УХВАЛА

Справа № 486/318/19
Провадження № 1-кс/486/88/2019

26 лютого 2019 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області
у складі: слідчого судді ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю: слідчого СВ Южноукраїнського ВП Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Южноукраїнську Миколаївської області клопотання слідчого СВ Южноукраїнського ВП Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 , погоджене начальником Южноукраїнського відділу Первомайської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна,

В С Т А Н О В И В
25 лютого 2019 року слідчий СВ Южноукраїнського ВП Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням погодженим начальником Южноукраїнського відділу Первомайської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна.
Своє клопотання слідчий мотивував тим, що під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженню № 0000021 від 09 січня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, на підставі ухвали слідчого судді від 15 лютого 2019 року було проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_5 в ході якого виявлено металевий предмет з нашаруваннями на його стінках речовини невідомого походження, яку опечатано до сейф-пакету № ЕХР0155038 та вилучено до Южноукраїнського ВП. Посилаючись на те, що вилучений предмет має статус тимчасово-вилученого майна та може мати значення речового доказу слідчий просив накласти на нього арешт.
В судовому засіданні слідчий своє клопотання підтримав та просив його задовольнити.
Суд заслухавши слідчого та дослідивши матеріали клопотання та кримінального провадження прийшов до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно з ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Стаття 98 КПК України передбачає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі, предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до положень ч. 7 ст. 236 КПК України тимчасово вилученим майном вважаються вилучені під час проведення обшуку речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та які не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу.
Судом встановлено, що 09 січня 2019 року до Єдиному реєстру досудових розслідувань внесено кримінальне провадження № № 0000021, правова кваліфікація ч. 1 ст. 263 КК України.
15 лютого 2019 року ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області було надано дозвіл на обшук за місцем мешкання ОСОБА_5 , з метою відшукання та вилучення бойових припасів.
Як вбачається з протоколу обшуку від 25.02.2019 року за місцем мешкання ОСОБА_6 в ході обшуку виявлено та вилучено до сейфу пакету № ЕХР0155038 металевий предмет сріблястого кольору з різким запахом.
З клопотання слідчого та доданих до нього матеріалів, суд приходить до висновку, що слідчим не доведено необхідність арешту металевого сріблястого предмету з різким запахом, оскільки саме кримінальне провадження внесене до ЄРДР за ч. 1 ст. 263 КК України - носіння, зберігання, придбання, передача чи збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.
У клопотанні слідчого не зазначено, що виявлений в ході обшуку металевий сріблястий предмет з різким запахом має будь-які ознаки зброї, навпаки, вказано, що даний металевий предмет містить нашарування на його стінках речовини невідомого походження та різкий запах, з чого можна дійти висновку, що зазначені нашарування можуть містити у своєму складі наркотичний засіб. Однак будь-які відомості, що за відповідною статтею кримінального закону внесено відомості до ЄРДР відсутні.
За правилами ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно вимог ч. 1 даної норми Закону слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
З урахуванням вищенаведеного, тієї обставини, що відсутня правова підстава для арешту зазначеного у клопотанні металевого сріблястого предмету, будь-яких даних, що даний предмет може бути доказом у кримінальному провадженні внесеному 09 січня 2019 року до Єдиному реєстру досудових розслідувань за № 0000021, правова кваліфікація ч. 1 ст. 263 КК України, відсутності обгрунтованої підозри особи у вчиненні даного кримінального правопорушення, відсутності даних, що зазначений предмет підлягає спеціальній конфіскації, суд приходить до висновку, що клопотання слідчого задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 40, 170, 171, 173, 309 КПК України, суд,

У Х В А Л И В
У задоволенні клопотання слідчого СВ Южноукраїнського ВП Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 , погодженого начальником Южноукраїнського відділу Первомайської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна, відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Южноукраїнського міського суду ОСОБА_1