Справа 556/1999/18
Номер провадження 1-кс/556/397/2018
У Х В А Л А
14.12.2018 року смт. Володимирець
Слідчий суддя Володимирецького районного суду Рівненської області ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
захисник підозрюваного ОСОБА_6 ,
Слідчий також вказує, що 13.12.2018, ОСОБА_5 затримано, згідно вимог с. 208 КПК України за підозрою у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення. 13.12.2018 року. ОСОБА_5 13.12.2018 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України. Причетність ОСОБА_5 до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами та доказами. Слідчий вказує, що згідно ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу стосовно підозрюваного ОСОБА_5 є забезпечення виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам останнього переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Обґрунтуванням того, що ОСОБА_5 може переховуватись від органу досудового розслідування слідчий зазначає те, що кримінальне правопорушення, вчинене підозрюваним, відноситься до категорії тяжких злочинів, за що останньому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, тому даний факт свідчить про те, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, з метою уникнення покарання, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Окрім того, дане твердження також базується на тому, що ОСОБА_5 , являючись жителем прикордонної зони, може покинути межі території України. Обґрунтування ризику щодо незаконного впливу на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні являється те, що одними із свідків у провадженні є ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , жителі хутору ОСОБА_11 та особі правопорушника відомо про місце їх проживання, а тому є ризики щодо незаконного впливу з боку підозрюваного на вказаних свідків, шляхом погроз, вмовляння чи переконання у дачі вигідних для нього, одночасно необ`єктивних, показань. Окрім того, ті самі дії можуть бути спрямовані підозрюваним щодо потерпілого.
У зв`язку з цим, лише перебування ОСОБА_5 в місцях попереднього ув`язнення унеможливить для останнього спілкування зі свідками та потерпілим у кримінальному провадженні, вчиненими інше кримінальне правопорушення та переховуватись від органу досудового розслідування/суду.
Слідчий та прокурор в судовому засіданні клопотання підтримали, просили суд обрати ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою, надавши при цьому обґрунтування згідно клопотання.
Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні просив застовувати відносно нього запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Захисник підозрюваного просить суд застосувати більш м`який запобіжний захід, вказує, що ОСОБА_5 сам викликав швидку.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з такого.
Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
В судовому засіданні згідно досліджених матеріалів справи та наданих пояснень сторін, встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, яке відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів та передбачає в якості максимальної міри покарання позбавлення волі на строк до 8 років.
Суд вважає обґрунтованими та доведеними в судовому засіданні слідчим та прокурором наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, що ОСОБА_5 може:
-переховуватись від органу досудового розслідування, враховуючи, що кримінальне правопорушення, вчинене підозрюваним, відноситься до категорії тяжких злочинів і останньому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. Також ОСОБА_5 , являючись жителем прикордонної зони, може покинути межі території України (п.1 ч.1 ст.177 КПК України);
-незаконного впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, оскільки одними із свідків є жителі хутору Олізарка, а правопорушнику відомо про місце їх проживання, а тому є ризики щодо незаконного впливу з боку підозрюваного на вказаних свідків, шляхом погроз, вмовляння чи переконання у дачі вигідних для нього, одночасно необ`єктивних, показань. Окрім того, ті самі дії можуть бути спрямовані підозрюваним щодо потерпілого. (п.3 ч.1 ст.177 КПК України);
Суд вважає недостатніми застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно наявного в матеріалах справи протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, ОСОБА_5 затримано о 10 год 25 хв. 13 грудня 2018 року.
Між тим, відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосуванні. На підставі викладеного, враховуючи що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, підстав для застосування застави не вбачається.
Таким чином, згідно вищенаведеного, враховуючи, що існують ризики, передбачені п.п.1, 3, 5, ч.1 ст. 177 КПК України те, що стороною обвинувачення доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, суд вважає, що клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_5 підлягає задоволенню без визначення розміру застави.
Згідно ч.1 ст.197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Керуючись ст.ст.176-178, 182, 183,184, 194, 197, 395 КПК України,суд,
Клопотання задовольнити.
Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лисків, Жидачівського району, Львівської області, жителя АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком 60 (шістдесят) днів.
Строк тримання під вартою рахувати з моменту затримання, тобто з 10 год 25 хв. 13 грудня 2018 року.
Строк дії ухвали становить до 10 год. 25 хв. 11 лютого 2019 року включно.
Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, що перебуває під вартою - з моменту вручення копії ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1