим, а тому на час ухвалення вироку відсутні такі обставини, які б істотно знижували ступінь тяжкості вчиненого злочину та давали б суду підстави з урахуванням особи винного, перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ст. 395 КК України, про що просила суд сторона захисту.

Керуючись ст.ст. 369, 371-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ст. 395 КК України, та призначити йому покарання у виді арешту на строк один місяць.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1