ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 638/2713/18

Провадження № 1-кп/638/417/19

27.03.2019 року Дзержинський районний суд міста Харкова в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участі прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальні акти у кримінальному провадженні, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005166 від 23.10.2017 року та № 0000839 від 27.02.2018 р. за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Максимівка Сахновщанського району Харківської області, громадянина України, українця, освіта неповна середня, не працюючого, не одруженого, утриманців не маючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 20.10.2006 року Кегічівським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком 1 рік, в силу ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;
- 24.11.2011 року Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч.1 ст. 263 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки, в силу ст.75 КК України звільнений від відбування з іспитовим строком 2 роки;
- 24.02.2012 року Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки 2 місяці;
- 09.01.2014 року Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі;
- 11.04.2014 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289,ст. 70, 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 07.05.2015 року скорочену невідбуту частину покарання на підставі ЗУ "Про амністію у 2014 році";
- 02.02.2016 року Сахновщинським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185, ст. 71, ст. 70 КК України, до позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць, звільнений 08.09.2016 року за відбуттям покарання;
- 23.11.2017 року Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки, в силу ст. 75 КК України звільнений від покарання з випробуванням на строк 2 роки;
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ч. 3 ст. 185 КК України,-
встановив:
22.10.2017 року о 18:30 год., ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 знаходячись на вулиці, біля буд. 4, по провулку Рогатинському в м. Харкові побачив автомобіль марки «Peugeot» моделі «Вохеr», д.н.з. « НОМЕР_1 », який на праві власності належить ОСОБА_5 1983 р.н., де ОСОБА_4 побачив автомагнітолу марки «BOSH» моделі «Fiat 263 New Doblo».
Після чого у ОСОБА_4 виник корисливий умисел, спрямований на таємне заволодіння чужим майном, а саме автомагнітолою марки «BOSH» моделі «Fiat 263 New Doblo». Реалізуючи свій злочинний умисел, переслідуючи при цьому корисливу мету наживи, ОСОБА_4 , переконавшись в тому, що його дії не будуть помічені оточуючими, скориставшись вечірнім часом доби, розбив вікно правої пасажирської двері вищевказаного автомобіля та проник до автомобілю. Продовжуючи реалізацію свого злочинного корисливого умислу, з метою особистого збагачення, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, шляхом пошкодження панелі приладів автомобілю марки «Peugeot» моделі «Вохеr», д.н.з. « НОМЕР_1 » який на праві власності належить ОСОБА_5 1983 р.н., заволодів автомагнітолою марки «BOSH» моделі «Fiat 263 New Doblo».
Проте, довести свій злочинний намір до кінця та розпорядитися викраденим майном на свій розсуд ОСОБА_4 не зміг, з причин, які не залежали від його волі, оскільки злочинні та протиправні дії останнього були припинені гр. ОСОБА_6 , у зв`язку із чим ОСОБА_4 не зміг обернути викрадене майно на свою користь. Своїми злочинними діями ОСОБА_4 міг спричинити ОСОБА_5 шкоду на загальну суму 750,00 грн, що підтверджується висновком судово-товарознавчої експертизи №21958 від 20.11.2017 року.
Крім цього, 30.08.2017 року у денний час доби, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , помітив амбарне приміщення, яке належить ОСОБА_7 , у якому помітив дриль акумуляторну марки «WINTECH» моделі WCD-18N.Реалізуючи свій злочинний умисел , переслідуючи при цьому корисливу мету наживи, будучи раніше судимим за корисливі злочини, діючи повторно, ОСОБА_4 переконавшись в тому, що його протиправні дії не будуть помічені оточуючими, маючи корисливий намір, з метою особистого збагачення, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно заволодів дрилю марки «WINTECH» моделі WCD-18N, вартість якої згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №5946 від 26.03.2018 року, 1164,24 грн. У подальшому ОСОБА_4 з місця скоєння кримінального правопорушення-злочину зник у невідомому напрямку, та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, обернувши його на власну користь.
Крім того, 26.02.2018 року о 18.00 год. ОСОБА_4 , маючи корисливий, злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна поєднане з проникненням до приміщення, знаходячись за адресою: АДРЕСА_4 , помітив складські приміщення, яке належить ОСОБА_8 . Реалізуючи свій злочинний умисел, будучи раніше судимим за корисливі злочини та діючи повторно, переслідуючи при цьому корисливу мету наживи, ОСОБА_4 прибув на місце вчиненя кримінального правопорушення із заздалегідь придбаним візком для транспортування речей. У подальшому ОСОБА_4 пошкодивши задню частину стіни із шлакоблоків шляхом розбору, проник до зазначеного приміщення, звідки таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_8 , а саме: алюмінієву фольгу розміром 53х65 см, товщиною 0,3 мм, вагою 100 кг, вартість яких згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №5182 від 23.03.2018 року, 11900,00 грн. та мідний кабель чотирьох жильний, маркування ВВГ10х4, довжиною 20 метрів вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №5182 від 23.03.2018 року, 674,94 грн. Вказане майно ОСОБА_4 завантажив на заздалегідь придбаний візок та з місця скоєння злочину зник, у подальшому розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, обернувши його на свою користь.
Крім того, 28.02.2018 року о 21.00 год. ОСОБА_4 , маючи корисливий злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням до приміщення, знаходячись за адресою: АДРЕСА_4 , помітив складські приміщення, яке належить ОСОБА_8 . Реалізуючи свій злочинний умисел, будучи раніше судимим за корисливі злочини та діючи повторно, переслідуючи при цьому корисливу мету наживи, ОСОБА_4 , пошкодивши запірний пристрій вхідних дверей, а саме зірвавши руками металеву запірну планку із петлями, на які кріпився навісний металевий замок на вхідних дверях до складського приміщення, проник до зазначеного приміщення, звідки таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_8 , а саме: ноутбук моделі «НР» Pavilion dv6-1315e 15,6/Pentium Dual Core T4400, с/н VT941TF#FCB, вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №4822 від 12.03.2018 року, 3150,00 грн.; фітнес-браслет марки «Xiaomi MI Band 1 S Pulse» вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №4822 від 12.03.2018 року, 300,00 грн. З зазначеним викраденим майном ОСОБА_4 з місця скоєння злочину зник, у подальшому розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, обернувши його на свою користь.

Допитаний обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні визнав себе винним у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених ч.3 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України у повному обсязі, та підтвердив обставини, викладені у обвинувальних актах, у вчиненому розкаявся.

Суд зі згоди прокурора, обвинуваченого, відповідно до частини 3 статті 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясував, чи правильно розуміє обвинувачений зміст цих обставин, не оспорює їх, і не наполягає на дослідженні всіх доказів у справі, у суду відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, а також роз`яснив, що у такому випадку обвинувачений буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Аналізуючи представлені докази в їх сукупності, суд дійшов висновку щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_4 та кваліфікує його дії: за епізодом вчиненим 22.10.2017 року за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, тобто незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно; за епізод 30.08.2017 року за ч. 2 ст. 185 КК України, тобто крадіжку таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно; за епізод 26.02.2018 року за ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка) поєднана з проникненням в інше приміщення, вчинене повторно; за епізод 28.02.2018 року за ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка) поєднана з проникненням в інше приміщення, вчинене повторно.
При вирішенні питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер і ступінь важкості вчинених кримінальних правопорушень-злочинів, які у відповідності до статті 12 Кримінального кодексу України відносяться до тяжких злочинів, а також особу обвинуваченого.
Так, ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, офіційно непрацевлаштований, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває.
Відповідно до статті 66 Кримінального кодексу України, обставиною, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_4 суд визнає щире каяття.
Відповідно до статті 67 Кримінального кодексу України, обставиною, що обтяжує відповідальність ОСОБА_4 суд визнає рецидив злочинів.
Відповідно до частини 2 статті 50 Кримінального кодексу України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.
Пленум Верховного Суду України в Постанові №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» звертає увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визначається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватись вимог статті 65 Кримінального кодексу України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Відповідно до вимог ст. 65 Кримінального кодексу України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що за епізод вчинений 22.10.2017 року за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, ОСОБА_4 необхідно призначити покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 рік.
За епізод вчинений 30.08.2017 року за ч.2 ст. 185 КК України, ОСОБА_4 необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік.
Окрім того, епізоди злочинної діяльності ОСОБА_4 , вчинені 30.08.2017 року та 22.10.2017 року, мали місце до ухвалення вироку Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23.11.2017 року, а тому остаточне покарання суд призначає відповідно до приписів частини 4 статті 70 Кримінального кодексу України, тобто за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим. Тому суд вважає за необхідне призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на чотири роки.

За епізодами вчиненими 26.02.2018 року та 28.02.2018 року за ч. 3 ст. 185 КК України, суд вважає за необхідне призначити покарання з урахуванням ст. 71 КК України у вигляді чотирьох років одного місяця позбавлення волі.

З урахуванням положень ст. 70 та ст. 71 КК України, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляді чотирьох років двох місяців позбавлення волі.

Також, за приписами частини 5 статті 72 Кримінального кодексу України (зі змінами у відповідності до Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року), зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі .
При цьому, у строк попереднього ув`язнення включається строк: а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи; ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.
Судом встановлено, що згідно ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 07.03.2018 року відносно ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, та протягом судового розгляду об`єднаного кримінального провадження обвинувачений знаходився під вартою.
Відповідно до правового висновку Великої палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 29 серпня 2018 року щодо застосування норми права, передбаченої частиною 5 статті 72 Кримінального кодексу України (зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, справа №13-31-кс18), якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає частина 5 статті 72 Кримінального кодексу України в редакції Закону №838-VIII. У такому разі Закон №838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону №2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону №2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до частини 2 статті 5 Кримінального кодексу України не допускається.
Відповідно до ч. ч. 5,6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються судами при застосуванні таких норм права.
Оскільки епізоди злочинної діяльності ОСОБА_4 мали місце: 22.10.2017 року, 30.08.2017 року, 26.02.2018 року, 28.02.2018 року, тобто жоден з епізодів не був вчинений до 20 червня 2017 року, відносно нього не продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення, адже під варту він був взятий лише 07.03.2018 року, то зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання щодо нього повинно здійснюватися з урахуванням положень частини 5 статті 72 Кримінального кодексу України в редакції Закону № 2046-VIII від 18.05.2017, у зв`язку з чим строк попереднього ув`язнення з 07.03.2018 року повинен бути зарахований у строк покарання за даним вироком по дату набрання вироком законної сили, з розрахунку один день за день.
Цивільний позов заявлено не було.
Судові витрати по відшкодуванню вартості проведених по справі судово- товарознавчої експертизи №5946 від 26.03.2018 року на суму 858,00 грн.; судово- товарознавчої експертизи №5182 від 23.03.2018 року на суму 572,00 грн.; судово- товарознавчої експертизи №4822 від 12.03.2018 року на суму 715,00 грн.; судово- товарознавчої експертизи №21958 від 20.11.2017 року на суму 594,00 грн. суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.
Питання про долю речових доказів і документів вирішити на підставі статті 100 КПК України.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України суд,-

ухвалив:

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України та призначити покарання:
-за ч. 2 ст. 185 КК України призначити покарання у вигляді позбавлення волі на 1 (один) рік;
-за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України призначити покарання у вигляді обмеження волі на 1 (один) рік;

В силу ч. 4 ст. 70 КК України, приєднати невідбуту частину вироку Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23.11.2017 року та призначити покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
-за ч. 3, ст. 185 КК України, призначити покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 1 (один) місяць позбавлення волі.
В силу ст. 70,71 КК України, кінцево призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 2 (два) місяці.
Запобіжний захід, застосований відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківська установа виконання покарань (№27)» до набрання вироком законної сили залишити без змін.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту його фактичного затримання, а саме з 07.03.2018 року.
Речові докази - вважати повернутим потерпілому.
Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави судові витрати на проведення судово- товарознавчої експертизи №5946 від 26.03.2018 року на суму 858,00 грн.; судово- товарознавчої експертизи №5182 від 23.03.2018 року на суму 572,00 грн.; судово- товарознавчої експертизи №4822 від 12.03.2018 року на суму 715,00 грн.; судово- товарознавчої експертизи №21958 від 20.11.2017 року на суму 594,00 грн.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Головуючий: