Справа № 639/673/19
Провадж. № 1-в/639/158/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2019 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника ХВК №18 ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в режимі відеоконференції провадження за клопотанням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Петрівське Балаклійського району Харківської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , засудженого вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 26 листопада 2015 року за ч. 2 ст. 289, ст.71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі без конфіскацією майна,

про умовно-дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України,-

в с т а н о в и в :

До Жовтневого районного суду м. Харкова з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відповідно до вимог ст. 81 КК України звернувся засуджений ОСОБА_5 ..
У судовому засіданні засуджений підтримав подане клопотання та просив його задовольнити, посилаючись на те, що він позитивно характеризується, відбув більш ніж 2/3 призначеного строку покарання, заохочувався адміністрацією установи, сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Прокурор та представник ХВК №18 проти задоволення клопотання заперечували, посилаючись те, що засуджений мав стягнення, фактично не приймає участі у роботі самодіяльних організацій,має значний строк не відбутого покарання, характеризується посередньо, своїм ставленням до праці та поведінкою не довів своє виправлення.

Вислухавши думку прокурора, представника ХВК №18, пояснення засудженого, дослідивши матеріали судової справи та особової справи засудженого, суд приходить до таких висновків.
Відповідно до вимог ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

За змістом даної норми умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду.

Вимогами п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної комісії (п.13 постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 року).

При цьому, згідно положень п.17 вказаної постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 року, відповідні висновки можуть бути зроблені після ретельного з`ясовування ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його намірів щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Суд зазначає, що сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни.

При вирішенні питання про можливість умовно-дострокового звільнення засудженого дослідженню підлягає процес (обставини) відбування засудженим всього періоду відбування ним покарання, а не окремо взятого відрізку часу. Висновок про наявність підстав для умовно-дострокового звільнення може бути зроблений за умови системних та усталених позитивних змін, що відображаються, зокрема в поведінці засудженого та його ставленні до праці, та які свідчать про доведення засудженим його виправлення.

З наданих до суду матеріалів вбачається, що ОСОБА_5 засуджений: 1) 04.08.2014 року Балаклійським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки; 2) 26.11.2015 року Балаклійським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 289, ст.71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 18.08.2016 рокуОСОБА_5 на підставі ч.5 ст. 72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення з 26.11.2015 року по 31.05.2016 року включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання рахується з 26.11.2015 року, кінець строку відбування покарання 21.06.2020 року. На момент розгляду клопотання ОСОБА_5 відбув 3 роки 8 місяців 27 днів строку призначеного покарання, лишилось 1 рік 4 місяці 3 дні не відбутого строку.
Як вбачається з характеристики засудженого, ОСОБА_5 з 27.11.2015 року по 06.06.2016 року утримувався в ДУ «Харківський слідчий ізолятор», характеризувався негативно, мав 1 (одне) стягнення, яке на теперішній час погашено, заохочень не мав, до праці не залучався.

З 06.06.2016 року відбуває покарання в ДУ «Холодногірська виправна колонія (№18)».

За період відбування покарання характеризується посередньо, мав 1 (одне) стягнення, яке на даний час погашено у встановленому законодавством порядку, з метою стимулювання правослухняної поведінки заохочувався адміністрацією установи 2 (два) рази.

Засуджений ОСОБА_5 в установі працевлаштований малярем, доручену роботу виконує під наглядом представників адміністрації установи. Він дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи, з метою поблажливого ставлення до себе; не здійснює за майном установи і предметами, якими користується при виконані дорученої роботи,належний догляд, використовує його не тільки за призначенням; не виконує передбаченні законом вимоги персоналу; свідомо уникає виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні; допускає порушення вимог пожежної безпеки і безпеки праці; приймає участь у програмі диференційного виховного впливу «Подолання алкогольної залежності», але до її реалізації ставиться без особистої зацікавленості.

На комісії установи від 08.02.2017 року розглядалося питання можливого застосування ст.ст. 100; 101 Кримінально-виконавчого кодексу України - рішенням комісії установи, засудженому ОСОБА_5 відмовлено.

На комісії установи від 13.12.2017 року розглядалося питання можливого застосування заміни невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким обмеження волі згідно статті 82 Кримінального кодексу України - рішенням комісії установи, засудженому було відмовлено, згідно особистої заяви.

На засіданнях дисциплінарної комісії ДУ «Холодногірська виправна колонія (№18)» 04.07.2018 року та 04.10.2018 року за результатами проведення оцінювання поведінки ОСОБА_5 , дотримання ним правил внутрішнього розпорядку та вимог безпеки праці не встановлено підстав застосування до засудженого заходів заохочення.

31.10.2018 року на засіданні комісії по розгляду матеріалів про умовно-дострокове звільнення засуджених згідно ст. 81 КК України прийнято рішення про утримання від представлення матеріалів в суд щодо умовно-дострокового звільнення ОСОБА_5 , адже він не довів свого виправлення.

Враховуючи, що ОСОБА_5 неодноразово судимий за умисні корисливі злочини; вчинив тяжкий умисний злочин під час іспитового строку, визначеного попереднім вироком за тяжкий злочин, тобто його поведінка не свідчить про позитивну тенденцію у випадку заохочення до правослухняної поведінки, а остання навпаки потребує ретельного контролю; за період відбування покарання мав стягнення, а також те, що він має значний термін невідбутого покарання, призначеного судом, фактично характеризується за місцем відбування покарання посередньо, суд приходить до висновку, що на даний час засуджений ОСОБА_5 своєю поведінкою і ставленням до праці не довів свого виправлення.

Таким чином, судовим розглядом не встановлено умов, передбачених ст.81 КК України, для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_5 , а тому його клопотання не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 81 КК України, ст. 537, 539 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України засудженого ОСОБА_5 - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду впродовж 7 днів з моменту її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова.

Суддя ОСОБА_1