Справа № 298/214/18
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

30.01.2019 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,

та учасників судового розгляду : прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 , та їх захисника адвоката ОСОБА_11 ,

представника потерпілого ДП «Прикарпатзахідтранс» - ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп /4806/195/2019 відомості про кримінальні правопорушення в якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) та об`єднані 09.03.2017 за № 0000321, за апеляційними скаргами, які подали прокурор відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_5 (далі прокурор) та представник потерпілої особи директор ТзОВ «Прикарпатзахідтранс» ОСОБА_13 ,

ВСТАНОВИВ :

ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 травня 2018 року обвинувальний акт, складений і затверджений щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого у АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, із професійно-технічною освітою, тимчасово не працюючого, відповідно до ст. 89 КК України не судимого,

за ч. 5 ст. 185 та ч. 3 ст. 292 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_3 , зареєстрованого у АДРЕСА_4 , громадянина України, українця, із професійно-технічною освітою, тимчасово не працюючого, відповідно до ст. 89 КК України не судимого,

за ч. 5 ст. 185 та ч. 3 ст. 292 КК України,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та мешканця АДРЕСА_5 , та АДРЕСА_6 , зареєстрованого у АДРЕСА_7 , громадянина України, українця, з вищою освітою, тимчасово не працюючого, раніше не судимого,
за ч. 5 ст. 185, ч. 1 ст. 292, ч. 2 ст. 292, ч. 3 ст. 292 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця с. Угля Тячівського району Закарпатської області, мешканця та зареєстрованого в АДРЕСА_8 , громадянина України, українця, із середньою освітою, тимчасово не працюючого, відповідно до ст. 89 КК України не судимого,

за ч. 5 ст. 185, ч. 1 ст. 292, ч. 3 ст. 292 КК України,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця смт. Великий Березний Великоберезнянського району Закарпатської області, мешканця та зареєстрованого в АДРЕСА_9 , громадянина України, українця, із загальною середньою освітою, тимчасово не працюючого, раніше не судимого,

за ч. 5 ст. 185 та ч. 3 ст. 292 КК України, повернуто прокурору разом з усіма додатками.

В ухвалі суду вказується на те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам передбаченим п. п. 5, 7 ч. 2 та п. 2 ч. 4 ст. 291 КПК України. Зокрема, в обвинувальному акті мають місце суттєві суперечності між кількістю вилученого дизельного пального та кількістю пального, у викраденні якого обвинувачуються ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а також не відображено за яких обставин, яким способом, одноразово чи в декілька епізодів, обвинуваченими було викрадено дизельне пальне у кількості 80,118 тон. Крім того, в ухвалі вказується на те, що в обвинувальному акті не викладено в чому саме полягала роль ОСОБА_6 , як організатора злочинної групи, та не розмежовано дії обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 за ч. 5 ст. 185 КК України (висунуте їм обвинувачення є повністю ідентичним), що у свою чергу позбавляє обвинувачених на належний захист від висунутого їм обвинувачення. Вказується також на те, що до обвинувального акту не додано цивільного позову потерпілого в кримінальному провадженні, оскільки до обвинувального акту додано розписки обвинувачених, що ними отримано копії цивільного позову ТОВ «Прикарпатзахідтранс», однак, у дійсності до обвинувального акту додано цивільний позов іншої юридичної особи Дочірнього підприємства «Прикарпатзахідтранс», яка має іншого керівника. Тому обвинувальний акт разом із додатками повернуто прокурору.

В апеляційних скаргах:

- прокурор вказує на те, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою. Апелянт вважає, що при складанні обвинувального акту та направленні його до суду стороною обвинувачення дотримані вимоги ст. 291 КПК України. У доповненні до апеляційної скарги прокурор посилається на те, що твердження суду про те, що до обвинувального акту не додано цивільного позову в кримінальному провадженні, є необґрунтованим, оскільки 18.08.2017 було заявлено цивільний позов юридичною особою ДП «Прикарпатзахідтранс», яка на той момент була визнана потерпілим саме у цьому кримінальному провадженні, однак, у подальшому, пройшла реорганізація юридичної особи зі зміною організаційної форми з Дочірнього підприємства на Товариство з обмеженою відповідальністю. Крім того, вказує на те, що ТОВ «Прикарпатзахідтранс» має той самий ідентифікаційний код юридичної особи 13990932, ту саму юридичну адресу й до січня 2018 мало того ж керівника ОСОБА_14 , що і ДП «Прикарпатзахідтранс», що у свою чергу свідчить про те, що воно є універсальним (повним) правонаступником, до якого перейшли всі права та обов`язки ДП «Прикарпатзахідтранс», зокрема, і бути потерпілим та цивільним позивачем у цьому кримінальному провадженні, тобто є належною стороною. Твердження суду про те, що в обвинувальному акті не викладено у чому саме полягала роль ОСОБА_15 , яка організатора злочинної групи, і що висунуте ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 обвинувачення є повністю ідентичним, прокурор вважає такими, що не відповідають дійсності, оскільки в обвинувальному акті чітко зазначено всі дії, які вчинив ОСОБА_6 особисто, як організатор, а відведені обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 організатором ОСОБА_6 обов`язки та виконані ними безпосередньо дії відрізняються, що й підтверджується змістом обвинувального акту, і при цьому, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 є співвиконавцями, безпосередньо приймали участь як у підготовці, так і в скоєнні інкримінованих їм кримінальних правопорушень, що свідчить про те, що надані їм організатором деякі обов`язки та вчинені ними дії є спільними. Разом із тим, прокурор вважає, що твердження суду про наявність суперечності між кількістю вилученого дизельного пального і кількістю пального, у викраденні якого обвинувачуються ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а також про те, що в обвинувальному акті не вказано яким способом, одноразово чи в декілька епізодів обвинуваченими було викрадено дизельне пальне у кількості 80,118 тон, - не свідчать про невідповідність обвинувального акту нормам КПК України, оскільки ці питання повинні досліджуватись безпосередньо в ході судового розгляду, під час допиту учасників процесу та дослідження письмових доказів (висновків експерта, документів тощо). При цьому, вказує на те, що в обвинувальному акті обґрунтовано зазначено, що обвинувачені у період з 11 по 16 серпня 2017 року викрадали нафтопродукти і транспортували їх до невстановлених досудовим розслідуванням місць збуту, а оскільки такі дії були незаконними та таємними, тому органом досудового розслідування не встановлено якими кількостями та скільки разів обвинуваченими здійснено транспортування викрадених нафтопродуктів до місць збуту, однак, на підставі відомостей, що містяться в документах із розрахунками, що надані потерпілим ТОВ «Прикарпатзахідтранс», встановлено загальну кількість викраденого нафтопродукту 80,118 тон, а враховуючи, що перекачування нафтопродуктів з нафтопродуктопроводу до ємностей здійснювалось постійно без зупинок із 11.08.2017 до моменту затримання обвинувачених на місці події, останнім інкримінується викрадення вищевказаної кількості нафтопродукту в межах єдиного умислу, шляхом вчинення описаних в обвинувальному акті дій, а тому, виділення кожного епізоду окремо не здійснювалось. Крім того, вказує на те, що в порушення вимог передбачених ст. 372 КПК України, в оскаржуваній ухвалі не зазначено анкетних даних обвинувачених, зокрема, року, місяця, дня та місця народження, проживання. Просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою призначити судовий розгляд кримінального провадження колегією суддів Мукачівського міськрайонного суду;

- директор ТОВ «Прикарпатзахідтранс» ОСОБА_13 вказує на те, що ухвала суду є незаконною і такою, що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що потерпілим та цивільним позивачем у цьому кримінальному провадженні є ТОВ «Прикарпатзахідтранс», про що вказано на сторінці 66 обвинувального акту. Зазначає, що на момент вчинення злочину ТОВ «Прикарпатзахідтранс» мало назву ДП «Прикарпатзахідтранс» із тим самим кодом та юридичною адресою, що відображено на сторінці 5 обвинувального акту, в зв`язку із чим, цивільний позов і було підготовлено від позивача ДП «Прикарпатзахідтранс», однак, 19.08.2017 за рішенням власника була проведена державна реєстрації перетворення ДП «Прикарпатзахідтранс» у ТОВ «Прикарпатзахідтранс», яке є правонаступником ДП і прийняло на себе всі його права та обов`язки (фактично відбулася зміна організаційно-правової форми з ДП на ТОВ, при цьому, код ЄДРПОУ, за яким визначається юридична особа, залишився тим самим). Разом із тим, посилається на те, що в обвинувальному акті в повному обсязі викладені фактичні обставини кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, а на сторінці 67 обвинувального акту зазначено повний розмір завданої матеріальної шкоди, а складові та розрахунки (викрадене дизпаливо, витрати на ліквідацію та транспортування) відображено в цивільному позові та додатках до нього. При цьому, зазначає, що характер і розмір матеріальної шкоди, заподіяної злочином, наявність причинного зв`язку між вчиненим і шкодою, що настала, роль і ступінь участі кожного з обвинувачених у її заподіянні, не підлягають до з`ясування судом під час підготовчого судового засідання, оскільки такі обставини повинні з`ясовуватись при розгляді кримінальної справи на основі всебічного, повного й об`єктивного дослідження всіх її обставин, про що наголошується в п. 6 постанови № 3 Пленуму ВСУ від 31.03.1989 (зі змінами, внесеними згідно з постановами Пленуму ВСУ № 13 від 25.12.92 та № 12 від 03.12.97). Просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою призначити розгляд обвинувального акту в суді першої інстанції.

У запереченні на апеляційну скаргу прокурора захисник адвокат ОСОБА_11 , вказує на те, що апеляційна скарга прокурора є безпідставною. Посилається на те, що в обвинуваченні відсутні посилання на достовірні докази встановлення кількості нібито викраденого обвинуваченими дизельного пального, що безпосередньо впливає на кваліфікацію їх дій, а вимоги на відшкодування збитків від кримінального правопорушення заявлено суб`єктом, якого не існує ДП «Прикарпатзахідтранс», діяльність якого припинена 19.08.2017, що має наслідком втрату процесуальних право- та дієздатності. Вважає, що суд дійшов правильного висновку про те, що мають місце суттєві суперечності між кількістю вилученого дизельного пального та кількістю пального, у викраденні якого обвинувачуються ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , і з огляду на практику ЄСПЛ обґрунтовано зазначив, що така неконкретизація в обвинувальному акті позбавляє обвинувачених на належний захист від висунутого їм обвинувачення. Твердження суду про те, що до обвинувального акту додано розписки обвинувачених про отримання цивільних позовів ТОВ «Прикарпатзахідтранс», однак до обвинувального акту додано цивільний позов іншого суб`єкта ДП «Прикарпатзахідтранс», вважає такими, що відповідають дійсності та є об`єктивними, що у свою чергу свідчить і про те, що є не зрозумілим кому, в якому обсязі та за які протиправні дії підлягає відшкодуванню вартість нібито викраденого дизельного пального ТОВ «Прикарпатзахідтранс» чи ДП «Прикарпатзахідтранс». Крім того, посилається на те, що доводи прокурора в обґрунтування заперечення висновку суду про те, що обвинувачення є повністю ідентичним для кожного з обвинувачених, не знаходять свого підтвердження, оскільки обвинувачення сформульоване для кожного обвинуваченого однаково, є повністю ідентичним, різниці в текстах обвинувачення немає жодної. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу без змін.

У запереченні на апеляційну скаргу, яку подав директор ТОВ «Прикарпатзахідтранс» ОСОБА_13 , захисник ОСОБА_11 вказує на те, в апеляційній скарзі не наведено об`єктивних мотивів для скасування ухвали суду. Посилається на те, що доводи апеляційної скарги про те, що на момент вчинення злочину ТОВ «Прикарпатзахідтранс» мало назву ДП «Прикарпатзахідтранс» із тим самим кодом та тою самою юридичною адресою, не відповідають дійсності, оскільки відповідно до інформаційної довідки з реєстру юридичних осіб та ФОП ТОВ «Прикарпатзахідтранс» було утворене 23.11.2001 під своєю власною назвою за реєстровим № 1 608 664, а відомості про ДП «Прикарпатзахідтранс» внесено реєстратором до реєстру за № 1 608 120 0000 000223 також під власною назвою. Крім того, зазначає, що відповідно до обвинувального акту матеріальна шкода, завдана передбаченими ч. 5 ст. 185 та ч. 3 ст. 292 КК України кримінальними правопорушеннями, ТОВ «Прикарпатзахідтранс» складає 1709422,14 грн., і при цьому, відповідно до повідомлення про підозру від 16.08.2017 та 23.08.2018 орган досудового розслідування підозрював її підзахисних за ч. 3 ст. 185 КК України, тобто у викраденні 8 990 кг. дизельного пального, вартість якого відповідала санкції ч. 3 ст. 185 КК України до 200000 грн. на той момент, а відповідно до підозри від 05.01.2018 та обвинувального акту, дії її підзахисних були перекваліфіковані із ч. 3 на ч. 5 ст. 185 КК України, однією із кваліфікуючих ознак якої є особливо великий розмір, сума що в 600 і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, а тому, при підготовці до судового розгляду надважливим є питання якісно сформульованого обвинувачення, в якому повинно бути чітко визначено кваліфікацію, що залежить від розміру шкоди, завданої потерпілій особі, та від якого під час судового розгляду залежить встановлення винуватості та призначення покарання. Разом із тим, зазначає, що на аркуші 3 інформаційної довідки № 1 вказано, що 19.08.2017 реєстратором внесено запис про припинення ДП «Прикарпатзахідтранс», у зв`язку із чим, із цієї дати відповідно до коментованих норм ЦК України, цей суб`єкт втратив процесуальну правоздатність і не може бути учасником будь-якого кримінального провадження в суді.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення учасників судового розгляду : прокурора та представника потерпілого ДП «Прикарпатзахідтранс» - ОСОБА_12 , які підтримали апеляційні скарги й просили їх задовольнити; обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та їх захисника адвоката ОСОБА_11 , які судове рішення вважають законним та обґрунтованим і заперечували щодо задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України суд у підготовчому судовому засіданні має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно повернув обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 прокурору, а висновки суду про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України з наведених в ухвалі підстав, колегія суддів визнає такими, що не є підставою для його повернення прокурору з огляду на наступне.
Так, відповідно до ст. 291 КПК України, обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема, якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим. Обвинувальний акт має містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого; анкетні відомості кожного потерпілого; прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витрат на залучення експерта; дату та місце його складання та затвердження. Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.
Як убачається зі змісту обвинувального акту, такийскладений та підписаний слідчим і затверджений прокурором, містить дату та місце його складання та затвердження, найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер, анкетні відомості обвинувачених та потерпілих, прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, розмір витрат на залучення експертів, а також посилання на те, що обставин, що обтяжують чи пом`якшують покарання не встановлено (а. к. п. 1 44).

Із матеріалів судового провадження також вбачається, що до обвинувального акту додано передбачені ч. 4 ст. 291 КПК України додатки реєстр матеріалів досудового розслідування, цивільний позов, розписки обвинувачених та захисників про отримання копій обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування (а. к. п. 45-119).

Тому, доводи апеляційних скарг про те, що при складанні обвинувального акту та направленні його до суду стороною обвинувачення дотримані вимоги ст. 291 КПК України, - колегія суддів визнає такими, що знайшли своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, а висновки суду першої інстанції про те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам передбаченим п. п. 5, 7 ч. 2 та п. 2 ч. 4 ст. 291 КПК України, - вважає такими, що спростовуються наведеним вище.

Разом із тим, проаналізувавши зміст наявного в матеріалах справи обвинувального акту та доданих до нього матеріалів, колегія суддів визнає такими, що не ґрунтуються на змісті обвинувального акту та обставинах справи й висновки суду першої інстанції про те, що в обвинувальному акті не викладено в чому саме полягала роль ОСОБА_6 , як організатора злочинної групи, та не розмежовано дії обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 за ч. 5 ст. 185 КК України (висунуте їм обвинувачення є повністю ідентичним), що у свою чергу позбавляє обвинувачених на належний захист від висунутого їм обвинувачення. Не погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів визнає такими, що заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги прокурора про те, що в обвинувальному акті чітко зазначено всі дії, які вчинив ОСОБА_6 особисто, як організатор, а відведені обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 організатором ОСОБА_6 обов`язки та виконані ними безпосередньо дії відрізняються, що й підтверджується змістом обвинувального акту, і при цьому, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 є співвиконавцями та безпосередньо приймали участь як у підготовці, так і в скоєнні інкримінованих їм кримінальних правопорушень, що свідчить про те, що надані їм організатором деякі обов`язки та вчинені ними дії є спільними.

При цьому, висновки суду про те, щов обвинувальному акті мають місце суттєві суперечності між кількістю вилученого дизельного пального та кількістю пального, у викраденні якого обвинувачуються ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а також не відображено за яких обставин, яким способом, одноразово чи в декілька епізодів, обвинуваченими було здійснено викрадення дизельного пального у кількості 80,118 тон, - колегія суддів визнає таким, що не свідчать про невідповідність обвинувального акту нормам КПК України, оскільки ці питання повинні досліджуватись безпосередньо в ході судового розгляду, під час допиту обвинувачених, свідків та дослідження письмових доказів (висновків експерта, документів тощо). При цьому, колегія суддів враховує й доводи апеляційної скарги про те, що в обвинувальному акті обґрунтовано зазначено, що обвинувачені у період з 11 по 16 серпня 2017 року викрадали нафтопродукти і транспортували їх до невстановлених досудовим розслідуванням місць збуту, а оскільки такі дії були незаконними та таємними, тому органом досудового розслідування не встановлено якими кількостями та скільки разів обвинуваченими здійснено транспортування викрадених нафтопродуктів до місць збуту, однак, на підставі відомостей, що містяться в документах із розрахунками, що надані потерпілим ТОВ «Прикарпатзахідтранс», встановлено загальну кількість викраденого нафтопродукту 80,118 тон, а враховуючи, що перекачування нафтопродуктів з нафтопродуктопроводу до ємностей здійснювалась постійно без зупинок із 11.08.2017 до моменту затримання обвинувачених на місці події, останнім інкримінується викрадення вищевказаної кількості нафтопродукту в межах єдиного умислу, шляхом вчинення описаних в обвинувальному акті дій, а тому, виділення кожного епізоду окремо не здійснювалось.

Разом із тим, таким що не ґрунтується на матеріалах справи та спростовується наведеним вище, колегія суддів визнає і висновок суду про те, що до обвинувального акту не додано цивільного позову потерпілого в кримінальному провадженні, оскільки до обвинувального акту додано розписки обвинувачених, що ними отримано копії цивільного позову ТОВ «Прикарпатзахідтранс», однак, у дійсності до обвинувального акту додано цивільний позов іншої юридичної особи Дочірнього підприємства «Прикарпатзахідтранс», яка має іншого керівника. Не погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів враховує доводи апеляційних скарг та наявні в матеріалах справи докази, які підтверджують, що 18.08.2017 було заявлено цивільний позов юридичною особою ДП «Прикарпатзахідтранс», яка на той момент була визнана потерпілим у цьому кримінальному провадженні, однак, у подальшому, пройшла реорганізація юридичної особи зі зміною організаційної форми з Дочірнього підприємства на Товариство з обмеженою відповідальністю, і ТОВ «Прикарпатзахідтранс» має той самий ідентифікаційний код юридичної особи 13990932, ту саму юридичну адресу та до січня 2018 мало того ж керівника ОСОБА_14 , що у свою чергу свідчить про те, що воно є універсальним (повним) правонаступником, до якого перейшли усі права та обов`язки ДП «Прикарпатзахідтранс», зокрема, бути потерпілим та цивільним позивачем у цьому кримінальному провадженні, тобто є належною стороною.
Окрім того, проаналізувавши зміст оскаржуваної ухвали, колегія суддів визнає такими, що знайшли своє підтвердження і доводи апеляційної скарги прокурора про те, що в порушення вимог передбачених ст. 372 КПК України, в оскаржуваній ухвалі не зазначено анкетних даних обвинувачених, зокрема, року, місяця, дня та місця народження, проживання.

Тому, наведені в оскаржуваній ухвалі обставини, на які суд першої інстанції посилається як на підстави для повернення обвинувального акту, на переконання колегії суддів, не свідчать про необхідність повернення обвинувального акту прокурору та не перешкоджають суду першої інстанції призначити судовий розгляд кримінального провадження.

На будь-які інші порушення закону, які би давали підстави для повернення обвинувального акта в ухвалі суду не вказується й таких апеляційним судом не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що повернення обвинувального акту із зазначених в ухвалі підстав, призведе до необґрунтованого затягування розгляду кримінального провадження, і як наслідок, до порушення передбачених ст. 28 КПК України розумних строків судового розгляду.

Водночас, колегія суддів звертає увагу суду першої інстанції на дотримання розумних строків розгляду кримінального провадження, що є одним з основоположних принципів кримінального провадження та гарантією швидкого, повного та неупередженого розслідування та судового розгляду кримінального провадження, який закріплений у ст. 2 КПК України, що відображає вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо права кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Про обов`язковість дотримання розумного строку розгляду кримінальних справ неодноразово наголошував та встановлював порушення і Європейський суд з прав людини (справи «Смірнова проти Росії» від 24 липня 2003 року, «Вітрук проти України» від 16 вересня 2010 року, «Юртаєв проти України» від 31 січня 2006 року та інші).
Отже, з наведеного вбачається, що судом першої інстанції порушені вимоги кримінального процесуального закону при прийнятті рішення про повернення обвинувального акта прокурору, в зв`язку із чим, оскаржувана ухвала як незаконна та необґрунтована підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду обвинувального акту в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Керуючись ст. ст. 291, 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційні скарги, які подали прокурор відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_5 та директор ТзОВ «Прикарпатзахідтранс» ОСОБА_13 , задовольнити.

Ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 травня 2018 року, якою обвинувальний акт, складений і затверджений щодо ОСОБА_6 за ч. 5 ст. 185 та ч. 3 ст. 292 КК України, ОСОБА_7 за ч. 5 ст. 185 та ч. 3 ст. 292 КК України, ОСОБА_8 за ч. 5 ст. 185, ч. 1 ст. 292, ч. 2 ст. 292, ч. 3 ст. 292 КК України, ОСОБА_9 за ч. 5 ст. 185, ч. 1 ст. 292, ч. 3 ст. 292 КК України, ОСОБА_10 за ч. 5 ст. 185 та ч. 3 ст. 292 КК України, повернуто прокурору разом з усіма додатками, - скасувати, призначивши новий розгляд обвинувального акту в Мукачівському міськрайонному суді зі стадії підготовчого судового засідання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: