Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 280/1170/18
Провадження № 1-кп/280/113/19
ВИРОК
Іменем України

26 лютого 2019 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000403 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Студениця Коростишівського району Житомирської області, громадянина України, з неповною середньо-спеціальною освітою, неодруженого, дітей на утриманні не має, непрацюючого, депутатом та інвалідом не є, судимий: 17.07.2018 Бобровицьким районним судом Чернігівської області за ч.4 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 , будучи притягнутим до кримінальної відповідальності за ч. 4 ст. 185 КК України, на шлях виправлення та перевиховання не став, та знову вчинив тяжкий умисний злочин за таких обставин.

ОСОБА_4 08.07.2018 близько 14 години 35 хвилин знаходився на літній площадці магазину «Магніт» по вул. Церковна в селі Стрижівка Коростишівського району. У даному місці також знаходився ОСОБА_6 , який поставив свій велосипед марки «Totem Blast» біля входу до літньої площадки.

У цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на повторне викрадення велосипеду «Totem Blast». Діючи умисно, розуміючи, що ОСОБА_6 є власником велосипеда та усвідомлює сутність його дій, діючи відкрито та зухвало, заволодів велосипедом марки «Totem Blast» вартістю 3784,14 гривень, завдавши своїми діями потерпілому шкоду на вищевказану суму.

Суд розглядає кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, відповідно до вимог ст. 337 КПК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину у висунутому обвинуваченні за ч. 2 ст. 186 КК України визнав повністю, у вчиненому щиросердно розкаявся, пояснив суду, що дійсно, при обставинах, зазначених в обвинувальному акті, скоїв інкриміноване діяння, 08.07.2018 забрав велосипеда у потерпілого, так як подумав, що потерпілий вкрав його телефон, велосипед повернув працівникам поліції, йому невідомо, чи повернутий велосипед потерпілому.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні просив при призначенні покарання обвинуваченому врахувати його позитивну характеристику, також що ОСОБА_7 добровільно повернув викрадений велосипед.

Потерпілий ОСОБА_6 подав до суду заяву про розгляд кримінального провадження за відсутності, при призначенні обвинуваченому покарання поклався на розсуд суду.

Обвинувачений ОСОБА_4 , захисник та прокурор не заперечували фактичні обставини кримінального провадження і не заперечували проти визнання недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються. При цьому судом встановлено, що всі учасники судового розгляду правильно розуміють зміст фактичних обставин кримінального провадження, і немає сумнівів у добровільності й істинності їх позиції. Учасникам судового провадження роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку. У зв`язку з викладеним, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

За таких обставин, сукупність наведених і оцінених судом доказів, дозволяє суду прийти до висновку, що винність обвинуваченого ОСОБА_4 доведена, дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України, як умисні дії, які виразились у відкритому повторному викраденні чужого майна.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. Згідно вимог ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими,так і іншими особами.

Вказана позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». А у справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) суд встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити «особистий і надмірний тягар для особи»

При призначенні виду та міри покарання ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого останнім кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 186 КК України є тяжким злочином, ОСОБА_4 раніше судимий, неодружений, не працює, неповнолітніх осіб на утриманні не має, за місцем проживання характеризується позитивно, а також те, що обвинувачений ОСОБА_4 під час досудового розслідування завдану матеріальну шкоду потерпілому відшкодував.

Щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення є обставиною, яка пом`якшує покарання.

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Обираючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує обставини кримінального провадження, дані про особу обвинуваченого, його відношення до вчиненого, наслідки, що наступили від вчиненого, позицію потерпілого і вважає, що його виправлення і перевиховання, попередження з його боку здійснення нових злочинів і досягнення інших цілей покарання, неможливо без ізоляції від суспільства, останньому слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті кримінального закону, остаточно за правилами, передбаченими ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, призначеного за даним вироком та покарання, призначеного ОСОБА_4 за вироком Бобровицького районного суду Чернігівської області від 17 липня 2018 року за ч. 4 ст. 185 КК України.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у кримінальному провадженні не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Арешт на майно обвинуваченого ОСОБА_4 у кримінальному провадженні не накладався.

Питання щодо процесуальних витрат та речових доказів у кримінальному провадженні необхідно вирішити відповідно до ст. ст. 100, 124 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 124, ч.3 ст.349, 368, 370, 373-374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, призначеного за даним вироком та вироком Бобровицького районного суду Чернігівської області від 17 липня 2018 року, остаточно призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді 5 (п`яти) років 2 (двох) місяців позбавлення волі, зарахувавши у строк покарання частково відбуте покарання за вироком Бобровицького районного суду Чернігівської області від 17 липня 2018 року.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з 17.07.2018.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення судової товарознавчої експертизи у розмірі 1430,00 гривень.

Речові докази: велосипед марки «Totem Blast», який знаходиться на зберіганні потерпілого ОСОБА_6 залишити у розпорядженні останнього.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Коростишівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1