233 № 233/1278/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 травня 2019 року м. Костянтинівка

Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за №0000534 від 05.12.2017 року стосовно

ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 28 ч. 2, 203-2 ч. 1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

04 березня 2019 року до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області надійшов обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000534 від 05.12.2017 року стосовно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 28 ч. 2, 203-2 ч. 1 КК України.

В підготовчому судовому засіданні захисником ОСОБА_4 було заявлено клопотання про повернення обвинувального акту прокурору з наступних підстав:

-обвинувальний акт йому та його підзахисному ОСОБА_7 був вручений не прокурором, а слідчим;

-в обвинувальному акті не зазначено формулювання обвинувачення;

-в обвинувальному акті не конкретизовано фактичні обставини скоєння злочину його підзахисним ОСОБА_7 не визначена його роль в організованій групі, не встановлено попередню домовленість учасників групи про скоєння кримінального правопорушення; не встановлено суб`єктивну сторону кримінального правопорушення;

-в обвинувальному акті вказано, що вчинене кримінальне правопорушення передбачено ст. 2032 КК України, в той час як такої статті не існує.

Також було заявлено клопотання про повернення обвинувального акту захисником ОСОБА_5 з наступних підстав:

-обвинувальний акт не скріплений печаткою;

-зазначені в обвинувальному акті фактичні обставини скоєного злочину дублюють формулювання обвинувачення;

-обвинувальний акт складено не в приміщенні службового кабінету №28 відділу слідчого управління ГУ НП в Донецькій області, що розташоване в м. Маріуполі, як це зазначено в ньому, а в приміщенні Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області, що розташоване в м. Костянтинівка;

-не конкретизовано вид злочинного діяння, що інкримінується його підзахисному ОСОБА_9 злочин або кримінальний проступок;

-реєстр матеріалів досудового розслідування не містить дати його складання, номеру та назви кожної процесуальної дії;

-обвинувальний акт йому та його підзахисному ОСОБА_9 був вручений не прокурором, а слідчим.

Обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_9 підтримали клопотання своїх захисників, підтвердили, що копію обвинувального акту їм дійсно було вручено слідчим в приміщенні Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області.

Захисник ОСОБА_6 та обвинувачена ОСОБА_8 підтримали клопотання про повернення обвинувального акту.

Прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотання захисників, виклав свої заперечення письмово.

Дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, вислухавши думку учасників судового провадження, судом встановлено наступне.
Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України.
Обвинувальний акт, відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
Статтею 291 КПК України встановлені вимоги до обвинувального акту та до реєстру матеріалів досудового розслідування. Так, обвинувальний акт має містити такі відомості (серед іншого): 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статі) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Відповідно до ст. 293 КПК України одночасно з переданням обвинувального акта до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати його копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу), його захиснику, законному представнику.
З дослідженої в судовому засіданні копії аркушів з Журналу обліку доставлених, відвідувачів та запрошених до Костянтинівського ВП за 22.02.2019 року (день вручення захисникам та обвинуваченим копії обвинувального акту) вбачається, що в цей день в різний час Костянтинівський ВП відвідували захисник ОСОБА_4 (12-10 год.), обвинувачений ОСОБА_7 (12-50 год.), захисник ОСОБА_5 (13-30 год.), обвинувачений ОСОБА_9 (15-20 год.).
В той же час, з листа Прокуратури Донецької області від 15.04.2019 року №04/2/5-602вих-19 вбачається, що прокурор відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури області ОСОБА_10 22.02.2019 року з м. Маріуполь до м. Костянтинівка Донецької області не виїжджав.
Таким чином, суд вважає встановленим той факт, що обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та захисникам ОСОБА_4 , ОСОБА_5 копії обвинувального акту були вручені не прокурором.
Верховий суд в своїх рішеннях неодноразово вказував на неможливість передоручення здійснення певних процесуальних дій іншим суб`єктам, крім тих, на кого нормами КПК України покладено обов`язок їх вчинення (постанова від 29.01.2019 року про справі №466/896/17 про неможливість виконання ухвали про дозвіл на обшук ніким іншим, окрім слідчого чи прокурора; постанова від 19.02.2019 року по справі №349/1487/14-к щодо порядку повідомлення про підозру спецсуб`єктам).
Зі складанням та підписанням обвинувального акту повноваження слідчого у кримінальному провадженні закінчуються.
Обвинувальний акт вважається складеним відповідно до вимог КПК України лише в тому разі, коли слідчим та прокурором були дотримані всі вимоги процесуального законодавства під час досудового розслідування, в тому числі забезпечена реалізація всіх процесуальних прав учасників кримінального провадження. Складання обвинувального акту та направлення його до суду з недотриманням процесуального закону та порушення або обмеження прав учасників кримінального провадження під час досудового слідства, не можна вважати складанням обвинувального акту з дотриманням вимог КПК України.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що в даному випадку процедуру пред`явлення особам обвинувачення проведено з порушенням вимог КПК України невповноваженим на це суб`єктом, тобто відповідно до закону обвинувачення не пред`явлено, внаслідок чого особи не можуть вважатись обвинуваченими.
Крім того заслуговує на увагу та обставина, що в обвинувальному акті зазначено, що « ОСОБА_7 реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на зайняття гральним бізнесом, пов`язаним з організацією і проведенням азартних ігор, запропонував роботу в якості адміністратора та касира гральних закладів в одній особі: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , роз`яснивши їм правила роботи, прийому ставок та видачі виграшів учасникам азартних ігор та ознайомивши з заходами конспірації, на що останні погодилися. В подальшому ОСОБА_7 , згідно розробленого плану злочинної діяльності, здійснював безпосереднє керівництво діяльністю вказаних співробітників та надавав вказівки», тобто обвинувальним актом стверджується про причетність до скоєного злочину, крім обвинувачених, ще й інших осіб ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які не є стороною кримінального провадження, не були допитані в якості свідків, що вбачається з Реєстру матеріалів досудового розслідування.
Таким чином, органами досудового розслідування вирішено питання щодо прав та свобод осіб, які не беруть участь у даному кримінальному провадженні, чим суттєво порушено їх право на захист.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт необхідно повернути прокурору.
В той же час суд вважає, що інші доводи захисників ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , зазначені ними як підстави для повернення обвинувального акту, не заслуговують на увагу, оскільки,

по-перше, обставини скоєння кримінального правопорушення підлягають доказуванню під час судового розгляду, в зв`язку з чим в підготовчому судовому засіданні суд позбавлений можливості давати оцінку наявності або відсутності складу кримінального правопорушення в діях обвинувачених;

по-друге, ст. 291 КПК України не містить положень, відповідно до яких є необхідним проставляння печатки на обвинувальному акті;

по-третє, в обвинувальному акті міститься формулювання обвинувачення, тобто слідчий зазначив у ньому, у вчиненні яких саме злочинних дій обвинувачується кожний обвинувачений.

вчетверте, зазначення в обвинувальному акті кваліфікації злочинного діяння, що інкримінується обвинуваченим як передбачене «ст. 2032 КК України» замість «ст. 203-2 КК України» є очевидною опечаткою;

вп`яте, недоліки Реєстру матеріалів досудового розслідування не можуть слугувати підставою для повернення обвинувального акту, оскільки така підстава для його повернення законом не передбачена;

вшосте, факт складання обвинувального акту в м. Костянтинівці, а не в м. Маріуполі, будь-яким чином не підтверджено матеріалами справи.

На підставі викладеного, керуючись ст. 314, 315 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про повернення обвинувального акту прокурору задовольнити.

Обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному в ЄРДР за №0000534 від 05.12.2017 року стосовно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 28 ч. 2, 203-2 ч. 1 КК України, повернути прокурору.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1