Провадження № 11-сс/4808/66/18
Категорія ст. 309 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2018 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю:

секретаря с/з ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_9 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 листопада 2018 року,

в с т а н о в и в :

ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 листопада 2018 року продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_8 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України, на строк шістдесят днів до 26 січня 2019 року включно.

Тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 постановлено здійснювати в Івано-Франківській установі виконання покарань № 12.

Визначено заставу 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 105720 ( сто п`ять тисяч сімсот двадцять) гривень 00 копійок.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 , слідчий суддя, зважаючи на вимоги норм КПК України, п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику ЄСПЛ, врахував обставини підозри як такі, що мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю матеріалів кримінального провадження, вірогідність та достатність для застосування щодо ОСОБА_8 обмежувального заходу, наявність ризиків, які не зменшилися та які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_8 інкримінованих йому злочинів, характеризуючі особу підозрюваного дані, його вік, стан здоров`я та майновий стан, міцність соціальних зв`язків, його репутацію, те, що він є неодруженим, не працює, наявність постійного місця проживання та раніше притягався до кримінальної відповідальності, інші дані, надані стороною обвинувачення.

При визначенні розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, слідчий суддя врахував приписи ст.182,183 КПК України та практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, а також тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 за інкримінований злочин, характер та обставини його вчинення.

Захисник адвокат ОСОБА_9 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , оскаржила ухвалу слідчого судді в апеляційному порядку. Вважає, що зазначені слідчі (процесуальні) дії не мають ніякого відношення до підозрюваного ОСОБА_8 , а стосуються інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні; що посилання на нові ризики, які виникли в зв`язку з встановленням причетності підозрюваного до інших злочинів, є голослівними, не підтвердженими і свідчать про упереджене ставлення до підозрюваного; слідчим суддею порушено вимоги ст. 206 КПК України, оскільки суддя не відреагував та не вказав у оскаржуваній ухвалі про заяви підозрюваного стосовно того, що на нього чиниться фізичний та психологічний тиск, примушування зізнатись у правопорушеннях; що слідчий суддя не мотивував причини відхилення доводів захисника щодо обґрунтованої підозри в контексті наявності статусу потерпілого у ОСОБА_10 та наявності кваліфікованого складу ч. 2. ст. 194 КК, враховуючи розміру шкоди; що твердження слідчого судді щодо обґрунтованості підозри спростовується матеріалами справи: протокол заявою та протоколом допиту потерпілого від 22.11.2017 та відсутністю речових доказів.

Просить дослідити зазначені обставини, в т.ч. і щодо визначення розміру застави, оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову, якою відмовити у продовженні запобіжного заходу до ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою.

В засіданні апеляційного суду захисник ОСОБА_9 та підозрюваний ОСОБА_8 доводи апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити з указаних у ній мотивів. Зазначили, що ними подано заяву в орган розслідування щодо тиску на підозрюваного.

Прокурор просив апеляційну скаргу залишити без задоволення з огляду на законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи захисника, пояснення підозрюваного, думку прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно з вимогами ч. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини, обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

За змістом ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Встановлено, що 02 жовтня 2018 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України (а.с. 14-15).

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 02.10.2018 щодо підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 30.11.2018 із визначенням застави в розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб (а.с. 11-13).

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 27.11.2018 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000794 від 21.11.2017 до чотирьох місяців до 02.02.2019 (а.с. 31-33).

Згідно з приписами ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідуванням, передбаченого законодавством, за умови доведення прокурором в клопотанні поданому до суду в порядку ст. 199 КПК України, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Розглядаючи клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, відповідно до ст. 178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Колегія суддів вважає, що ухвала слідчої судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 листопада 2018 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України, постановлена з дотриманням вимог кримінально-процесуального закону.

Слідчий суддя суду першої інстанції дійшов правильного, обґрунтованого висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою підозрюваного, перевіривши наявність в матеріалах провадження достатніх даних, що підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому злочину, дані про особу підозрюваного (вік, стан здоров`я, майновий стан, міцність соціальних зв`язків, його репутацію, неодружений, не працює, раніше притягувався до кримінальної відповідальності), доведеність наявності ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на те, що тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його винуватим, у сукупності із даними про особу підозрюваного, спростовує доводи про відсутність ризиків, передбачених п. 1, 5 ст. 177 КПК України, а відтак і можливість застосування до обвинуваченого менш суворого запобіжного заходу.

Висновки слідчого судді, на думку апеляційного суду, ґрунтуються на практиці Європейського суду з прав людини та в повній мірі відображені в оскаржуваній ухвалі.

Апеляційний суд погоджується з встановленим розміром застави у сумі 105720 грн (60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб), оскільки сума визначена слідчим суддею з урахуванням приписів ст. 182,183 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, а також, зважаючи на тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 за інкримінований злочин у разі визнання його винуватим, характер та обставини вчинення злочину.

Щодо посилання захисника на відсутність ризиків, визначених ст. 177 КПК України, то такі є непереконливими та не підтвердженими.

Апеляційний суд відхиляє доводи апелянта, що обґрунтованість підозри спростовується матеріалами справи: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 21.11.2017 та протоколом допиту потерпілого від 22.11.2017, а також відсутністю речових доказів, оскільки факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування (справа «Мюррей проти Сполученого Королівства», 1994 р.). Суди першої та апеляційної інстанцій на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, а встановлені судами обставини (об`єктивні відомості) дають підстави для переконання суду в тому, що ОСОБА_8 вірогідно вчинив інкримінований йому злочин і існують ризики, визначені ст. 177 КПК України.

Враховуючи дані про особу підозрюваного, сукупність досліджених судом першої інстанції доказів про обґрунтованість підозри, відсутність підстав для зміни чи скасування підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів дійшла висновку про доведеність наявності ризиків, визначених ст. 177 КПК України, оскільки дані, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні, та обґрунтованість продовження строку тримання ОСОБА_8 під вартою до 26.01.2019 в межах строку досудового розслідування з визначенням застави в такому розмірі, який, на думку суду, може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а відтак підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали слідчого судді відсутні.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_9 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчої судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 листопада 2018 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5