Справа № 675/172/19
Провадження № 1-в/675/33/2019
"24" січня 2019 р. Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі головуючої судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю: прокурора ОСОБА_3 ,
представників установи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду у м. Ізяславі у режимі відеоконференції подання начальника Державної установи «Ізяславська виправна колонія (№ 31)» про переведення засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя м. Шепетівка Хмельницької області, такого, що відбуває покарання у Державній установі «Ізяславська виправна колонія (№ 31)», до приміщення камерного типу,
ОСОБА_6 відбуває покарання в Державній установі «Ізяславська виправна колонія (№ 31)» за вироком колегії суддів Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 березня 2013 року, яким він був засуджений за ч. 1 ст. 115 КК України до 9 років позбавлення волі.
22 січня 2019 року до Ізяславського районного суду Хмельницької області надійшло подання начальника Державної установи «Ізяславська виправна колонія (№ 31)» про переведення засудженого ОСОБА_6 до приміщення камерного типу строком на дев`яносто діб, яке мотивоване тим, що ОСОБА_6 , так як він має заборгованість за виконавчими документами, 21 січня 2019 року о 14 годині 05 хвилин було запропоновано адміністрацією колонії місце роботи для погашення заборгованості за виконавчими документами. Засуджений у категоричній формі відмовився бути працевлаштованим та працювати на запропонованому адміністрацією колонії місці.
У судовому засіданні представники установи виконання покарань підтримали подання, просили його задовольнити.
Прокурор вважає, що подання задоволенню не підлягає, оскільки відповідними працівниками установи виконання покарань були порушені вимоги ст. ст. 134, 135 КВК України.
Засуджений проти задоволення подання заперечив, заперечив факт вчинення ним дисциплінарного проступку 21 січня 2019 року, вважає, що представники адміністрації державної установи ставляться до нього упереджено.
Дослідивши вказане подання, додані до нього матеріали, матеріали особової справи, вислухавши учасників провадження, суд приходить до наступних висновків.
У відповідності до п. 13-2 ч. 1 ст. 537 та п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України питання про застосування заходу стягнення до осіб, позбавлених волі, у вигляді переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночні камери) вирішується судом, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.
Частиною 4 статті 539 КПК України встановлено, що подання про застосування заходів стягнення до осіб, позбавлених волі, у виді переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери) розглядаються протягом 24 годин з моменту надходження відповідного клопотання (подання) до суду суддею одноособово.
Згідно ст. 131-1 КВК України дисциплінарним проступком особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, є протиправне, винне діяння (дія або бездіяльність), що посягає на встановлений порядок у сфері виконання покарань, вчинене цією особою. Персонал установи виконання покарань зобов`язаний довести наявність у діях чи бездіяльності особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, усіх ознак дисциплінарного проступку. Відсутність таких ознак виключає застосування до особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, заходів стягнення.
За вимогами ст. 131-2 КВК України особа, яка діяла у стані крайньої необхідності, під дією психологічного або фізичного примусу, виконувала наказ або розпорядження, не підлягає дисциплінарній відповідальності.
Згідно рапорту заступника начальника відділу із соціально-виховної та психологічної роботи ОСОБА_7 від 21 січня 2019 року засудженому ОСОБА_6 , так як він має заборгованість за виконавчими документами, 21 січня 2019 року о 14 годині 05 хвилин було запропоновано адміністрацією колонії місце роботи для погашення заборгованості за виконавчими документами. Засуджений у категоричній формі відмовився бути працевлаштованим та працювати на запропонованому адміністрацією колонії місці.
Відповідно до акту від 22 січня 2019 року, засуджений відмовився надати письмове пояснення по факту допущеного порушення режиму відбування покарання під час засідання дисциплінарної комісії.
Згідно ч. 2 ст. 118 КВК України засуджені до позбавлення волі, які мають заборгованість за виконавчими документами, зобов`язані працювати в місцях і на роботах, які визначаються адміністрацією колонії, до погашення такої заборгованості.
У відповідності до ч. 1 ст. 134 КВК України при призначенні заходів стягнення враховуються причини, обставини і мотиви вчинення порушення, поведінка засудженого до вчинення проступку, кількість і характер раніше накладених стягнень, а також пояснення засудженого щодо суті проступку. Стягнення, що накладаються, мають відповідати тяжкості і характеру проступку засудженого.
До матеріалів подання долучено характеристику на засудженого ОСОБА_6 , відповідно до якої засуджений під час відбування покарання у Державній установі «Ізяславська виправна колонія (№ 31)» характеризується вкрай негативно.
Крім того, до матеріалів подання долучено висновок службового розслідування по факту вчинення дисциплінарного проступку засудженим ОСОБА_6 від 22 січня 2019 року, затверджений начальником установи 22 січня 2019 року, за наслідками якого начальник відділення соціально-психологічної служби ОСОБА_5 прийшов до висновку, що за допущене порушення вимог встановленого порядку відбування покарання на засіданні дисциплінарної комісії установи потрібно вирішити питання про направлення матеріалів до Ізяславського районного суду для притягнення засудженого ОСОБА_6 до дисциплінарної відповідальності. У вказаному висновку ОСОБА_5 зазначив, що вивчив обставини і мотиви вчинення порушення, взяв до уваги ставлення засудженого до вчиненого ним проступку та відмову від написання письмового пояснення, довів наявність у діянні засудженого усіх ознак дисциплінарного проступку.
У судовому засіданні ОСОБА_6 категорично заперечив твердження представника установи ОСОБА_5 про те, що засудженому було запропоновано дати письмові пояснення щодо події 21 січня 2019 року. ОСОБА_5 у судовому засіданні жодними належними та допустимими доказами не довів надання такої пропозиції ОСОБА_6 та відмови засудженого від надання письмових пояснень під час проведення службового розслідування.
З показів допитаного в ході судового розгляду в якості свідка лікаря ОСОБА_8 встановлено, що ОСОБА_6 перебуває на обліку у медичній частині з приводу хронічного захворювання з 2017 року, під час загострення хвороби потребує лікування у спеціалізованому закладі, куди періодично і направлявся для лікування. Як пояснив ОСОБА_8 , ОСОБА_6 протипоказана важка праця, тобто праця, пов`язана з підняттям та переміщенням важких предметів.
Представник установи ОСОБА_5 у судовому засіданні повідомив, що про захворювання засудженого йому відомо, однак представник не зміг вказати, яке саме місце роботи було запропоноване ОСОБА_6 та чи відповідали умови праці на запропонованому місці обмеженням, визначеним лікарем. Допитаний в ході судового розгляду в якості свідка начальник відділу із соціально-виховної та психологічної роботи ОСОБА_7 також не зміг вказати конкретне місце роботи, запропоноване ним ОСОБА_6 21 січня 2019 року та умови праці на цьому місці. При цьому ОСОБА_7 вказав, що на момент пропозиції працевлаштування він не знав, що ОСОБА_6 має хронічне захворювання, з приводу чого перебуває на обліку у медичній частині, та обмеження, встановлені лікарем щодо праці засудженого.
Також представник установи ОСОБА_5 не повідомив, чи міг за станом здоров`я 21 січня 2019 року ОСОБА_6 приступити до виконання запропонованих робіт.
Крім того, представник установи не надав суду інформації про кількість виконавчих документів та суму заборгованості по ним ОСОБА_6 , чи проводилось погашення заборгованості по вказаним документам, коли і яким чином.
Відповідно до ч. 9 ст. 134 КВК України, стягнення у виді переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери) накладається в разі безуспішного застосування інших заходів впливу.
Як вбачається з довідки про заохочення та стягнення від 22 січня 2019 року засудженого ОСОБА_6 , він за період відбування покарання допустив 91 порушення встановленого порядку відбування покарання, з яких 2 у 2019 році, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани, суворої догани. Заохочень не має.
Згідно ч. 3 ст. 134 КВК України стягнення може бути накладене лише на особу, яка вчинила проступок, і не пізніше десяти діб з дня виявлення проступку, а якщо у зв`язку з проступком проводилась перевірка, то з дня її закінчення, але не пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.
Згідно з ч. 1 ст. 135 КВК України питання про доцільність застосування стягнення до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, вирішується на засіданні дисциплінарної комісії установи виконання покарань.
Частиною четвертою цієї норми закріплено, що особа, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, має бути повідомлена про місце і час засідання дисциплінарної комісії не пізніше ніж за одну добу до його проведення.
Сам ОСОБА_6 не заперечував, що був повідомлений 21 січня 2019 року про заплановане на 22 січня 2019 року засідання дисциплінарної комісії.
Разом з тим суд звернув увагу, що висновок службового розслідування по факту вчинення дисциплінарного проступку засудженим ОСОБА_6 від 22 січня 2019 року, затверджений начальником установи 22 січня 2019 року, а засуджений попереджений про проведення засідання дисциплінарної комісії до завершення службового розслідування 21 січня 2019 року
Протоколом № 14 від 22 січня 2019 року засідання дисциплінарної комісії з розгляду питань доцільності (недоцільності) застосування до засуджених заходів заохочення та дисциплінарних стягнень підтверджується факт розгляду питання про доцільність переведення засудженого ОСОБА_6 до приміщення камерного типу. Вказаною комісією вирішено направити матеріали до Ізяславського районного суду щодо поміщення засудженого ОСОБА_6 до приміщення камерного типу строком на 90 діб.
Частиною першою статті 132 КВК України встановлено, що такий захід стягнення, як переведення засуджених до приміщення камерного типу може застосовуватись на строк до трьох місяців.
Відповідно до ч. 16 ст. 134 КВК України адміністрація колонії при встановленні факту порушення особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, вимог режиму зобов`язана невідкладно розпочати перевірку причин, обставин і мотивів вчинення порушення, поведінки цієї особи до вчинення проступку, визначити кількість і характер раніше накладених стягнень, а також отримати її пояснення про суть проступку. За наслідками такої перевірки приймається рішення про доцільність або недоцільність застосування до особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, заходів стягнення та обґрунтовується їх вид.
Разом з тим, ні у документах, наданих суду, ні з пояснень представників установи не виявилось можливим достовірно встановити причини і мотиви відмови ОСОБА_6 від праці на запропонованому адміністрацією колонії місці працевлаштування.
Враховуючи вищевикладене, а також проаналізувавши в сукупності пояснення представника установи виконання покарань, засудженого та письмові документи, долучені до подання, суд вважає не обґрунтованим твердження адміністрації установи щодо вчинення засудженим ОСОБА_6 дисциплінарного проступку.
Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що підстави для задоволення подання начальника Державної установи «Ізяславська виправна колонія (№ 31)» про застосування заходу стягнення у вигляді переведення до приміщення камерного типу до засудженого ОСОБА_6 відсутні.
Керуючись ст. ст. 131-1, 131-2, 132, 134, 135 КВК України, ст. ст. 537, 539 КПК України,
П О С Т А Н О В И В :
В задоволенні подання начальника Державної установи «Ізяславська виправна колонія (№ 31)» про переведення засудженого ОСОБА_6 до приміщення камерного типу відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим протягом семи днів з дня отримання копії ухвали.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1