Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження №1-кс/641/4011/2018 Справа №641/8462/18
УХВАЛА
26 листопада 2018 року
В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що 20.11.2018 до Слобідського ВП ГУ НП в Харківській області надійшла заява ОСОБА_6 , про те, що 26.03.2018 невстановлена особа, таємно, шляхом вільного доступу, знаходячись за адресою: м. Харків, пр. Героїв Сталінграда викрала належний ОСОБА_6 мобільний телефон, чим спричинила матеріальну шкоду.
В ході проведення досудового розслідування встановлено, що у потерпілого ОСОБА_6 викрадено мобільний телефон IVARGO V 210101, imei НОМЕР_2 придбаний в січні 2018 року (більш точної дати в ході досудового розслідування не встановлено) в новому стані за 3000 грн., який на момент викрадення був в справному стані, без пошкоджень, без комплектуючих пристроїв.
В ході проведення досудового розслідування встановлено, що вказаний мобільний телефон придбав ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який повідомив про обставини його придбання.
Під час досудового розслідування у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за його добровільної згоди вилучено мобільний телефон IVARGO V 210101, imei НОМЕР_2 , який був викрадений у ОСОБА_6 .
Слідчий вважає, що вилучене майно відповідає критеріям, зазначених у п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 167 КПК України: є предметом кримінального правопорушення. Згідно ч. 7 ст. 236 КПК України вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном Для дачі відповідної правової оцінки за вилученими під час обшуку предметами, органу досудового розслідування необхідно провести відповідні дослідження в рамках експертиз, для призначення та проведення яких необхідно надавати експерту вилучені речі.
Без застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, буде неможливо провести повне та всебічне досудове розслідування та встановити всі факти щодо протиправної діяльності винних осіб та це може привести до втрати або пошкодження відповідного майна, що може перешкодити кримінальному провадженню.
У судове засідання старший слідчий СВ Слобідського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У відповідності до ч. 1 ст. 172 КПК України його неприбуття не перешкоджає розгляду даного клопотання.
Згідно з вимогами ч. 4 ст. 107 КПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому розгляді фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Слідчий суддя, розглянувши клопотання, дослідивши додані до клопотання документи, вважає, що клопотання підлягає задоволенню.
Згідно ч. 7 ст. 237 КПК України вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Згідно ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Слідчий суддя врахувавши обставини, передбачені ст. 173 КПК України, вважає, що слідчим доведено, що тимчасово вилучені речі предмети є предметом злочину, здобуті в результаті вчинення злочину та можуть бути використані в якості речового доказу.
Керуючись вимогами ст. ст. 170-175 КПК України, -
П О С Т А Н О В И В:
Накласти арешт на тимчасово вилучене 23.11.2018 у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , майно, а саме на мобільний телефон IVARGO V НОМЕР_3 , imei НОМЕР_2 .
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Виконання ухвали покладається на старшого слідчого СВ Слобідського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 .
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя- ОСОБА_1