Справа № 344/7771/19
Провадження № 1-кс/344/4155/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2019 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_3 , яке погоджене з прокурором у кримінальному провадженні прокурором відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000003 від 02.01.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 321-1 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджено з прокурором в обґрунтування якого посилався на те, що 04 травня 2019 року, в період часу з 10:03 по 14:46 год., в ході проведення обшуку в орендованих ОСОБА_5 гаражах (спарених) № 1017 та № 1018, що в ГБК № 14 по вул. Головатого, 14 в м. Івано-Франківську, було виявлено та вилучено дві полімерні ємкості по 200 л. із рідиною, що має характерний запах спирту, 127 опечатаних тар (в кожній по 83-84 флакони, 100 мл.) 9 опечатаних тар (в кожній по 112 скляних флакони), обладнання для розливу спирту у флакони (електричний насос), укупорювальні кришки, укупорювальний апарат, етикетки, паперові заготовки а також готовий фальсифікований лікарський засіб спирт етиловий під назвами «СПИРТ ЕТИЛОВИЙ 96%», серія НОМЕР_1 , ліцензія серія НОМЕР_2 , виробництво ТзОВ «ВФК «Біо Фарма ЛТД», Дніпропетровська область, Павлоградський район, с. Межиріч, вул. Молодіжна, 1/а в кількості 9 600 флаконів та «СЕПТИЛ ПЛЮС», серія 40218, виробництво ТОВ «ДКП» «Фармацевтична фабрика», Житомирська область, Житомирський район, с. Станишівка, вул. Корольова, 4, в кількості 150 флаконів, що є великим розміром, які ОСОБА_5 за відома та домовленістю із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 діючи у складі організованої групи незаконно виготовляли та зберігали з метою повторного збуту.

04 травня 2019 року, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України і того ж дня їм повідомлено про підозру у вчиненні в складі організованої групи кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 321-1 КК України.

Крім того, 04 травня 2019 року, в ході проведення обшуку в гаражах (спарених) № НОМЕР_3 та № НОМЕР_4 , що на території ГБК № 14, по вул. Головатого, 14 в

м. Івано-Франківську, в підозрюваного ОСОБА_5 було виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 14 000 грн., з яких 24 купюри номіналом по 500 грн., 6 купюр номіналом по 200 грн., 8 купюр номіналом по 100 грн., 150 дол. США (номіналом по 100 дол. та по 50 дол. США ).

Санкція злочинів передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 321-1 КК України, передбачає покарання у вигляді конфіскації майна.

У зв`язку із тим, що в органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що зазначені грошові кошти, які вилучено під час обшуку, належать саме підозрюваному ОСОБА_5 , оскільки досудовим розслідуванням не встановлено інших власників такого майна.

Беручи до уваги вище викладене та враховуючи, що в матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що з метою забезпечення конфіскації майна підозрюваного ОСОБА_5 , зокрема з метою уникнення втрати, зникнення чи пошкодження даного майна, що може перешкодити кримінальному провадженню, у зв`язку з яким подається клопотання, має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, просив накласти арешт на грошові кошти.

Прокурор клопотання підтримав, посилаючись на викладені в ньому обставини, просив клопотання задоволити.

Захисник ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_8 в судовому засіданні щодо задоволення клопотання заперечив.

ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав думку захисника.

Заслухавши прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали клопотання вважаю наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб..

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Крім цього, відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а згідно з ч. 2 - документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в ч. 1 цієї статті.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Крім цього, відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

В той же час стороною кримінального провадження, яка звернулась з клопотанням, поза розумним сумнівом доведено наявність достатніх підстав вважати, що грошові кошти, які вилучено під час обшуку належать саме підозрюваному ОСОБА_5 , оскільки досудовим розслідуванням не встановлено інших власників такого майна. могли зберегти на собі сліди вчинення вказаного злочину та інших злочинів, є речовими доказами у кримінальному провадженні та мають статус тимчасово вилученого майна, а тому виникла необхідність у накладені на них арешту з метою збереження речових доказів до з`ясування всіх обставин кримінального провадження. Крім того постановою слідчого від 06.05.2019 року їх визнано речовими доказами.

Отже з метою збереження речових доказів вважаю вказаний захід забезпечення доцільним, співмірним та таким, що відповідає завданням кримінального провадження, тому клопотання слід задоволити.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В :

Клопотання задоволити.

Накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме грошові кошти в сумі 14 000 грн., з яких 24 купюри номіналом по 500 грн., 6 купюр номіналом по 200 грн., 8 купюр номіналом по 100 грн. та 150 дол. США (номіналом по 100 дол. та по 50 дол. США).

Ухвала підлягає до негайного виконання та може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1