Справа № 369/8704/18
Провадження № 1-кп/369/300/19
В И Р О К
іменем України
01.03.19 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0002750 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, який має неповну середню освіту, розлученого, офіційно не працюючого, раніше не судимого, та

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, який має повну середню освіту, не одруженого, офіційно не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, -

встановив:

ОСОБА_6 30.04.2018 року близько 04 години 20 хвилин за попередньою змовою з ОСОБА_5 , рухаючись на автомобілі марки «Chevrolet Aveo», д/н НОМЕР_1 , в якості водія, під`їхали до будинку АДРЕСА_1 , де був припаркований автомобіль марки «М2140», д/н НОМЕР_2 , який належить потерпілому ОСОБА_7 , де, маючи прямий умисел та мету на незаконне заволодіння транспортним засобом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно - небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, скориставшись відсутню власника та інших осіб поблизу себе, згідно попереднього розподілу ролей, під`їхали до автомобіля, де ОСОБА_6 з`єднав автомобіль «Chevrolet Aveo», д/н НОМЕР_1 , та автомобіль «М2140», д/н НОМЕР_2 , буксировочним тросом, а ОСОБА_5 сів за кермо вказаного автомобіля потерпілого ОСОБА_7 . Після чого ОСОБА_6 та ОСОБА_5 рушили з місця шляхом буксирування та доправили автомобіль «М2140», д/н НОМЕР_2 , до с. Святопетрівського Києво-Святошинського району Київської області, де залишили в гаражному приміщенні № НОМЕР_3 гаражного кооперативу «Нива» по вул. Тепличній, 38.

В свою чергу ОСОБА_5 30.04.2018 року близько 04 години 20 за попередньою змовою з ОСОБА_6 , рухаючись на автомобілі марки «Chevrolet Aveo», д/н НОМЕР_1 , в якості пасажира, під`їхали до будинку АДРЕСА_1 , де був припаркований автомобіль марки «М2140», д/н НОМЕР_2 , який належить потерпілому ОСОБА_7 , де, маючи прямий умисел та мету на незаконне заволодіння транспортним засобом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно - небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, скориставшись відсутню власника та інших осіб поблизу себе, згідно попереднього розподілу ролей, під`їхали до автомобіля, де ОСОБА_6 з`єднав автомобіль «Chevrolet Aveo», д/н НОМЕР_1 , та автомобіль «М2140», д/н НОМЕР_2 , буксировочним тросом, а ОСОБА_5 сів за кермо вказаного автомобіля потерпілого ОСОБА_7 . Після чого ОСОБА_6 та ОСОБА_5 рушили з місця шляхом буксирування та доправили автомобіль «М2140», д/н НОМЕР_2 , до с. Святопетрівського Києво-Святошинського району Київської області, де залишили в гаражному приміщенні № НОМЕР_3 гаражного кооперативу «Нива» по вул. Тепличній, 38.

З місця вчинення злочину зникли, чим завдали потерпілому ОСОБА_7 матеріального збитку в розмірі, відповідно до висновку експерта № 12-2/581 від 27.06.2018 року, 12330 грн.

Допитаний у судовому засідання обвинувачений ОСОБА_6 повідомив, що він мав в оренді автомобіль «Chevrolet Aveo», д/н НОМЕР_1 . 30.04.2018 року, будучи за кермом вказаного транспортного засобу в стані наркотичного сп`яніння, шукаючи пригод, разом з ОСОБА_6 , який був а стані алкогольного сп`яніння, вирішив викрасти «Москвич», який був залишений власником біля будинку неподалік Кільцевої дороги. З цією метою він буксировочним тросом зачепив автомобіль «М2140», д/н НОМЕР_2 , за кермо якого сів ОСОБА_5 , після чого разом рушили до гаражного кооперативу «Нива» в с. Святопетрівському, де залишили в гаражі № НОМЕР_3 , який належить знайомому ОСОБА_6 . Наступного дня, коли вони проспались та зрозуміли, що вчинили злочин, не знали як повернути викрадений автомобіль власнику, оскільки боялись кримінальної відповідальності. Через тиждень, коли і його, і ОСОБА_8 затримали за підозрою у скоєнні іншого злочину, вони зізнались, що в гаражі в с. Святопетрівському знаходиться автомобіль «М2140», д/н НОМЕР_2 .
Крім того, обвинувачений ОСОБА_6 визнав, що своїми неправомірними діями він завдав потерпілому шкоди, яку під час розгляду справи відшкодував частково та зобов`язався відшкодовувати і в подальшому.
Обвинувачений ОСОБА_5 вину у висунутому йому обвинуваченні визнав, проте не погодився з розміром заявленого позову, оскільки вважав, що викрадений автомобіль більше схожий на металобрухт, ніж на транспортний засіб, а все інше приладдя, на яке вказує потерпілий у своєму позові (запасне колосе, домкрат, електронасос, пластикову каністру, набір ремонтних ключів) вони не забирали. В цілому, з обставинами вчиненого погодився та зазначив, що 30.04.2018 року він був напідпитку, мав намір поїхати до знайомої дівчини, яке живе в селі, розташованому по Житомирській трасі, тому зателефонував ОСОБА_9 , у якого був автомобіль. Коли вони зустрілись, то ОСОБА_10 сказав, що необхідно вирішити ще деякі питання забрати автомобіль, який стоїть без догляду. Лупіч Єгор, будучи в стані алкогольного сп`яніння, на таку пропозицію погодився та вони разом на заправній станції придбали трос, після чого під`їхали до автомобіля «Москвич», в якому розбили вікно водійських дверцят, та зламали механізм, який відповідав за рульове керування, щоб можна було буксирувати транспортній засіб тросом, після чого він сів за кермо вказаного автомобіля, а ОСОБА_11 за кермо автомобіля «Chevrolet Aveo» та разом рушили в гаражний кооператив с. Святопетрівське, де залишили вказаний транспортний засіб. Близько через тиждень його та ОСОБА_12 затримали за підозрою в скоєнні іншого злочину, після чого вони зізнались, що в гаражі сховали викрадений автомобіль, який їй не потрібен та який вони хочуть повернути власнику.

У вчиненому обвинувачені щиро розкаялись, просили їх суворо не карати.

Судовий розгляд відбувався у відсутність потерпілого ОСОБА_7 , який не прибув до суду за станом здоров`я та пред`явив цивільний позов, в якому просив стягнути з обвинувачених на свою користь з кожного по 7844 грн., оскільки в автомобілі «М2140», д/н НОМЕР_2 , який вибув з його користування, були пошкоджені замки в дверях, замок багажника, замок запалювання, електопроводка, дверні ручки, підйомники стекол у дверях, а також різне автомобільне приладдя, що спричинило йому майнову шкоду у розмірі 15688 грн.

З досліджених судом документів слідує, що про відсутність автомобіля «М2140», д/н НОМЕР_2 , на місці парковки 30.04.2018 року заявив ОСОБА_13 , батько якого ОСОБА_14 має право користуватися вказаним транспортним засобом на підставі безстрокової довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_15 29.07.2006 року. В цей же день заяву про визнання потерпілим подав власник автомобіля ОСОБА_7 , який володіє вказаним транспортним засобом на підставі паспорту автомобіля серії НОМЕР_4 . 04.05.2018 року автомобіль марки «М2140», д/н НОМЕР_2 , був знайдений під час невідкладеного обшуку гаражного приміщення № НОМЕР_3 в гаражному кооперативі «Нива» по вул. Тепличній, 38 в с. Святопетрівському Києво-Святошинського району Київської області. В подальшому, невідкладений обшук було санкціоновано ухвалою від 05.04.2018 року слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області. Вартість автомобіля марки «М2140», д/н НОМЕР_2 , визначена висновком експерта № 12-2/581 від 27.06.2018 року та становить 12330 грн.

За таких обставин, вислухавши показання обвинувачених, дослідивши письмові докази у кримінальному провадженні суд приходить до переконання, що вина ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, доведена повністю і кваліфікує дії кожного з них за вказаною статтею як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд бере до уваги, що він раніше не судимий, за місцем проживання характеризується як громадянин непростої вдачі, щодо якого негативними даними місцева влада не володіє, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, а також при призначенні покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості злочину за ч. 2 ст. 289 КК України, який, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів. Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , суд визнає щире каяття, яке полягає у відвертому осуді обвинуваченим своєї протиправної поведінки та готовності нести відповідальність за вчинене, а також часткове добровільне відшкодування завданого збитку, обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Зізнання обвинуваченого ОСОБА_6 в тому, що він на момент вчинення злочину перебував в стані наркотичного сп`яніння, суд визнає як обставину, яка негативного характеризує його особу.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд бере до уваги, що він раніше не судимий, за місцем проживання характеризується як особа посередньої поведінки на непростої вдачі, щодо якого негативними даними місцева влада не володіє, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, а також при призначенні покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості злочину за ч. 2 ст. 289 КК України, який, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів. Обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття, яке полягає у відвертому осуді обвинуваченим своєї протиправної поведінки та готовності нести відповідальність за вчинене, обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Зізнання обвинуваченого ОСОБА_5 в тому, що він на момент вчинення злочину перебував в стані алкогольного сп`яніння, суд визнає як обставину, яка негативного характеризує його особу.

За таких обставин, враховуючи всі обставини вчиненого ОСОБА_6 та ОСОБА_5 діяння та дані, які характеризують особу кожного з обвинувачених, суд приходить до переконання про доцільність призначення кожному з обвинувачених покарання у виді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ч. 2 ст. 289 КК України, без конфіскації майна.

Разом з тим, враховуючи, що обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_5 визнали свою провину, щиро розкаялись, обвинувачений ОСОБА_6 частково відшкодував завдану його діями шкоду, суд вважає, що виправлення та перевиховання як обвинуваченого ОСОБА_6 , так і обвинуваченого ОСОБА_5 , які мають молодий вік, може відбутися без ізоляції від суспільства в умовах контролю поведінки уповноваженим органом з питань пробації, тому ухвалює рішення про звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 та ОСОБА_5 від призначеного їм покарання на підставі ст. 75 КК України з встановленням іспитового строку.

Вирішуючи питання про заявлений у справі цивільний позов, суд вважає, що позовні вимоги потерпілого ОСОБА_7 про стягнення 15688 грн. підлягають частковому задоволенню загалом в розмірі 8000 грн. (по 4000 грн. з кожного з обвинувачених), оскільки обвинуваченими дійсно завдана шкода потерпілому, проте розмір такої шкоди, заявлений потерпілим до відшкодування, є надмірним по відношенню до діяння, в якому ОСОБА_6 та ОСОБА_5 висунуто обвинувачення. Тому, з урахуванням часткового відшкодування в сумі 3000 грн., проведеного ОСОБА_6 , суд стягує з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 , 1000 грн., та з ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_7 4000 грон. В решті позовних вимог суд відмовляє.

Долю речових доказів суд вирішує згідно ч. 9 ст. 100 КПК України. Процесуальні витрати у кримінальному провадженні на підставі ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинувачених в рівних частинах.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 128, 128, 369, 373, 374, 376 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, та обов`язок, передбачений п. 4 ч. 2 ст. 76 КК України виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, та обов`язок, передбачений п. 4 ч. 2 ст. 76 КК України виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Цивільний позов ОСОБА_7 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_7 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , 1000 (одну тисячу) грн. у відшкодування матеріального збитку.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_7 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , 4000 (чотири тисячі) грн. у відшкодування матеріального збитку.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні № 0002750 у розмірі 929 (дев`ятсот двадцять дев`ять) грн. 50 коп.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні № 0002750 у розмірі 929 (дев`ятсот двадцять дев`ять) грн. 50 коп.

Речові докази у справі:
-автомобіль «М2140», д/н НОМЕР_2 , який переданий на відповідальне зберігання користувачу ОСОБА_14 , залишити в його розпорядженні;

-спецпакет № 0941006 з папілярними візерунками, - залишити в матеріалах прокурора.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) діб з часу його проголошення, та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим, прокурору, а також направляється потерпілому.

Суддя ОСОБА_1