ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 646/7311/17 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/504/18 Суддя-доповідач ОСОБА_2 Категорія: ст.81 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

засудженого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11 червня 2018 року стосовно ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 13.01.2014 року, визнано винним ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.27 п.12 ч.2 ст.115 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення на строк 15 років.
Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11 червня 2018року відмовлено в задоволенні Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11 червня 2018 року про відмову в задоволенні подання начальника ДУ «Диканівської ВК (№12)» про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 .
В обґрунтування вказаної ухвали районний суд зазначив, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення після вчинення особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.27 п.12 ч.2 ст.115 КК України, цілі покарання не досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено законом, а ОСОБА_7 лише стає на шлях виправлення.
Не погодившись з рішенням районного суду засуджений ОСОБА_7 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити подання начальника ДУ «Диканівської ВК (№12)» та звільнити його умовно-достроково від відбування призначеного покарання за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 13.01.2014 року.
Обґрунтовуючи свою вимогу апелянт зазначає про те, що він усвідомив свою вину за вчинений злочин, постійно працює в виправній колонії, судові витрати за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 13.01.2014 року у розмірі 1354, 37 грн. відшкодував, чим намагається довести своє виправлення та перевиховання.
Крім того, засуджений вказує на те, що був позбавлений можливості відшкодувати збитки потерпілій стороні, оскільки виконавчий лист надійшов до установи виконання покарань лише 11 жовтня 2017 року, але у майбутньому має намір сплатити матеріальну та моральну шкоду.
Заслухавши доповідь судді; пояснення засудженого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу; пояснення прокурора, який заперечував проти її задоволення ; вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч.2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Вимогами п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" N 2 від 26.04.2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної комісії (п. 13 постанови Пленуму ВСУ № 2 від 26.04.2002 року).
У відповідності до положень п. 17 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений за весь час відбування покарання і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.
Так, відповідно до вироку Ленінського районного суду м. Харкова від 13.01.2014 року, визнано винним ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.27 п.12 ч.2 ст.115 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років.
Початок строку покарання 25.04.2010 року, а кінець строку 08.12.2019 року. Відбута частина строку покарання , на час розгляду справи в районному суді, становить 13 років 6 місяців 24 днів позбавлення волі.
При цьому колегія суддів враховує, що на підставі ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15.02.2016р. на підставі ч.5 ст. 72 КК України в ред. 26.11.2015р. ОСОБА_7 було зараховано в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 25.04.10р. по 10.09.2015р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Таким чином з загального строку покарання призначеного ОСОБА_7 вироком суду у виді п`ятнадцяти років позбавлення волі, засуджений фактично перебуває в місцях позбавлення волі вісім з половиною років.
Зважаючи те, що ОСОБА_7 засуджений за особливо тяжкий злочин, пов`язаний зі спричиненням смерті іншій людині, та значним терміном, на який адміністрація установи пропонує звільнити ОСОБА_7 умовно-достроково, суд приділив ретельну увагу оцінці поведінки засудженого та ставленню його до праці за весь період відбування ним покарання, а також надав належну оцінку відомостям щодо відшкодування потерпілому матеріальних збитків.
Відповідно до матеріалів особової справи на ОСОБА_7 заохочувався один раз в 2016 році, двічи у 2017 році та тричі в 2018 році , коли подання про умовно-дострокове звільнення вже перебувало в провадженні суду. При цьому на час надходження подання до суду першої інстанції ОСОБА_7 мав лише дві подяки. Оскільки висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений за весь час відбування покарання, колегія суддів відмічає те, що протягом семи років знаходження в місцях позбавлення волі засуджений лише двічі заохочувався за сумлінну поведінку та ставлення до праці, а інші заохочення отримані в один рік після подання про умовно-дострокове звільнення, що свідчить про те, що ОСОБА_7 лише починає ставати на шлях виправлення.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, засуджений не довів своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці своє виправлення у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, оскільки за весь час відбування покарання, починаючи з 2010 року, він був працевлаштований лише у 2016 році, але згідно довідки про заробітну плату за період з 2016 року по 2017 рік, засуджений ОСОБА_7 майже не працював.
Апеляційні доводи ОСОБА_7 про те, що він працює, а також наявності даних про те, що він усвідомив свою вину у вчиненому злочині та належним чином дотримується норм, які визначають порядок і умови відбування покарання у виправній установі, не спростовують правильність висновків суду першої інстанції щодо недоцільності його умовно-дострокового звільнення, оскільки засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, а також не здійснив будь-яких спроб відшкодувати потерпілому завдану від злочину матеріальну та моральну шкоди.
Потерпілий ОСОБА_9 надав до суду апеляційної інстанції заяву, в якій просив врахувати те, що моральну шкоду засудженим ОСОБА_7 йому не було відшкодовано.
Внаслідок оцінки всіх перелічених вище обставин суд першої інстанції об`єктивно дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності всіх умов, передбачених положеннями ст. 81 КК України, для умовно-дострокового звільнення та недоцільності і передчасності звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання.
За таких обставин колегія суддів погоджується з рішенням суду щодо відмови у задоволенні подання, внаслідок неефективності такого заходу щодо попередження вчинення ним нових злочинів, і відсутності беззаперечних та переконливих підстав, на підставі яких можна зробити висновок про виправлення засудженого.
Керуючись ст.ст. 405,407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11 червня 2018 року про відмову в задоволенні подання начальника ДУ «Диканівської ВК (№12)» про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий

Судді