Справа № 640/2836/19
н/п 1-кс/640/2306/19
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"07" березня 2019 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
заявника - директора ТОВ «Поліетилен ПАК» ОСОБА_3 ,
адвоката ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5
встановив:
В обґрунтування клопотання заявник посилається на те, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24.10.2018 р., задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на грошові кошти товариства.
Заявник та його представник - адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримали повністю, просили про його задоволення. Також повідомили суду, що на даний час в апеляційному порядку ТОВ оскаржує Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24.10.2018 р. про накладення арешту та до даного часу апеляційною інстанцією рішення не прийнято та призначено її розгляд.
Прокурор в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись на те, що на теперішній час досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, а тому накладений арешт є актуальним.
Слідчий суддя, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування, якщо в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
За змістом ст. 174 КПК України, особа, яка звернулася з клопотанням про скасування арешту майна, повинна довести, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Слідчий суддя при постановленні ухвали від 24.10.2018 про арешт вказаного майна, виходив з того, що слідчим було доведено, що присутній ризик відчуження майна, передбачений статтею 170 КПК України, крім того, судом врахована можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумність, співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Як передбачено ч.1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Згідно положень ч. 2 ст. 170 КПК України метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до вимог ст.ст. 214, 223 КПК України, після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукувані) дії спрямовані на отримання (збирання) доказів. Повідомлення про підозру, відповідно до 276 КПК України, здійснюється тільки за наявності достатніх доказів для підозри особи у вчинені кримінального правопорушення.
Тому суд вважає дане клопотання передчасним та таким, що не підлягає задоволенню.
А тому на теперішній час слідчий суддя не вбачає підстав для скасування арешту з майна.
Обставини, встановлені ухвалою слідчого судді від 24.10.2018 р. при розгляді клопотання про арешт майна, на даний час перевіряються апеляційною інстанцією, а саме те, чи є арештоване майно речовим доказом матеріальним об`єктом, містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
З урахуванням викладеного, клопотання задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 107, 174, 372 КПК України, слідчий суддя, -
ухвалив:
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя - ОСОБА_1