ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 658/1959/18
Номер провадження : 11-кп/819/288/19 Головуючий в І інстанції : ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.286 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2019 року квітня місяця 09 дня колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді : ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

Секретар судового засідання: ОСОБА_5

З участю прокурора: ОСОБА_6

Обвинуваченого: ОСОБА_7
Захисника: ОСОБА_8 ,
Потерпілої: ОСОБА_9
представника потерпілої ОСОБА_10
представник ПрАТ «ДСУ-12»: ОСОБА_11
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні в залі Херсонського апеляційного суду в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000159від 05.04.2018 року, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 10 січня 2019 року щодо обвинуваченого: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Любимівка, українця, громадянина України, одруженого, працюючого водієм в ПрАТ «ДСУ-12», зареєстрованого: АДРЕСА_1 , не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и л а :
Зазначеним вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, без позбавлення права керування транспортними засобами.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 (три) роки.
Відповідно до п. п. 1 та 2 ч. 1 п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України на ОСОБА_7 покладено обов`язки.
Цивільний позов ОСОБА_12 до ОСОБА_7 , ПрАТ «ДСУ-12», ПрАТ «Страхова група «ТАС» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - виділено в окреме цивільне провадження.
Вирішено питання з речовими доказами та судовими витратами.
Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що він 05 квітня 2018 року, близько 11:00 години, керуючи автомобілем КАМАЗ 65115, р.н. НОМЕР_1 , рульове керування якого знаходилось у технічно-несправному стані, здійснюючи рух по вул. Західній, у напрямку вул. Мелітопольській смт Любимівка Каховського району Херсонської області, грубо порушуючи вимоги Правил дорожнього руху України, а саме: п. 31.4, 31.4.2а), проявив неуважність та безпечність до дорожньої обстановки, яка склалася, у порушення вимог п. п. 2.3 б), 16.12 Правил дорожнього руху України, виїжджаючи на перехрестя рівнозначних доріг, а саме вул. Мелітопольської з вул. Західною, не надав перевагу в русі автомобілю ВАЗ 21043, р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_9 , який здійснював рух по вул. Мелітопольській зі сторони м. Каховка у напрямку вул. Скіфської, справа наліво, відносно руху його автомобіля.
Унаслідок даної дорожньо-транспортної події, водій автомобіля ВАЗ 21043, р.н. НОМЕР_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від спричинених тілесних ушкоджень помер на місті події.
Не погоджуючись з вироком суду прокурор подав апеляційну скаргу в якій вважає вирок суду незаконним а таким, що підлягає скасуванню у зв`язку неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченого внаслідок м`якості, а також істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.
В обґрунтування своєї апеляції посилається на те, що суд, призначаючи покарання ОСОБА_7 без позбавлення права керувати транспортними засобами, неправильно застосував кримінальний закон та не врахував те, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких, внаслідок порушення ОСОБА_7 Правил дорожнього руху України загинула людина ОСОБА_13 .
Крім того, суд не призначаючи обвинуваченому додаткове покарання, яке передбачено ч. 2 ст. 286 КК України, необґрунтовано та безпідставно послався на позитивну характеристику, відсутність судимості, відшкодування завданих моральних збитків та те, що останній на лікарському обліку у нарколога та психіатра не перебуває. Оскільки дані обставини за своїм змістом лише характеризують особу ОСОБА_7 і не впливають на ступінь тяжкості скоєного злочину та на його суспільну небезпеку.
Судом, при ухвалені обвинувального вироку цивільний позов потерпілої ОСОБА_14 до обвинуваченого ОСОБА_7 , ПрАТ «ДСУ- 12», ПрАТ «Страхова група «ТАС» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди виділено в окреме цивільне провадження та по суті не прийняв одне з трьох обов`язкових процесуальних рішень, передбачених ст. 129 КПК України, чим допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального законодавства при розгляді даного кримінального провадження. У судовому засіданні на цьому наполягали потерпіла та її представник.
Просить вирок Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 10.01.2019 яким ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України - скасувати, та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування основного покарання з випробуванням і встановити йому іспитовий строк тривалістю 3 роки. На підставі п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Відмовити у задоволенні цивільного позову потерпілої ОСОБА_14 до обвинуваченого ОСОБА_7 , ПрАТ «ДСУ- 12», ПрАТ «Страхова група «TAC».
Заслухавши суддю-доповідача, який виклав суть вироку та доводи апеляції, думку прокурора який підтримав апеляцію, обвинуваченого, потерпілу, представника потерпілої, представника ПрАТ «ДСУ- 12» та захисника які просили скаргу залишити без задоволення, заслухавши сторони в судових дебатах, які залишилися на своїх позиціях, та останнє слово обвинуваченого, перевіривши та дослідивши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні правопорушення, за яким його засуджено, за встановлених і викладених у вироку обставин, та правильність кваліфікації його дій за ч.2 ст.286 КК України, обґрунтовано доказами, які досліджено судом при розгляді кримінального провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України і в цій частині ніким не оспорюються. Тому суд апеляційної інстанції відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги прокурора.

Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Положеннями ст.50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору покарання, ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Постановляючи вирок, суд допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та призначив ОСОБА_7 покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченої.

Посилання прокурора в апеляційній скарзі на необхідність призначення ОСОБА_7 за ч.2 ст.286 КК України додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами заслуговують на увагу та є обґрунтованими.

Так, згідно ч.1 ст.65 КК України, покарання має призначатися у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Згідно із п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 26.04.06 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у кожному випадку призначення покарання за ч. 2 ст. 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами.

Колегія суддів вважає що, суд, призначаючи покарання ОСОБА_7 без позбавлення права керувати транспортними засобами, неправильно застосував кримінальний закон та не врахував те, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких, достовірно знав про технічну несправність рульового керування даної вантажної машини та яке потягло загибель людини.

Крім того, суд необґрунтовано та безпідставно послався на позитивну характеристику, відсутність судимості, відшкодування завданих моральних збитків та те, що останній на лікарському обліку у нарколога та психіатра не перебуває. Оскільки дані обставини за своїм змістом лише характеризують особу ОСОБА_7 і не впливають на ступінь тяжкості скоєного злочину та на його суспільну небезпеку.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання, колегія суддів у відповідності до вимог ст.50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину, вчиненого з необережності, особу винного який характеризується позитивно, має на утриманні хвору матір, враховує думку потерпілої, що пом`якшує покарання, суд визнає те що він розкаявся у вчиненому, частково відшкодував шкоду, відсутність обставин, що обтяжують покарання та вважає за необхідне призначити покарання в межах санкції ч.2 ст.286 КК Україниу виді позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами із застосуванням ст.75, 76 КК України, оскільки вказане покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції скасуванню, в частині призначеного покарання.
Крі того, згідно п. 7 ч. 1 ст. 368 КІЖ України, суд, ухвалюючи вирок зобов`язаний вирішити питання чи підлягає задоволенню пред`явлений цивільний позов.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Проте, судом, при ухвалені обвинувального вироку цивільний позов потерпілої ОСОБА_14 до обвинуваченого ОСОБА_7 , ПрАТ «ДСУ- 12», ПрАТ «Страхова група «ТАС» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди виділено в окреме цивільне провадження тобто прийнято рішення, не передбачене ст. 129 КПК України, чим суд допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального законодавства.
Колегія суддів вважає, що вирок суду в частині цивільного позову потерпілої необхідно скасувати, а справу в цій частині направити на новий судовий розгляд, в той же суд, але в іншому складі суддів у порядку цивільного судочинства оскільки судом цивільного позову потерпілої не розглядавсь та прокурором в апеляційній скарзі не ставиться питання щодо дослідження доказів щодо цивільного позову.
За вищевказаних обставин, апеляційна скарга прокурора в цій частині підлягає задоволенню частково.

На підставі викладеного, керуючись ст. 404, 407, 418, 420 КПК України, колегія суддів,
Ухвалила :
Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції - задовольнити частково.

Вирок Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 10 січня 2019 року щодо ОСОБА_7 - в частині цивільного позову скасувати, а справу направити в цій частині на новий судовий розгляд, в той же суд, але в іншому складі суддів у порядку цивільного судочинства.
Вирок Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 10 січня 2019 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати.
Призначити ОСОБА_7 зач. 2 ст. 286 КК України покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування основного покарання з випробуванням і встановити йому іспитовий строк тривалістю 3 роки. На підставі п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок набирає законної сили негайно та може бути оскаржений учасниками судового провадження в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня його проголошення.
Копію судового рішення не пізніше наступного дня після постановлення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Судді: ОСОБА_2 /підпис/ ОСОБА_3 /підпис/ ОСОБА_4 /підпис/

З оригіналом згідно:

Суддя: ОСОБА_2