Справа № 473/4217/18
Номер провадження1-кп/473/393/2018
ВИРОК
іменем України
"14" листопада 2018 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Вознесенську кримінальне провадження №0001935 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Велика Виска Маловисківського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, із повною загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 20.07.2012 року Вознесенським міськрайонним судом за ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 263 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, який звільнився 28.10.2014 року умовно-достроково,

- в скоєні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,

В С Т А Н О В И В:

09.10.2018 приблизно о 1.:00 годині, ОСОБА_4 разом зі своїм знайомим ОСОБА_5 на мотоциклі марки «Днепр МТ 10», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер рами НОМЕР_2 , чорного кольору вирішили перевезти ліжко. Під час руху на зазначеному мотоциклі по вул. Центральній в с. Яструбинове Вознесенського району Миколаївської області, біля домоволодіння № 250, у вказаному транспортному засобі закінчився бензин. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вирішили залишити мотоцикл марки «Днепр МТ 10», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер рами НОМЕР_2 , чорного кольору біля вказаного домоволодіння та разом рушили за бензином для мотоциклу. Пройшовши разом близько 1 кілометра ОСОБА_4 залишився чекати ОСОБА_5 , в районі стадіону в с.Яструбинове, а ОСОБА_5 пішов до себе додому за бензином.

В цей час, у ОСОБА_5 виник умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом ОСОБА_4 , а саме, мотоциклом марки «Днепр МТ 10», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер рами НОМЕР_2 , чорного кольору. Так, ОСОБА_5 , щоб не зустріти ОСОБА_4 повернувся до місця знаходження мотоциклу іншою дорогою, де реалізуючи свій злочинний умисел на незаконне заволодіння майном, шляхом вільного доступу усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, не отримавши згоди власника та не маючи на те ніяких законних підстав, незаконно заволодів зазначеним транспортним засобом марки «Днепр МТ 10», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Своїми діями ОСОБА_5 завдав збиток ОСОБА_4 на сумму 7000,00 грн. В подальшому викраденим майном ОСОБА_5 розпорядився на власний розсуд.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 , які виразились у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно, кваліфіковані за ч.2 ст.289 КК України.

На підставі ч. 1 ст. 473 Кримінального процесуального кодексу України, до суду надійшла угода про визнання винуватості від 29 жовтня 2018 року, укладена між прокурором Вознесенської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , якій на підставі ст. 37 Кримінального процесуального кодексу України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, за письмовою згодою потерпілого ОСОБА_4 на укладення ним угоди, та ОСОБА_5 що є обвинуваченим в цьому ж кримінальному провадженні.

ОСОБА_5 скоїв злочини, який відноситься до тяжких злочинів. Потерпілий ОСОБА_4 надав прокурору письмову згоду на укладення даної угоди. Шкода потерпілому відшкодована.

Виходячи із змісту даної угоди, ОСОБА_5 під час досудового розслідування повністю визнав свою вину у зазначеному діянні і зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.

Згідно угоди, сторони погодилися на призначення покарання ОСОБА_5 за ч. 2 ст.289 КК України у вигляді позбавлення волі строком 5 років. На підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбуття покарання з випробуванням строком 2 роки та покласти обов`язки передбаченні п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України. ОСОБА_7 із запропонованим видом та мірою покарання згоден.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений вказав, що він цілком розуміє свої права та наслідки укладення угоди, що передбачені ч. 4 ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України, які йому були роз`яснені судом в ході судового засідання.

Також в підготовчому судовому засіданні обвинувачений беззастережно визнав свою вину та надав судові згоду на призначення узгодженого покарання.

На підставі пояснень обвинуваченого, суд встановив, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Під час перевірки угоди встановлена її відповідність вимогам ст 472 Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 Кримінального процесуального кодексу України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Таким чином, виходячи із зазначеного та керуючись ст. ст. 122, 124, 314, 315, 373, 374, 468-475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 29 жовтня 2018 року, укладену в м. Вознесенську Миколаївської області між прокурором Вознесенської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні, за письмовою згодою потерпілого ОСОБА_4 на укладення ним угоди, та ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винним в скоєні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України та, на підставі угоди про визнання винуватості, призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбуття призначеного покарання, якщо він протягом 2 років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом, передбачені ст.76 КК України обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд протягом 30 (тридцяти) днів усіма учасниками процесу з моменту його проголошення, з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 2 ст. 473 Кримінального процесуального кодексу України.

Суддя: ОСОБА_1