Справа № 164/567/19
п/с 1-кп/164/87/2019
Категорія: 411010600
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2019 року Маневицький районний суд Волинської області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в смт. Маневичі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000060 від 13 лютого 2019 року, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, неодруженого, з повною загальною середньою освітою, раніше судимого: 26 листопада 2007 року Горохівським районним судом Волинської області за ч. 3 ст. 296 КК України на 1 рік позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України - із звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку 1 рік; 12 листопада 2008 року Локачинським районним судом Волинської області за ч. 3 ст. 296 КК, ст. 71 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі; 16 лютого 2011 року Горохівським районним судом Волинської області за ч. 3 ст. 296 КК, ст. 71 КК України на 3 роки 4 місяці позбавлення волі; 19 лютого 2015 року Горохівським районним судом Волинської області за ч. 1 ст. 122 КК, ч. 1 ст. 186 КК, ст. 70 КК України на 2 роки позбавлення волі,на підставі ст. 75 КК України - із звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку 2 роки; 18 листопада 2015 року Горохівським районним судом Волинської області за ч. 1 ст. 121 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі. Ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 24 жовтня 2016 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк відбування покарання термін попереднього ув?язнення з 30 березня 2015 року по 18 грудня 2015 року, покарання не відбув, запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи засудженим за вчинення умисного злочину, відбуваючи покарання у виді позбавлення волі в державній установі „Маневицька виправна колонія № 42, що по вул. Андрія Снітка, 25 в смт. Маневичі Волинської області, на шлях виправлення та перевиховання не став, проявив себе як злісний порушник встановленого режиму відбування покарання, за що неодноразово піддавався дисциплінарним стягненням.

Так, 9 лютого 2018 року згідно ухвали Маневицького районного суду Волинської області через безуспішність застосування попередньо інших заходів впливу ОСОБА_4 було переведено до приміщення камерного типу на строк 1 місяць.

Після відбування вказаного стягнення ОСОБА_4 із неодноразово проведених з ним бесід виховного характеру, а також попередньо прийнятих мір дисциплінарного впливу належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення та перевиховання не став, продовжує порушувати встановлений режим відбування покарання, відмовляється виконувати вимоги службових осіб установи, які відповідно до ст. 135 КВК України не наділені правами застосовувати до засудженого передбачені законом (ст. 132 КВК України) заходи стягнення.

Так, 25 квітня 2018 року засудженому ОСОБА_4 було оголошено сувору догану за невиконання 22 квітня 2018 року вимог п. 1 ч. 2 Розділу ІІ Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених 28 серпня 2018 року наказом Міністерства юстиції України № 2823/5, відповідно до якого засуджені повинні дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня установи виконання покарань, що виразилось у відмові виконувати загальну команду „Підйом, відмові виходити на фіззарядку та ранкову поіменну перевірку. За аналогічні порушення режиму утримання, що мали місце 3 червня 2018 року та 9 липня 2018 року у відповідності до постанови начальника установи виконання покарань від 6 червня 2018 року ОСОБА_4 було поміщено в дисциплінарний ізолятор (ДІЗО) на термін 14 діб, а за аналогічне порушення, що мало місце 11 липня 2018 року - оголошено сувору догану. 24 серпня 2018 року ОСОБА_4 проігнорував вимоги Правил внутрішнього розпорядку та без поважних причин не вийшов на вечірню поіменну перевірку, за що йому 29 серпня 2018 року було оголошено сувору догану. За відмову виконувати команду „Підйом, виходити на ранкові поіменні перевірки, що мало місце 25 вересня 2018 року та 2 жовтня 2018 року ОСОБА_4 відповідно до постанов начальника установи виконання покарань 3 жовтня 2018 року було оголошено суворі догани. Того ж дня у відповідності до постанови начальника установи виконання покарань ОСОБА_4 було поміщено в дисциплінарний ізолятор (ДІЗО) на термін 14 діб за зберігання всупереч вимог п. 3 ч. 4 ст. 107 КВК України 25 серпня 2018 року в приліжковій тумбочці зарядного пристрою до мобільного телефону та медичного шприца для ін`єкцій, які згідно Переліку предметів, виробів і речовин, зберігання і використання яких засудженими заборонено (Додаток № 3 до Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань) відносяться до заборонених предметів. Продовжуючи свої умисні дії, направлені на ігнорування встановлених норм поведінки, засуджений ОСОБА_4 3 листопада 2018 року, 23 листопада 2018 року та 26 листопада 2018 року без поважних причин не вийшов на ранкову поіменну перевірку, за що йому відповідно 7 листопада 2018 року та 28 листопада 2018 року було оголошено суворі догани, а 28 листопада 2018 року та 9 січня 2019 року - поміщено в ДІЗО на термін 14 діб. Під час відбування стягнень у дисциплінарному ізоляторі ОСОБА_4 4 грудня 2018 року відмовився виносити постільні речі з камери, які йому видавалися на час сну, що суперечить вимогам п. 2 ч. 6 Розділу XXІ Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, чим допустив порушення п. 3 ч. 3 ст. 107 КВК України, за що йому 11 грудня 2018 року було оголошено сувору догану, а за аналогічні порушення, що мали місце 16 січня 2019 року, 18 січня 2019 року та 19 січня 2019 року - оголошено догану та суворі догани згідно постанов начальника установи від 23 січня 2019 року. Того ж дня ОСОБА_4 було поміщено в ДІЗО на термін 14 діб за аналогічні порушення, що мали місце 17 січня 2019 року. 25 січня 2019 року згідно ухвали Маневицького районного суду Волинської області через безуспішність застосування попередньо інших заходів впливу та категоричну відмову 17 січня 2019 року під час перебування в ДІЗО виконати законну вимогу представника адміністрації установи про вихід з камери для її технічного огляду, ОСОБА_4 було переведено до приміщення камерного типу на строк 2 місяці.

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ст. 391 КК України, оскільки він, відбуваючи покарання у виді позбавлення волі, будучи засудженим за умисний злочин, порушував вимоги режиму відбування покарання, за що протягом року піддавався стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу і продовжував вчиняти іншу протидію адміністрації установи виконання покарань у законному здійсненні її функцій.

Під час судового розгляду 10 травня 2019 року між першим заступником керівника Маневицької місцевої прокуратури Волинської області ОСОБА_6 , яка на підставі ст. 37 КПК України здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000060, та обвинуваченим ОСОБА_4 було укладено угоду про визнання винуватості, що відповідає вимогам ст. 472 КПК України, за умовами якої ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України, зобов`язувався співпрацювати з Маневицькою місцевою прокуратурою Волинської області та іншими правоохоронними органами у межах строків давності притягнення до кримінальної відповідальності з метою викриття та виявлення відомих йому правопорушень. Сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ст. 391 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин. Сторонами також узгоджено міру покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 , у виді 1 (одного) року позбавлення волі. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст. 468-475 КПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч. 2, 4, 5 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів…, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди. Укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України, яке згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Угоду про визнання винуватості укладено після повідомлення ОСОБА_4 про підозру, потерпілих у даному кримінальному провадженні немає, узгоджена сторонами міра покарання передбачена санкцією ст. 391 КК України, зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України та її умови не суперечать іншим вимогам закону, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього в разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між першим заступником керівника Маневицької місцевої прокуратури Волинської області радником юстиції ОСОБА_6 з однієї сторони та обвинуваченим ОСОБА_4 з іншоїі призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Керуючись ст.ст. 110, 314, 369-371, 373-374, 395, 468, 471-475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 10 травня 2019 року, укладену між першим заступником керівника Маневицької місцевої прокуратури Волинської області радником юстиції ОСОБА_6 з однієї сторони та обвинуваченим ОСОБА_4 з іншоїв кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000060 від 13 лютого 2019 року.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України, призначивши покарання - 1 (один) рік позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання за даним вироком частково приєднати невідбуте покарання за вироком Горохівського районного суду Волинської області від 18 листопада 2015 року - 2 (два) місяці позбавлення волі і остаточно визначити до відбування 1 (один) рік 2 (два) місяці позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу відносно засудженого ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу обрати у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту в залі судового засідання.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 рахувати з 15 травня 2019 року.

На вирок може бути подана з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, апеляція до Волинського апеляційного суду через Маневицький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя районного суду ОСОБА_1