У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" січня 2019 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 про арешт майна, в рамках кримінального провадження №0010561 від 16 листопада 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України,
в с т а н о в и в:
слідчий Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт із забороною відчуження майна, а саме: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 , дві пари ключів, автомобіль марки «Лексус», д/н НОМЕР_2 , кузов № НОМЕР_3 , яким користувався ОСОБА_5 на правах довіреності від ОСОБА_6 з 12 липня 2018 року та який на даний час знаходиться на території Харківського ВП ГУНП в Харківській області, що за адресою: Харківська обл., Харківський р-н, м. Мерефа, вул. Дніпровська, 211, з подальшим переміщенням та встановленням його на території штраф-майданчика за адресою: м. Київ, вул. Фанерна, 4.
Клопотання мотивовано тим, що 15 вересня 2018 року, близько 13 год 00 хв, ОСОБА_7 , перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. П. Усенка, 8 незаконно заволодів автомобілем марки «Лексус», д/н НОМЕР_2 , кузов № НОМЕР_3 , яким користувався ОСОБА_8 , тим самим завдавши останньому майнової шкоди.
Будучи допитаним як потерпілий ОСОБА_5 повідомив, що у власності має автомобіль марки «Лексус», д/н НОМЕР_2 , кузов № НОМЕР_3 , яким користується на правах довіреності від ОСОБА_6 .
Приблизно, 15 вересня 2018 року ОСОБА_5 зустрівся зі своїм знайомим ОСОБА_9 за адресою: м. Київ, вул. П.Усенка, 8, де останній попросив у потерпілого на декілька днів його автомобіль для того, щоб завести свою родину до родичів в іншу область. ОСОБА_5 погодився та передав ОСОБА_9 автомобіль, свідоцтво на реєстрацію транспортного засобу та ключ.
Після встановленого терміну, коли ОСОБА_9 повинен повернути автомобіль, він перестав відповідати на дзвінки від ОСОБА_5 , а згодом взагалі вимкнув телефони та на зв`язок не виходив, за 28 грудня 2018 року до сервісного центру № 6349, за адресою: Харківська обл., Харківський р-н, м. Мерефа, звернувся ОСОБА_10 , з метою перереєстрації автомобіля марки «Лексус», д/н НОМЕР_2 , кузов № НОМЕР_3 на себе. Проте у сервісному центрі, перевіривши дані автомобіля виявили, що він перебуває у розшуку та викликали працівників поліції, які в подальшому вилучили вказаний автомобіль та помістили на територію Харківського ВП ГУНП в Харківській області.
При опитуванні ОСОБА_10 встановлено, що вказаний автомобіль він придбав на ринку у невідомої йому особи та оформив договір купівлі-продажу у ТОВ «ТБ Слобожанщина». В подальшому хотів зазначений автомобіль зареєструвати на себе, проте працівники сервісного центру №6349 повідомили його, що автомобіль знаходиться у розшуку.
За вказаним фактом розпочато кримінальне провадження № 0010561 від 16 листопада 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, про що внесено відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В обґрунтування клопотання, слідчий посилається на те, що арешт майна накладається з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні.
Враховуючи те, що майно, на яке слідчий за погодженням із прокурором просить накласти арешт не було тимчасово вилучене, то розгляд клопотання в силу ч. 2 ст. 172 КПК України можливо здійснити без повідомлення власника майна.
Слідчий в судове засідання не з`явився, проте направив заяву у якій просить розглядати клопотання без його участі, вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити.
Слідчий суддя, вивчивши клопотання, дослідивши матеріали додані до клопотання, дійшов такого висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно ч. 2 цієї статті КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Ч. 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у наведених випадках, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно за сукупності даних розслідуваного злочину, відповідає вимогам ст. 98 цього Кодексу.
Отже, майно, яке за обґрунтованої підозри органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак, наведених у ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого, яке відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України приймається у формі постанови і з наведенням мотивів такого рішення.
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Постановою слідчого Дніпровського УП ГУНП у м. Києві від 18 листопада 2018 року визнано речовим доказом у кримінальному провадженні свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, дві пари ключів та автомобіль марки «Лексус», д/н НОМЕР_2 , кузов № НОМЕР_3 .
Враховуючи вищезазначене, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого про накладення арешту на вищевказане майно подано, у відповідності до ст. 170 КПК України, оскільки останнє містить в собі критерії визначені ч. 2 цієї статті Кодексу, а саме є речовим доказом.
У судовому засіданні слідчим суддею не встановлено, що клопотання суперечить вищезазначеним вимогам КПК України, тобто не містить правових підстав для арешту майна, достатності доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, вказівки на розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження або не є пропорційним, тобто не відповідає тяжкості правопорушення і становитиме особистий і надмірний тягар для володільця майна, тому підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст. 98, 131-132, 170-173, 309, 310, 395 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:
клопотання слідчого Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 про накладення арешту на майно задовольнити.
Накласти арешт із забороною відчуження на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 , дві пари ключів та автомобіль марки «Лексус», д/н НОМЕР_2 , кузов № НОМЕР_3 , яким користувався ОСОБА_5 на правах довіреності від ОСОБА_6 з 12 липня 2018 року, який на даний час знаходиться на території Харківського ВП ГУНП в Харківській області, що за адресою: Харківська обл., Харківський р-н, м. Мерефа, вул. Дніпровська, 211, з подальшим переміщенням та встановленням його на території штраф-майданчика за адресою: м. Київ, вул. Фанерна, 4.
Негайне виконання ухвали про арешт майна покласти на прокурора Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_4 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Копію ухвали негайно після її постановлення вручити учасникам процесу, третім особам, які були присутні під час оголошення ухвали. У разі відсутності таких осіб під час оголошення ухвали копія ухвали надсилається їм не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.
Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя: ОСОБА_1