Справа № 487/34/19
Провадження № 1-кп/487/393/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2019 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальне провадження №0004254 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві, українця, громадянина України, з вищою освітою, працюючого ТОВ «Сі-Джоб Миколаїв» інженером-конструктором, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 337 КК України

за участю сторін кримінального провадження:
зі сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_4
зі сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , будучи військовозобов`язаним та перебуваючи на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи належним чином повідомленим про необхідність прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 02.09.2018 року о 07:00 годин, не з`явився до військового комісіріату для напрвлення його у складі частини НОМЕР_1 на навчальні збори.

Так, 20.02.2017 року ОСОБА_3 пройшов обстеження та меличний огляд військово-лікарською комісією, за рішенням якої він визнаний за станом здоров`я придатним до військової служби.

Відповідно до Дерективи командувача військ ОК « ІНФОРМАЦІЯ_4 » від 25.01.2018 року №14-1 ДСК, наказу МОУ від 05.04.2013 року №245 «Про внесеннян змін до Інструкції з організації і проведення навчальних зборів з військовозобов`язаними у військових частинах і установах Збройних сил України», військовозобов`язаний ОСОБА_3 був включений до частини НОМЕР_1 та викликаний 30.08.2018 року до Заводського РВК з метою отримання бойової повістки та мобілізаційного розпорядження про необхідність прибуття 02.09.2018 року о 07:00 годин для направлення на навчальні збори.

Всуперчеь вимогам ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежості та територіальної цілостності України, вимог ч.1 ст. 29 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ОСОБА_3 , не бажаючи виконувати свій конституційний обов`язок, маючи намір ухилитися від проходження військових навчальних зборів, будучи придатним за станом здоров`я та не маючи правових підстав для відмови від проходженян вйськових зборів, усвідомоюючи противоправність своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки таких дій та бажаючи їх настання, 02.09.2018 року не прибув за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_3 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , будучи належним чином попередженим про кримінальну відповідальність за ухилення від військових навчальних зборів, отримавши бойову повістку та мобілізаційне розпорядження під особистий підпис про необхідність прибуття 02.09.2018 року о 07:00 годин до ІНФОРМАЦІЯ_5 для відправки на навчальні збори у складі частини НОМЕР_1 .

Таким чином, військовозобов`язаний ОСОБА_3 , будучи придатним за станом здоров`я для проходження військової служби, з метою ухилення від проходження військових зборів, не маючи правових підстав для відмови від проходженян вйськових зборів, діючи з прямим умислом, протиправно припинив виконувати свій констиуційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежості та територіальної цілостності України, відповідно до вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 337 КК України, тобто ухилення військовозобов`язаного від навчальних зборів.

21.12.2018 року в данному кримінальному провадженні між прокурором Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Відповідно до даної угоди прокурор Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0004254 і обвинувачений ОСОБА_3 дійшли згоди, щодо формулювання підозри, всіх істотних для данного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_3 .

Також, сторонами угоди визначене узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 повинен понести за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 337 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятидесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч.3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження угоди про визнання винувасті, суд виходить з наступного:

Відповідно до п. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч.3 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 337 КК України, що відповідно до ст. 12 КК України віднесено до злочинів невеликої тяжкості.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вказав, що він цілком розуміє характер обвинувачення та повністю визнає свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 337 КК України. Крім того зазначив, що розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 ч. 2 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, згоден з видом покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затверджені угоди.

Суд, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, прогроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді та дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість укладення угоди про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим ОСОБА_3 і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятидесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Керуючись ст. ст. 369-374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду від 21.12.2018 року укладену між прокурором Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0004254 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 337 КК України.

ОСОБА_3 визнати виним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 337 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 21.12.2018 року покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятидесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян (850 грн.)

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст. 394 КПК України, до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Обмеження права оскарження вироку визначені ч.2 ст. 473 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1