У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2018 року м. Слов`янськ

Слідчий суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду № 11 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області клопотання слідчого СВ Слов`янського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 за матеріалами досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0002563 від 04 грудня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В:

05 грудня 2018 року до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області звернулася слідчий СВ Слов`янського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 з клопотанням, узгодженим з прокурором Слов`янської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, яке обґрунтовано тим, що слідчим відділом Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області проводиться досудове розслідування за фактом незаконної порубки дерев у лісозахисних насадженнях, що заподіяло істотну шкоду, відомості про який 04.12.2018 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0002563 за ознаками злочину, передбаченого ст. 246 ч. 1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 04.12.2018 в лісосмузі, розташованій поблизу Черкаської об`єднаної територіальної громади Слов`янського району Донецькій області було виявлено невідомих осіб, які здійснювали незаконну порубку дерев.

З матеріалів кримінального провадження вбачається наступне.

04.12.2018 року співробітниками поліції в ході проведення огляду ділянки місцевості, розташованої на території Черкаської об`єднаної територіальної громади Слов`янського району, Донецької області було виявлено та в подальшому вилучено колоди дерев загальною кількістю 4 складометри, які належать державі Україна та бензопилу червоного кольору «Goodluck», що на праві власності належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ст. 2 Порядку видачі спеціальних дозволів на використання лісових ресурсів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2007 року № 761, лісорубний або лісовий квиток є основним документом, на підставі якого здійснюється спеціальне використання лісових ресурсів; ведеться облік дозволених до відпуску запасів деревини та інших продуктів лісу, встановлюються строки здійснення лісових користувань та вивезення заготовленої продукції, строки і способи очищення лісосік від порубкових решток, а також облік поновлення лісу, що підлягає збереженню; ведеться облік плати, нарахованої за використання лісових ресурсів.

Крім того, відповідно до п. 3 ст. 3 зазначеного вище Порядку, видача (відмова у видачі, переоформленні, видача дубліката, анулювання) лісорубного та лісового (у разі коли ліси перебувають в державній або комунальній власності) квитків здійснюється відповідно до Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності».

Відповідно до ч.ч. 3, 5, ст. 4 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності», суб`єкт господарювання має право на одержання (переоформлення, одержання дублікатів, анулювання) документів дозвільного характеру та подання декларацій за своїм місцезнаходженням або у випадках, передбачених законом, - за місцем провадження діяльності або місцезнаходження об`єкта. Суб`єкт господарювання має право на здійснення певних дій щодо провадження господарської діяльності або видів господарської діяльності на підставі подання декларації без отримання документа дозвільного характеру, за винятком тих видів господарської діяльності, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України. Частиною 1, статті 4-1 зазначеного Закону встановлено, що порядок видачі документів дозвільного характеру або відмови в їх видачі, переоформлення, видачі дублікатів, анулювання центральними органами виконавчої влади, їх територіальними органами встановлюється Кабінетом Міністрів України за поданням відповідного дозвільного органу, погодженим з уповноваженим органом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Представницький орган місцевого самоврядування розглядає та приймає на пленарних засіданням рішення щодо видачі, переоформлення, видачі дублікатів, анулювання або відмови у видачі документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності протягом місяця з дня одержання від суб`єкта господарювання відповідної заяви.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», місцеві державні адміністрації в межах, визначених Конституцією і законами України, здійснюють на відповідних територіях державний контроль за використанням та охороною земель, лісів, надр, води, атмосферного повітря, рослинного та тваринного світу та інших природних ресурсів.

Статтею 28 цього ж Закону встановлено, що для реалізації наданих повноважень місцеві державні адміністрації мають право давати згідно з чинним законодавством обов`язкові для виконання розпорядження керівникам підприємств, установ, організацій, їх філіалів та відділень незалежно від форм власності і громадянам з контрольних питань, порушувати питання про їх відповідальність у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 1 Лісового кодексу України, ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місце розташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах.

Згідно до ст. 3 зазначеного Кодексу, лісові відносини в Україні регулюються Конституцією України, Законом України «Про охорону навколишнього природного середовища», цим Кодексом, іншими законодавчими актами України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Лісові відносини, що виникають при використанні землі, надр, вод, а також відносини щодо охорони, використання й відтворення рослинного та тваринного світу, не врегульовані цим Кодексом, регулюються відповідними законодавчими актами.

Статтею 7 того ж Кодексу встановлено, що ліси, які знаходяться в межах території України є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника на ліси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України. Ліси можуть перебувати в державній, комунальній та приватній власності. Суб`єктами права власності на ліси є держава, територіальні громади, громадяни та юридичні особи.

Статтею 8 зазначеного Кодексу закріплено, що у державі й власності перебувають усі ліси України, крім лісів, що перебувають у комунальній або приватній власності. Право державної власності на ліси набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій відповідно до закону.

Статтею 9 того ж Кодексу визначено, що у комунальній власності перебувають ліси в межах населених пунктів, крім лісів, що перебувають у державній або приватній власності. У комунальній власності можуть перебувати й інші ліси, набуті або віднесені до об`єктів комунальної власності в установленому законом порядку. Право комунальної власності на ліси реалізується територіальними громадами безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 17 Лісового кодексу України, у постійне користування ліси на землях державної власності для ведення лісового господарства без встановлення строку надаються спеціалізованим державним лісогосподарським підприємствам, іншим державним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані лісогосподарські підрозділи. У постійне користування на землях комунальної власності для ведення лісового господарства без встановлення строку надаються спеціалізованим комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створені спеціалізовані лісогосподарські підрозділи.

Відповідно до ст. 18 зазначеного кодексу України, короткострокове тимчасове користування лісами для заготівлі другорядних лісових матеріалів, побічних лісових користувань та інших потреб, передбачених цим Кодексом, здійснюється без вилучення земельних ділянок у власника лісів, постійного лісокористувача на підставі спеціального дозволу, що видається власником лісів, постійним лісокористувачем підприємствам, установам, організаціям, громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам. Суб`єктами правовідносин тимчасового користування лісами є власники лісів або уповноважені ними особи, підприємства, установи, громадяни України, іноземці та особи без громадянства, іноземні юридичні особи. Тимчасовий лісокористувач не має права передавати лісові ділянки в тимчасове користування іншим особам.

Відповідно до ст. 19 зазначеного Кодексу, постійні лісокористувачі зобов`язані забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності, лісових насаджень, посилення їх корисливих властивостей, підвищення родючості ґрунтів, вживати інших заходів відповідно до законодавства на основі принципів сталого розвитку.

Відповідно до ст. 20 зазначеного Кодексу, тимчасові лісокористування на умовах довгострокового користувачі зобов`язані вести роботи способами, які забезпечують збереження оздоровчих і захисних властивостей лісів, а також створюють сприятливі умови для охорони, захисту і відтворення типових та унікальних природних комплексів і об`єктів, рідкісних і таких, що перебувають під загрозою зникнення, видів тваринного і рослинного світу, сприяти формуванню екологічної мережі

Відповідно до ст. 32 зазначеного Кодексу, районні державні адміністрації у сфері лісових відносин на їх території забезпечують реалізацію державної політики у сфері лісових відносин; беруть участь у розробленні та забезпеченні виконання регіональних (місцевих) програм з охорони, захисту, використання та відтворення лісів; приймають рішення про виділення в установленому порядку для довгострокового тимчасового користування лісами лісових ділянок, що перебувають у державній власності, у межах сіл, селищ, міст районного значення; беруть участь у здійсненні заходів щодо охорони і захисту лісів, ліквідації наслідків стихійних явищ, лісових пожеж, залучають у встановленому порядку до цих робіт населення, транспортні й інші технічні засоби та обладнання; вносять у встановленому порядку пропозиції про обмеження або тимчасове припинення діяльності підприємств, установ та організацій у разі порушення ними лісового законодавства; вирішують інші питання у сфері лісових відносин відповідно до закону.

Відповідно до п.п. 1, 3 ст. 9 вказаного Порядку видачі спеціальних дозволів на використання лісових ресурсів, лісовий квиток видається щороку на підставі лімітів використання лісових ресурсів під час заготівлі другорядних лісових матеріалів, здійснення побічних лісових користувань (у межах території та об`єктів природно-заповідного фонду за погодженням з органом виконавчої влади з питань охорони навколишнього середовища Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими держадміністраціями. Для здійснення погодження власник лісів або постійний користувач не пізніше дня, що настає за днем одержання від лісокористувача заявки надсилає її копію у паперовому або електронному вигляді органам. зазначеним в абзаці першому цього пункту та встановлює строк розгляду зазначених документів.

Відповідно до ст. 2 загальної частини Порядку поділу лісів на категорії та виділення особливо захисних лісових ділянок, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2007 року №733, ліси залежно від основних виконуваних ними функцій поділяються на такі категорії: ліси природоохоронного, наукового, історико-культурного призначення; рекреаційно-оздоровчі ліси; захисні ліси; експлуатаційні ліси.

Пунктом 1, статті 7 зазначеного Порядку поділу лісів встановлено, що до категорії захисних лісів відносяться лісові ділянки, що виконують функцію захисту навколишнього середовища та інженерних об`єктів від негативного впливу природних та антропогенних факторів, зокрема лісові насадження лінійного типу (полезахисні лісові смуги, державні захисні лісові смуги, лісові смуги уздовж забудованих територій населених пунктів).

Вказана вище документація відсутня, що надає право здійснювати вирубку громадянину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відсутня, що дає підстави вважати, що останню здійснювали незаконну діяльність направлену на проведення вирубки дерев різних порід на території Черкаської об`єднаної територіальної громади.

Тому, з метою забезпечення повноти, всебічності та неупередженості слідства, на виконання вимог ст. 2 КПК України, запобігання можливості приховування,використання, пересування, передачі та відчуження майна, отриманого злочинним шляхом, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), виникла необхідність накласти арешт на зазначене вище майно, а саме: дерев`яні колоди загальною кількістю 4 складометри та бензопилу червоного кольору «Goodluck», що на праві власності належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ст. 132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням. Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову також цивільний позивач.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання. Клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

На підставі викладеного, з метою забезпечення повноти, всебічності та неупередженості слідства, запобігання можливості приховування, використання, пересування, передачі та відчуження майна, отриманого злочинним шляхом, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) та стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, просить суд накласти арешт на на дерев`яні колоди загальною кількістю 4 складометри, що належать Черкаській об`єднаній територіальній громаді та бензопилу червоного кольору «Goodluck», що на праві власності належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вислухавши пояснення слідчого та думку прокурора, дослідивши надані матеріали, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню виходячи з наступного.

04.12.2018 року органом досудового розслідування Слов`янським відділом поліції ГУНП в Донецькій області до ЄДРДР внесені відомості про вчинене кримінальне правопорушення з попередньою кваліфікацією за ч. 1 ст. 246 КК України за № 0002563 з наступною фабулою: 04.12.2018 в лісосмузі, розташованій поблизу Черкаської об`єднаної територіальної громади Слов`янського району Донецькій області було виявлено невідомих осіб, які здійснювали незаконну порубку дерев.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 04.12.2018 року, 04.12.2018 року співробітниками поліції в ході проведення огляду ділянки місцевості, розташованої на території Черкаської об`єднаної територіальної громади Слов`янського району, Донецької області було виявлено та в подальшому вилучено колоди дерев загальною кількістю 4 складометри, які належать державі Україна та бензопилу червоного кольору «Goodluck», що на праві власності належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до протоколу допиту свідка ОСОБА_6 від 04.12.2018 року, останній пояснив, що 04.12.2018 року, приблизно о 09 годині 00 хвилин, він та ще дві особи, у лісополосі, розташованої на території Черкаської об`єднаної територіальної громади Слов`янського району, здійснювали порубки дерев.

Відповідно до протоколу допиту свідка ОСОБА_7 від 04.12.2018 року, останній пояснив, що 04.12.2018 року, приблизно о 09 годині 00 хвилин, він та ще дві особи, у лісополосі, розташованої на території Черкаської об`єднаної територіальної громади Слов`янського району, здійснювали порубки дерев.

Відповідно до пояснень ОСОБА_8 від 04.12.2018 року, останній пояснив, що він з ОСОБА_9 вирішили у лісополосі, розташованої на території Черкаської об`єднаної територіальної громади Слов`янського району, здійснити порубки дерев.

Відповідно до протоколу допиту свідка ОСОБА_5 від 04.12.2018 року, останній пояснив, що 04.12.2018 року, приблизно о 09 годині 00 хвилин, він та ще дві особи, у лісополосі, розташованої на території Черкаської об`єднаної територіальної громади Слов`янського району, здійснювали порубки дерев.

Відповідно до вимог ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Частиною другою ст. 170 КПК України, встановлюється мета забезпечення, з якою допускається арешт майна, в тому числі для збереження речових доказів.

Таким чином, слідчим суддею враховується, що клопотання відповідає вищевказаним нормам закону, крім того, є достатні данні, що вказують на те, що зазначені речі можуть бути використані у подальшому в якості доказів. Вказані підстави визнаються прийнятними і такими, що відповідають потребам кримінального провадження.

Слідчим у своєму клопотанні належним чином викладені підстави, у зв`язку з наявністю яких потрібно здійснити арешт вказаного у клопотанні майна, конкретно вказано речі, на які планується накласти арешт, їх вичерпний опис та ознаки.

При цьому слідчий суддя зазначає, що під час проведення досудового розслідування кримінального провадження підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна мають право звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна в порядку ст. 174 КПК України. Тобто арешт майна є тимчасовим заходом та не позбавляє права власності на вказане майно.

У зв`язку з наведеним, у слідчого судді відсутні будь-які сумніви знаходження та визнання речей, арешт на які планується отримати та можливість їх використання як доказу у кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ Слов`янського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 за матеріалами досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0002563 від 04 грудня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на дерев`яні колоди загальною кількістю 4 складометри, що належать Черкаській об`єднаній територіальній громаді та бензопилу червоного кольору «Goodluck», що на праві власності належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала про арешт виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена сторонами безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом 5 днів з дня винесення.

Слідчий суддя

Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_1