Справа № 202/1219/19
Провадження № 1-кс/202/1980/2018
УХВАЛА
Іменем України

15 лютого 2019 року слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотаннястаршого слідчого відділу РОВС та ЗУОГ і ЗО СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0001551 від 23.11.2017 року,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування, відомості про яке внесенідо Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.11.2017 року за № 0001551, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст.309 КК України.

15 лютого 2019 року до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання старшого слідчого відділу РОВС та ЗУОГ і ЗО СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про арешт майна.
В своєму клопотанні слідчий просить накласти арешт на вилучене 14.02.2019 року в ході проведення обшукуза адресою: АДРЕСА_1 , майно,а саме: мобільний телефон «Айфон»; банківські картки № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 ; технічний паспорт на автомобіль н.д.р. НОМЕР_3 ; грошові кошти у сумі 4165 грн.; блокнот коричневого кольору. Розглядати дане клопотання без виклику власника майна, посилаючись на обставини викладені в клопотанні.
Слідчий у судове засідання не з`явився, в матеріалах клопотання наявна заява про розгляд даного клопотання без його участі.
На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України слідчий суддя розглядає дане клопотання без участі власника майна, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання старшого слідчого відділу РОВС та ЗУОГ і ЗО СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про арешт майна підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до вимог ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на розпорядження майном може бути застосована лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Постановою слідчого від 15 лютого 2019 року майно вилучене 14.02.2019 в ході проведення обшукуза адресою: АДРЕСА_1 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0001551.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання є законним, обґрунтованим і таким, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 171 КПК України, підлягає задоволенню та з метою збереження речових доказів, необхідно накласти арешт на майно, вилучене 14.02.2019 року в ході проведення обшукуза адресою: АДРЕСА_1 , оскільки вказані речі визнано речовими доказами та можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Керуючись ст. ст. 98, 110, 131, 132, 170-175, 309, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого відділу РОВС та ЗУОГ і ЗО СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0001551від 23.11.2017 року - задовольнити.
Накласти арешт на вилучене 14.02.2019 в ході проведення обшукуза адресою: АДРЕСА_1 , майно,а саме: мобільний телефон «Айфон»; банківські картки № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 ; технічний паспорт на автомобіль н.д.р. НОМЕР_3 ; грошові кошти у сумі 4165 грн.; блокнот коричневого кольору.
Ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, якщо ухвала постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні під час розгляду питання про арешт майна мають право заявити клопотання слідчому судді, про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя ОСОБА_1