Справа № 761/7127/18
Провадження № 1-кп/761/1467/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

провівши підготовче судове засідання у кримінальному провадженні, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001363 від 09.12.2015 року, відносно

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, з вищою освітою, працюючого на посаді головного державного ревізора інспектора відділу митного аудиту ГУ ДФС у м.Києві, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.361-2, ч.2 ст.361-2, ч.1 ст.368 КК України,

за участю:

секретаря ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В :

11 грудня 2018 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст.361-2, ч.2 ст.361-2, ч.1 ст.368 КК України.

Ухвалою від 12 грудня 2018 року вказане кримінальне провадження призначене до підготовчого судового засідання.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просив постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту у відкритому судовому засіданні, оскільки обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, підстав для прийняття рішень, передбачених п.п. 1-4 ч.3 ст. 314 КПК України немає.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 зазначила про те, що в обвинувальному акті невірно зазначене місце реєстрації та проживання ОСОБА_2 , щодо призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта поклалася на розсуд суду.

Обвинувачений ОСОБА_2 підтримав думку захисника.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження з приводу порушених питань у підготовчому судовому засіданні, вивчивши обвинувальний акт з додатками, суд дійшов до висновку, що обвинувальний акт з додатками підлягає поверненню прокурору з таких підстав.

Згідно з п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Згідно пункту 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально - правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактично моделлю вчиненого злочину.

Для формулювання обвинувачення необхідно встановити всі елементи складу кримінального правопорушення (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона) та викласти зазначене у відповідному процесуальному документі. Судовий розгляд, як передбачено вимогами ч. 1 ст. 337 КПК України, проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Статтею 91 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення та інше), але вказані вимоги КПК України не виконані належним чином.

Як вбачається зі змісту обвинувального акта ОСОБА_2 обвинувачується у одержанні службовою особою неправомірної вигоди за вчинення нею в інтересах третьої особи дій з використанням наданого їй службового становища, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України.

Проте, фактичні обставини та формулювання обвинувачення не містить даних, з якого часу ОСОБА_2 є службовою особою, які функції на нього покладалися та яким чином він використовував посаду та надані йому повноваження при одержанні неправомірної вигоди.

Крім того, як вбачається з обвинувального акта, в ньому відсутній виклад фактичних обставин за ч.1 та ч.2 ст. 361-2 КК України.

Так, у формулюванні обвинувачення за ч. 1 ст. 362-1 КК України не вказано передбачені у диспозиції цієї статті обов`язкові умови настання відповідальності «за несанкціонований збут інформації з обмеженим доступом, яка зберігається в автоматизованих системах, створеної та захищеної відповідно до вимог чинного законодавства».

Аналогічні формулювання містяться при правовій кваліфікації дій ОСОБА_2 й за ч. 2 ст. 362-1 КК України.

Крім того, при викладі фактичних обставин за ч.1 та ч.2 ст.362-1 КК України вказано «при вказаних вище обставинах...», при цьому не конкретизовано яких саме; також зазначено перелік підприємств з відображенням конкретних назв, а також зазначено «інших суб`єктів господарювання..», що свідчить про неконкретність висунутого обвинувачення.

Також у обвинувальному акті не відображено відповідно до яких нормативно-правових актів, інформація, у несанкціонованому збуті якої обвинувачується ОСОБА_2 , віднесена до інформації з обмеженим доступом.

Такі обставини в своїй сукупності не дають повне та чітке уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_2 , що у свою чергу не дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Одночасно слід зазначити, що пред`явлене особі обвинувачення має бути чітким, містити дані про час, місце та інші обставини вчинення злочину, оскільки особа має право знати, в чому саме вона обвинувачується і захищатися від пред`явленого їй обвинувачення. Дані положення випливають і з п. (а) ч.3 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 р., згідно якого кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.

Таким чином, фактично відсутність в обвинувальному акті у розумінні ст. 291 КПК України викладення формулювання обвинувачення стосовно кожного з наведених складових є істотним недоліком обвинувального акту, істотно впливає на визначеність обвинувачення, є порушенням права учасників кримінального провадження на захист та права на справедливий суд, обов*язок забезпечення яких покладається на суд, та однією з гарантій яких є відповідно до п. «а» частини 3 статті 6 Конвенції негайна і детальна поінформованість зрозумілою мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти особи.

Крім того, як встановлено судом при викладі фактичних обставин на сторінці 5 обвинувального акту, містяться суперечливі дані щодо дати вчинення кримінального правопорушення.

Так, зі місту викладених в обвинувальному акті обставин за ч.1 ст. 361-2 КК України, вбачається, що таке кримінальне правопорушення як вважає орган досудового розслідування, вчинено 15.06.2017.

Разом з тим, далі викладаючи обставини вчинення кримінального правопорушення за ч.2 ст. 361-2 КК України, зазначено що такі дії стались 26.09.2016 року. Однак є незрозумілим чому епізод який отримав кримінальну-правову кваліфікацію за ознакою «повторність», відбувся раніше за перший епізод, який згідно пред?явленого ОСОБА_2 обвинувачення мав місце 15.06.2017.

Такі обставини свідчать про порушення положення п.3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього (підпункт «а» пункт 3 статті 6 Конвенції).

Окрім того, як встановлено під час підготовчого судового засідання, в обвинувальному акті невірно зазначені анкетні відомості обвинуваченого ОСОБА_2 , зокрема його місце реєстрації та проживання.

Такі обставини позбавляють суд можливості в підготовчому судовому засіданні визначитися з вирішенням питань, передбачених ч.3 ст. 290 КПК України, щодо прийняття передбачених судових рішень, позбавляє суд можливості визначити межі судового розгляду стосовного обвинуваченого та прийняти об`єктивне рішення по справі з огляду на ч.1 ст. 337 КПК України, відповідно до якої судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.
Такі фактичні обставини є такими, що підлягають доказуванню прокурором, які належить викласти в обвинувальному акті, однак вимоги ст.ст.91,291 КПК України не виконані належним чином в обвинувальному акті.
Зазначені фактичні дані не є новими, відомі на період досудового розслідування, стосовно них не може бути змінене обвинувачення в суді.
Отже, обвинувальний акт, який направлено на розгляд до суду, не в повній мірі відповідає вимогам кримінального процесуального закону, а саме вимогам ст. 291 КПК України, а тому суд приходить до висновку про повернення вказаного обвинувального акта прокурору через те, що в ньому відсутнє формулювання обвинувачення, що є істотним порушенням вимог цього Кодексу та перешкодою для призначення судового розгляду за вказаним обвинувальним актом.

За таких умов, обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, на підставі п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України підлягають поверненню прокурору, як такі, що не відповідають вимогам закону.
З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 314, 369-372 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001363 від 09.12.2015 року, за ч.1 ст.361-2, ч.2 ст.361-2, ч.1 ст.368 КК України відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,- повернути прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали проголошений 01 квітня 2019 року о 15 год. 50 хв.

Суддя: