Справа № 182/1316/19
Провадження № 1-кп/0182/647/2019
У Х В А Л А
Іменем України

11.04.2019 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засідання в м. Нікополі в режимі відеоконференції матеріали обвинувального акта за кримінальним провадженням № 0000136 за обвинуваченням ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 307 КК України
за участю сторін провадження

прокурора ОСОБА_5

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться кримінальне провадження провадження № 0000136 за обвинуваченням ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 307 КК України.
Прокурор заявив клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим та мотивував його тим, що ризики, враховані при обранні запобіжного заходу обвинуваченим не минули, на теперішній час існує ризик того, що обвинувачені, кожна з них окремо, можуть продовжити вчиняти злочини, пов`язані з обігом наркотичних речовин, можуть переховуватись від суду та чинити тиск на свідків.

Обвинувачені відмовились від участі в судовому засіданні в режимі відео конференції.

Захисник ОСОБА_8 залишив розгляд клопотання на розсуд суду.

Захисник ОСОБА_7 просив суд змінити запобіжний захід у відношенні ОСОБА_4 на більш м`який, зазначивши, що вона не має наміру вчиняти нові злочини, переховуватись від суду або чинити тиск на свідків.

Вислухавши сторони суд приходить до наступних висновків.

Обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , кожна окремо, обвинувачуються у вчиненні тяжких злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, що є злочинами, пов`язаними з обігом наркотичних речовин.
Суд бере до уваги, що обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , згідно матеріалів обвинувального акту, зберігали та збували особливо небезпечні наркотичні речовини за адресою їх спільного проживання в домоволодіння обвинуваченої ОСОБА_3 . Кожна з нихне має постійного місця роботи, тому існує обґрунтований ризик того що кожна з обвинувачених, окремо, продовжить скоювати злочини, аналогічні тим, в скоєнні яких вони обвинувачуються, а невідворотність покарання може спонукати кожну з них окремо, переховуватись від суду.

Ніякий більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою не зможе запобігти зазначеним ризикам.

В рішенні ЄСПЛ «Москаленко проти України», п.36, зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду.

Тримання під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи.

Оцінюючи зазначені ризики, суд вважає, що підстав для зміни запобіжного заходу кожній окремо з обвинувачених, немає. Також суд не вбачає підстав для зміни встановленою ухвалою слідчого судді застави кожній з обвинувачених.

Строк тримання під вартою належить продовжити на строк не більш ніж на 2 місяця.

Керуючись ст.ст. 331,336 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити, в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 відмовити.

Строк тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_3 продовжити, рахуючи з 11.04.2019 року до 10.06.2019 року включно. Розмір застави залишити без змін.

Строк тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_4 продовжити, рахуючи з 11.04.2019 року до 10.06.2019 року включно. Розмір застави залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1