Дата документу 28.01.2019 Справа № 315/1173/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 315/1173/18 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/555/19 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ст. 78 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2019 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

захисника засудженого адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 13 листопада 2018 року, якою задоволено подання Гуляйпільського РС філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням у відношенні ОСОБА_7 , -
В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Чернігівського районного суду Запорізької області від 31 серпня 2017 року ОСОБА_7 був засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, з покладанням обов`язків, передбачених п.п. 1,2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
22 серпня 2018 року до Гуляйпільського районного суду Запорізької області надійшло подання Гуляйпільського РС філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням у відношенні ОСОБА_7 та направлення його в місця позбавлення волі для відбування покарання, призначеного вироком Чернігівського районного суду Запорізької області від 31 серпня 2017 року.
Подання Гуляйпільського РС філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області обґрунтовано тим, що за час перебування ОСОБА_7 на обліку, до нього один раз було застосовано застереження у вигляді письмового попередження за неявку без поважної причини на реєстрацію 15 січня 2018 року, до того ж, він чотири рази був притягнутий до адміністративної відповідальності 21 лютого 2018 року за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, 17 березня 2018 року за ч. 2 ст. 178 КУпАП, 20 березня 2018 року за ч. 1 ст. 175-1 КУпАП, 23 березня 2018 року за ст. 183 КУпАП.
Суд першої інстанції, встановивши, що ОСОБА_7 один раз не прибув на реєстрацію без поважної причини, за що до нього було застосовано застереження у вигляді письмового попередження, та систематично вчиняв адміністративні правопорушення, прийшов до висновку, що поведінка засудженого свідчить про його небажання стати на шлях виправлення, у зв`язку з чим подання Гуляйпільського РС філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області слід задовольнити.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати та відмовити у задоволенні подання Гуляйпільського РС філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що під час іспитового строку систематично грубих порушень встановлених обов`язків він не допускав, нових злочинів не скоював, дотримувався норм та правил життя в суспільстві.
Також зазначає, що подання не доводить його винної поведінки, а в матеріалах відсутні прямі, достатні та належні докази, які вказували б на неможливість його виправлення без реального відбуття покарання, і навпаки, його теперішня поведінка свідчить про те, що він зрозумів протиправність своєї поведінки, недопустимість злочинної діяльності та бажання виправитись.
Звертає увагу, що підтвердженням його належної поведінки є відсутність будь-яких порушень з часу останнього притягнення до адміністративної відповідальності, тобто з 23 березня по теперішній час.
Крім того, суд не взяв до уваги його позитивні характеристики за місцем проживання та наявність у нього в родині осіб, які потребують піклування, а саме хворої матері, сестри, а також малолітньої дитини.
Засуджений ОСОБА_7 в судовому засіданні апеляційного суду підтримав свою апеляційну скаргу, просив не позбавляти його волі та зазначив, що він дійсно притягався до адміністративної відповідальності, але потім нічого не скоював, до того ж, у нього у серпні 2018 року народилась дитина, але її батьком він не записаний. З приводу притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП пояснив, що в той день посварились його матір та брат, він намагався їх заспокоїти, але не зміг та змушений був викликати поліцію. За час коли їхав наряд поліції матір з братом помирилися, а у відношенні нього склали протокол нібито за безпідставне повідомлення про адміністративне правопорушення.

Захисник засудженого адвокат ОСОБА_8 в судовому засіданні апеляційного суду також підтримав апеляційну скаргу та зазначив, що суд першої інстанції невірно оцінив всі обставини, оскільки засуджений бажає стати на шлях виправлення, ніяких корисливих правопорушень він не скоював, до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП він був притягнутий по надуманим обставинам, оскільки його мати та брат сварились, і засуджений викликав поліцію, а коли вона приїхала, то мати і брат вже помирились. Крім того, йому винесли попередження 20 серпня 2018 року і відразу ж звернулись до суду з поданням.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор заперечував проти апеляційної скарги, оскільки наявні матеріали підтверджують протиправну поведінку засудженого, до того ж, він притягався до адміністративної відповідальності за насилля в сім`ї.

Заслухавши доповідь судді, засудженого та його захисника, прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги і провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що остання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів провадження та особової справи ОСОБА_7 , останній був засуджений вироком Чернігівського районного суду Запорізької області від 31 серпня 2017 року за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, з покладанням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
У зв`язку з тим, що засуджений ОСОБА_7 під час відбування покарання з випробуванням один раз без поважної причини не з`являвся на реєстрацію до органу пробації, а також чотири рази був притягнутий до адміністративної відповідальності, начальник Гуляйпільського РС філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області звернувся до суду з поданням про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням щодо ОСОБА_7 та направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Суд першої інстанції задовольнив зазначене подання, мотивуючи це тим, що засуджений ОСОБА_7 один раз без поважних причин не з`явився на реєстрацію до органу пробації і належним чином поважність причин пропуску не підтвердив, а також систематично притягувався до адміністративної відповідальності, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України суд може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК України, або систематичного вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 166 КВК України, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

За змістом наведених положень закону, при вирішенні питання про скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробовуванням суддя зобов`язаний з`ясувати, чи були порушення систематичними та чи свідчать ці правопорушення про небажання засудженого стати на шлях виправлення.

На думку колегії суддів, суд належним чином не перевірив обставини, зазначені в поданні.

Як вбачається з наявної в особовій справі підписки, 23 жовтня 2017 року засуджений ОСОБА_7 ознайомлений з умовами та порядком звільнення від відбування покарання з випробуванням, а також обов`язками, покладеними на нього судом (особова справа, а.с. 12).

Відповідно до постанови від 23 жовтня 2017 року ОСОБА_7 встановлено дні явки для реєстрації кожного першого та третього понеділка кожного місяця (особова справа, а.с. 16).

Із листка реєстрації встановлено, що перебуваючи на обліку ОСОБА_7 чотири рази 2 січня 2018 року, 15 січня 2018 року, 19 лютого 2018 року та 2 квітня 2018 року на реєстрацію не з`явився (особова справа, а.с. 17).

Разом з тим, поважність неявки ОСОБА_7 2 січня 2018 року підтверджується виписним епікризом з історії хвороби № 34, відповідно до якого він з 26 грудня 2017 року по 11 січня 2018 року перебував на стаціонарному лікуванні; неявка 19 лютого 2018 року підтверджується довідкою про те, що він в той день дійсно звертався за амбулаторною допомогою до лікарні; неявка 2 квітня 2018 року підтверджується довідкою № 476 від 13 квітня 2018 року, відповідно до якої він проходив лікування з 23 березня 2018 року по 2 квітня 2018 року (особова справа, а.с. 44, 49, 60).

З приводу неявки на реєстрацію 15 січня 2018 року ОСОБА_7 пояснив, що його виписали з лікарні 11 січня 2018 року, після чого він продовжував ходити туди для перев`язок і вважав, що лікарняний йому буде продовжено, але чомусь в довідці йому про це так і не зазначили, а інших документів йому не видавали (особова справа, а.с. 45).

Що стосується такої підстави для скасування звільнення від відбування покарання як систематичне вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення, то колегія суддів зазначає наступне.

З огляду на ч. 2 ст. 78 КК України, однією з підстав для скасування звільнення та направлення засудженого для відбування призначеного покарання є систематичне вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення.

Вказана норма передбачає, що для скасування звільнення за цією підставою, необхідно, щоб засуджений не лише систематично вчиняв адміністративні правопорушення, що потягли адміністративні стягнення, а й те, щоб ці правопорушення свідчили про його небажання стати на шлях виправлення.

З наявних в матеріалах провадження копій постанов про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_7 дійсно чотири рази був притягнутий до адміністративної відповідальності 21 лютого 2018 року за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, 17 березня 2018 року за ч. 2 ст. 178 КУпАП, 20 березня 2018 року за ч. 1 ст. 175-1 КУпАП, 23 березня 2018 року за ст. 183 КУпАП. (а.с. 12, 14, 15, 16).

Відповідно до ч. 3 ст. 166 КПК України, систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення, є вчинення засудженим протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень.

Така ж правова позиція викладена у п. 10 Постанови Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Колегія суддів погоджується з тим, що ОСОБА_7 дійсно вчинив чотири адміністративні правопорушення, які полягали у сварці з матір`ю, перебуванні в п`яному вигляді, курінні в недозволеному місці та завідомо неправдивому виклику поліції, але їх характер не свідчить про свідоме умисне небажання ставати на шлях виправлення. Конкретні наведені адміністративні правопорушення не вказують на підвищену суспільну небезпеку засудженого, всі вони були вчинені ним протягом нетривалого проміжку часу та лише самі по собі не вказують переконливо на те, що засуджений не бажає вставати на шлях виправлення і він повинен бути направлений до місць позбавлення волі.

Колегією суддів встановлено, що засуджений ОСОБА_7 в цілому виконував покладені на нього обов`язки, але за весь час випробування дійсно один раз не з`явився на реєстрацію до органу пробації та чотири рази був притягнутий до адміністративної відповідальності, однак в подальшому, після відповідних попереджень, своїх обов`язків не порушував, адміністративних правопорушень, які б свідчили саме про його небажання ставати на шлях виправлення не вчиняв.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що даних, які беззаперечно свідчили би про те, що ОСОБА_7 не бажає ставати на шлях виправлення матеріали провадження не містять, і викладені у поданні обставини не є достатніми підставами для скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням та його направлення до місць позбавлення волі.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена без з`ясування всіх обставин, що мають значення для прийняття законного та обґрунтованого рішення, а тому підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали - про відмову у задоволенні вищевказаного подання.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 13 листопада 2018 року, якою задоволено подання Гуляйпільського РС філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням у відношенні ОСОБА_7 , скасувати.
У задоволенні подання Гуляйпільського РС філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням у відношенні ОСОБА_7 , відмовити.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4