ІМЕНЕМ УКРАЇНИ УХВАЛА КИЇВСЬКОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Справа №379/527/18 Апеляційне провадження:№ 11-кп/824/907/2019 Головуючий у суді першої інстанції: ОСОБА_1 Доповідач у суді апеляційної інстанції: ОСОБА_2
28 лютого 2019 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2
Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
При секретареві ОСОБА_5 , за участю прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника адвоката ОСОБА_8 ,
в с т а н о в и л а :
Ухвалою Таращанського районного суду Київської області від 25 жовтня 2018 року ОСОБА_7 звільнено від покарання, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України на підставі ст. 105 КК України та до нього застосовано примусовий захід виховного характеру у виді передачі неповнолітнього під нагляд матері ОСОБА_10 строком до досягнення сином повноліття.
На обґрунтування суд послався на те, що обвинувачений за місцем проживання та місцем навчання характеризується позитивно, згідно даних лікаря-нарколога та лікаря-психіатра за медичною допомогою не звертався та на обліку не перебуває, має задовільний стан здоров`я, вчинив злочин вперше невеликої тяжкості, збитки відшкодовані, шляхом повернення коштів від реалізованого майна потерпілій.
Таким чином суд першої інстанції прийшов до висновку про необхідність звільнити ОСОБА_7 від покарання, застосувавши до нього ст. 105 КК України, передавши його під нагляд матері ОСОБА_10 , яка здатна забезпечити позитивний виховний вплив на нього та проводити постійний контроль за його поведінкою.
Не погодившись зі вказаними висновками суду, прокурор у кримінальному провадженні - прокурор Таращанського відділу Кагарлицької місцевої прокуратури ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи доведеність вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, вважає вказану ухвалу суду першої інстанції незаконною у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Так, судом прийнято рішення про передачу неповнолітнього ОСОБА_7 під нагляд матері 25 жовтня 2018 року, за 6 днів до досягнення ним повноліття, тому прокурор вважає, що за таких умов не можливо досягнути мети та цілей застосованого примусового заходу виховного характеру і на цих підставах просить її скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Крім того, прокурор акцентує увагу на тому, що ст. 105 КК України прямо вказує, що неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.
Таким чином, вказує апелянт, мова у цій правовій нормі ведеться саме про постановлення вироку зі звільненням особи від покарання, а не про винесення ухвали, тобто судом при прийнятті рішення по суті кримінального провадження порушено як норми Закону України про кримінальну відповідальність, так і норми кримінального процесуального законодавства
Крім того, вказує апелянт, в оскарженій ухвалі суд послався на положення ст. 497 КПК України, однак не звернув уваги на те, що ця процесуальна норма регламентує порядок застосування до неповнолітнього обвинуваченого примусових заходів виховного характеру винятково якщо під час досудового слідства прокурор дійде висновку про можливість виправлення неповнолітнього, який обвинувачується у вчиненні вперше кримінального проступку, злочину невеликої тяжкості або необережного злочину середньої тяжкості без застосування кримінального покарання, він складає клопотання про застосування до неповнолітнього обвинуваченого примусових заходів виховного характеру і надсилає його до суду.
Суд же, в підготовчому засіданні, прийняв рішення за клопотання захисника, отже вправі був посилатися лише на положення ст. 105 КК України, отже і проводити судовий розгляд в іншому порядку, з дотриманням процесуальних прав всіх учасників кримінального провадження.
У цьому ж випадку, наголошує апелянт, ОСОБА_7 обвинувачений в чиненні кримінального правопорушення, яке по закону є умисним та відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, отже посилання на ст. 497 КПК України, зроблене судом першої інстанції неправильне.
Вказує прокурор також на те, що оскаржене рішення суд прийняв без розгляду кримінального провадження, фактично у підготовчому засіданні, чим порушив права та законні інтереси всіх учасників кримінального провадження.
Саме на цих підставах прокурор і вважає, що оскаржену ним ухвалу належить скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора на підтримку апеляційної скарги, а обвинуваченого та його захисника проти її задоволення, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши та обговоривши доводи учасників апеляційного розгляду в сукупності з матеріалами кримінального провадження, судова колегія визнає наступне.
Як правильно зауважив апелянт, суд першої інстанції, приймаючи оскаржене рішення, допустив істотні порушення чинного кримінального процесуального законодавства, застосувавши одночасно положення ст. 105 КК України, 497 КПК України, та постановивши, замість вироку, передбаченого ст. 105 КК України, ухвалу, до того ж, без проведення судового розгляду, а в підготовчому засіданні, тобто з порушенням прав учасників кримінального провадження та не досліджуючи фактичних обставин кримінального провадження, хоча в ухвалі і послався на виступи самого обвинуваченого та його матері, представника служби в справах дітей, захисника і прокурора.
Вже в силу викладеного, апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржена ухвала повинна бути скасована з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції, з огляду також на те, що суд апеляційної інстанції вправі досліджувати тільки ті докази, які були досліджені судом першої інстанції, а в цьому випадку такого дослідження суд першої інстанції не проводив, відтак і прийняти рішення по суті кримінального провадження суд апеляційної інстанції позбавлений можливості.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Таращанського відділу Кагарлицької місцевої прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу Таращанського районного суду Київської області від 25 жовтня 2018 року, якою ОСОБА_7 звільнений від покарання, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України на підставі ст. 105 КК України та до нього застосовано примусовий захід виховного характеру у виді передачі неповнолітнього під нагляд матері ОСОБА_10 строком до досягнення повноліття задовольнити.
Вказану ухвалу суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: