Справа № 450/1297/17 Провадження № 1-кп/450/202/17
УХВАЛА
підготовчого судового засідання

02 жовтня 2018 року Пустомитівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю: прокурора Пустомитівського відділу Львівської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_7 , потерпілих: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити клопотання захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_7 про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні за ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 296 КК України, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000727 від 14.04. 2016 року стосовно ОСОБА_4 , ОСОБА_6 ,

встановив:
клопотання ґрунтується на тому, що в обвинувальному акті формулювання суті обвинувачення викладено не чітко, що порушує принцип рівності сторін кримінального провадження.

Обвинувачені підтримали, прокурор та потерпілі заперечили зазначене клопотання.

Проаналізувавши матеріали клопотання, обвинувальний акт, судом встановлено такі обставини:

стороною обвинувачення ОСОБА_4 , ОСОБА_6 ставиться в провину таке: ОСОБА_4 , 13.04. 2016, близько 17:30 годин, ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_6 , прибувши на територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , маючи умисел на незаконне проникнення до житла та іншого володіння особи, всупереч волі осіб, які на законних підставах проживають у будинку за вищевказаною адресою, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , шляхом перелазу через паркан, незаконно, тобто всупереч встановленому порядку, проникли на територію господарства, зокрема, на земельну ділянку, що на праві приватної власності належить ОСОБА_8 . В подальшому, продовжуючи свій незаконний умисел, шляхом віджиму металопластикового вікна за допомогою заздалегідь пристосованого знаряддя фомки, незаконно проникли в будинок, в якому на законних підставах проживають Дунаєва ТЛ. ОСОБА_10 , порушивши тим самим гарантоване право громадянина України, передбачене ст. 30 Конституції України, ст. 12 «Загальної декларації прав людини» та ст. 8 «Конвенції про захист прав людини та основних свобод», на недоторканність житла.
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні незаконного проникнення до житла та іншого володіння особи, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України.
Крім цього, 13.04.2016 року, близько 17:45 год., ОСОБА_4 , спільно із ОСОБА_6 , продовжуючи свій злочинний умисел, перебуваючи без законних на це підстав на території будинковолодіння по АДРЕСА_1 , під час словесного конфлікту із ОСОБА_9 , яка проживає у вище вказаному будинку із своєю родиною, з хуліганських мотивів, грубо порушуючи громадський порядок в частині забезпечення спокійних та звичних умов проживання, з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи з особливою зухвалістю, нехтуючи загальноприйнятими правилами поведінки, вимагали підкоритись їхній незаконній вимозі та покинути приміщення будинку АДРЕСА_1 . В подальшому, ОСОБА_4 , прагнучи показати свою зневагу до існуючих норм та правил поведінки у суспільстві, самоутвердитись за рахунок приниження інших осіб, протиставляючи себе іншим громадянам, суспільству та державі, тримаючи у руках металевий ломик (фомку), спільно з ОСОБА_6 , який також приймав участь у хуліганських діях, почали нецензурною лайкою висловлю в бік ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , та ОСОБА_10 , та погрожували їм фізичною розправою. В ході вчинення хуліганських дій з боку ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у ОСОБА_8 різко піднявся артеріальний тиск та остання втратила свідомість.
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчиненому групою осіб, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.
ОСОБА_6 , 13.04.2016 року, близько 17:30 годин, спільно з ОСОБА_4 , прибувши на територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , маючи умисел на незаконне проникнення до житла та іншого володіння особи, всупереч волі осіб, які на законних підставах проживають у будинку за вищевказаною адресою ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , шляхом перелазу через паркан, незаконно, тобто всупереч встановленому порядку, проникли на територію господарства, зокрема, на земельну ділянку, що на праві приватної власності належить ОСОБА_8 . В подальшому, продовжуючи свій незаконний умисел, шляхом віджиму металопластикового вікна за допомогою заздалегідь пристосованого знаряддя - фомки, незаконно проникли в будинок, в якому на законних підставах проживають ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , порушивши тим самим гарантоване право громадянина України, передбачене ст. 30 Конституції України, ст. 12 «Загальної декларації прав людини» та ст. 8 «Конвенції про захист прав людини та основних свобод», на недоторканність житла.
Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні незаконного проникнення до житла та іншого володіння особи, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України.
Крім цього, 13.04.2016, близько 17.45 год., ОСОБА_6 , спільно із ОСОБА_4 , продовжуючи свій злочинний умисел, перебуваючи без законних на це підстав на території будинковолодіння по АДРЕСА_1 , під час словесного конфлікту із ОСОБА_9 , яка проживає у вище вказаному будинку із своєю родиною, з хуліганських мотивів, грубо порушуючи громадський порядок в частині забезпечення спокійних та звичних умов проживання, з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи з особливою зухвалістю, нехтуючи загальноприйнятими правилами поведінки, вимагали підкоритись їхній незаконній вимозі та покинути приміщення будинку АДРЕСА_1 . В подальшому, ОСОБА_6 , прагнучи показати свою зневагу до існуючих норм та правил поведінки у суспільстві, самоутвердитись за рахунок приниження інших осіб, протиставляючи себе іншим громадянам, суспільству та державі, тримаючи у руках металевий ломик (фомку), спільно з ОСОБА_4 , який також приймав участь у хуліганських діях, почали нецензурною лайкою висловлю в бік ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , та ОСОБА_10 , та погрожували їм фізичною розправою. В ході вчинення хуліганських дій з боку ОСОБА_6 та ОСОБА_4 у ОСОБА_8 різко піднявся артеріальний тиск та остання втратила свідомість.
Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчиненому групою осіб, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.
Дослідивши формулювання суті обвинувачення судом встановлено, що клопотання сторони захисту не є обґрунтованим і такий висновок суду слідує із наступного:
із вступної частини Постанови ПВСУ № 10 від 22.12. 2006 року слідує, що така постановлена з метою забезпечення судового захисту фізичних і юридичних осіб від протиправних посягань, а також правильного й однакового застосування законодавства при розгляді кримінальних та адміністративних справ про хуліганство Пленум Верховного Суду України. Таким чином, рекомендації викладені у цій постанові стосуються судового провадження та належної кваліфікації дій обвинувачених.

Покликання сторони захисту на ту обставину, що стороною обвинувачення при формулюванні обвинувачення не вказано у який спосіб та у якому саме місця обвинувачені «перелазили» через паркан не може свідчити про нечіткість обвинувачення, оскільки останні могли не надати показів щодо цієї обставини, що при відсутності свідків чи інших доказів, не може бути підтверджено чи встановлено. Такі ж висновки стосуються дій обвинувачених щодо віджиму пластикового вікна будинку. Виходячи з позиції захисту, обвинувальний акти не може бути скерованим до суду доки не будуть встановлені, крім фактичних обставин, що мають значення для кваліфікації дій обвинувачених, доведеності винуватості, і обставини, які є не обов`язковими ознаками об`єктивної сторони злочину.

Сторона захисту, не звернула уваги на ту обставину, що суд при судовому розгляді безпосередньо досліджує всі обставини, докази одним із яких є покази. Також, протягом судового розгляду справи, сторона обвинувачення вправі змінити саме обвинувачення чи відмовитися від такого.

Таким чином, покликання сторони захисту на практику ЄС є слушним, проте не стосується обвинувального акту у цьому кримінальному провадженні.

Керуючись ст. 370 -372 КПК України,
постановив:
у задоволенні клопотання захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_7 про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні за ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 296 КК України, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000727 від 14.04. 2016 року стосовно ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , - відмовити.

Ухвала остаточна та окремому оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_1