Ухвала

іменем України
15 березня 2019 року

м. Київ
Провадження № 51-1121 впс 19

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
розглядаючи у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Миколаївської місцевої прокуратури № 1 про направлення кримінального провадження № 0000372 щодо ОСОБА_5 на розгляд іншого суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів,
в с т а н о в и в:
до Верховного Суду в порядку ст. 34 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) надійшло клопотання прокурора Миколаївської місцевої прокуратури № 1 (надалі прокурора) про направлення кримінального провадження № 0000372 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 187 Кримінального кодексу України на розгляд іншого суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів.
У клопотанні прокурор наводить фактичні дані, які, на його думку, вказують на наявність виняткового випадку, зазначеного у ст. 34 КПК, для направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів. Зокрема, вказує на можливу необ`єктивність та упередженість судового розгляду даного кримінального провадження у Ленінському районному суді м. Миколаєва.
Про час та місце розгляду клопотання було повідомлено учасників судового провадження, клопотань про відкладення дати його розгляду не надійшло.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи, наведені у клопотанні, колегія суддів дійшла висновку, що клопотання задоволенню не підлягає на таких підставах.
Згідно з пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі Конвенція) «кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на розгляд судом, встановленим законом». А відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.
За допомогою правил про підсудність забезпечується також рівність всіх громадян перед законом і судом (ст. 24 Конституції України та ст. 10 КПК). Будучи одним з проявів цієї конституційної засади, чітко встановлена законом підсудність набуває ознак суб`єктивного права людини на законного суддю, тобто права будь-якої людини знати наперед, який саме суд і в якому складі відповідно до закону правомочний здійснювати стосовно нього судове провадження, якщо така необхідність виникне.
Важливість суворого дотримання правил про підсудність доводиться і практикою Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ). Зокрема, як порушення вимог пункту 1 ст. 6 Конвенції ЄСПЛ розглядає порушення правил територіальної підсудності внаслідок передання справи з одного суду до іншого без належного законного обґрунтування, незважаючи на наявність чітких підстав зміни територіальної підсудності, встановлених у КПК (див. пункт 98 рішення ЄСПЛ у справі «Фельдман проти України»).
Частиною 1 ст. 34 КПК передбачено вичерпний перелік підстав для передачі кримінального провадження на розгляд іншого суду.
Зокрема, кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо: 1) до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил територіальної підсудності; 2) після задоволення відводів (самовідводів) чи в інших випадках неможливо утворити склад суду для судового розгляду; 3) обвинувачений чи потерпілий працює або працював у суді, до підсудності якого належить здійснення кримінального провадження; 4) ліквідовано суд або з визначених законом підстав припинено роботу суду, який здійснював судове провадження.
Крім того, до початку судового розгляду у виняткових випадках кримінальне провадження з метою забезпечення оперативності та ефективності кримінального провадження може бути передано на розгляд іншого суду за місцем проживання обвинуваченого, більшості потерпілих або свідків, а також у разі неможливості здійснювати відповідним судом правосуддя (зокрема, надзвичайні ситуації техногенного або природного характеру, епідемії, епізоотії, режим воєнного, надзвичайного стану, проведення антитерористичної операції).
Положеннями ч. 3 ст. 34 КПК встановлено, що питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, а також про направлення провадження з одного суду апеляційної інстанції до іншого вирішується колегією суддів Верховного Суду за поданням суду апеляційної інстанції або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала.
У клопотанні про направлення кримінального провадження щодо ОСОБА_5 з одного суду до іншого прокурор посилається на те, що підозрюваний, який є впливовою особою на території Миколаївської області, має фінансові активи, проживає та здійснює підприємницьку діяльність на території Миколаївської області, може мати можливість впливати через посадових осіб органів влади та місцевого самоврядування, політичних діячів, засоби масової інформації, на всіх суддів, які працюють та мешкають у Миколаївській області, в тому числі на колегію суддів Ленінського районного суду м. Миколаєва.
Таким чином, у клопотанні про направлення кримінального провадження щодо ОСОБА_5 з одного суду до іншого прокурор з посиланням на вимоги ст. ст. 34, 36 КПК України вказує на наявність обставин, які, на його думку, викликають сумнів у неупередженості суддів Ленінського районного суду м. Миколаєва та виключають їх участь у цьому кримінальному провадженні.
Враховуючи вищезазначені обставини та з метою недопущення можливого тиску на суддів Миколаївської області і забезпечення неупередженого та об`єктивного розгляду справи, а також з урахуванням того, що обвинувачений у кримінальному провадженні, свідки, потерпілий та адвокат проживають у м. Миколаєві та Миколаївській області, яка територіально більш наближена до м. Херсона Херсонської області, прокурор вважає, що вказане кримінальне провадження необхідно направити для розгляду до Херсонського міського суду Херсонської області.
Однак, наведені у клопотанні прокурора доводи щодо можливої необ`єктивності та упередженості суддів під час судового розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_5 у Ленінському районному суді м. Миколаєва колегія суддів вважає такими, що не доводять необхідність передачі цього провадження на розгляд іншого суду.
Так, вирішення питання щодо неможливості участі судді у кримінальному провадженні за наявності обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді, здійснюється за правилами, передбаченими у статтях 7581 КПК.
А тому, з огляду на положення п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК, вказані у клопотанні прокурора фактичні дані, за умови їх належного підтвердження, можуть слугувати самостійною підставою для відводу судді, а не для направлення кримінального провадження до іншого суду.
Згідно з ч. 1 ст. 32 КПК за загальним правилом визначення територіальної підсудності кримінальне провадження здійснюється в тому суді, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. Тобто основною юридичною ознакою для визначення територіальної підсудності є місце вчинення кримінального правопорушення, яке згідно з п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК належить до обставин, що підлягають доказуванню у кожному кримінальному провадженні. Причому «місце вчинення кримінального правопорушення» в контексті ч. 1 ст. 32 КПК розглядається лише як ознака, що дозволяє визначити підсудність кримінального провадження, це одиниця адміністративно-територіального поділу, на підставі якої побудована судова система в цілому.
Із копії обвинувального акта за обвинуваченням ОСОБА_5 , складеного та затвердженого 16 січня 2019 року, вбачається, що за результатами досудового розслідування його направлено до Баштанського районного суду Миколаївської області, тобто до суду, в межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє найбільш тяжке кримінальне правопорушення.
Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області визначено підсудність даного кримінального провадження за Ленінським районним судом м. Миколаєва.
Згідно з інформацією, наданою Ленінським районним судом м. Миколаєва, було визначено колегію суддів для судового розгляду цього кримінального провадження. Підготовчий судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_5 було призначено на 1 березня 2019 року. Ухвалою від 1 березня 2019 року підготовчий судовий розгляд було відкладено на 8 квітня 2019 року в зв`язку з хворобою та перебуванням на лікарняному судді ОСОБА_6 .
Таким чином, доводи клопотання прокурора не доводять наявність визначених у ч. 1 ст. 34 КПК загальних підстав для передачі кримінального провадження на розгляд іншого суду. Окрім того, в ході розгляду клопотання не встановлено і виняткових випадків для такої передачі, визначених у абз. 6 ч. 1 ст. 34 КПК.
З огляду на викладене та враховуючи зміст положень статей 32, 34 КПК, колегія суддів не вбачає підстав для направлення кримінального провадження щодо ОСОБА_5 на розгляд іншого суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів, а тому клопотання прокурора необхідно залишити без задоволення.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 32, 34 КПК України, Суд
п о с т а н о в и в:
клопотання прокурора Миколаївської місцевої прокуратури № 1 про направлення кримінального провадження № 0000372 щодо ОСОБА_5 на розгляд іншого суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів залишити без задоволення.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3