Справа № 128/88/17
ВИРОК
Іменем України

23 листопада 2018 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 , потерпілого- ОСОБА_4 , представника потерпілого- ОСОБА_5 , обвинуваченого- ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці кримінальне провадження внесене 02 грудня 2016 в ЄРДР за №0001643 за обвинуваченням :

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Вінницькі Хутори, Вінницького району Вінницької області , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, має на утриманні двоє малолітніх дітей, одруженого ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, домовився з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , яких запевнив у законності своїх дій, про допомогу при завантаженні та перевезенні металевих виробів.

02.12.2016 року близько 03:50 годин, обвинувачений ОСОБА_6 реалізуючи свій злочинний намір, діючи умисно, з корисливого мотиву, спрямованого та таємне викрадення чужого майна, прийшов разом із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить потерпілому ОСОБА_4 та впевнившись, що за їх діями ніхто не спостерігає, проникли на територію вказаного домоволодіння де помітили біля будівлі металеві вироби (металобрухт) у загальній кількості 194,2 кг, загальною вартістю в 815,64 гривень, які помістили на заздалегідь заготовлені санчата та після чого разом з викраденим залишили місце злочину, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на суму 815,64 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 визнав себе винним за ч. 1 ст. 185 КК України повністю та суду показав, що дійсно маючи умисел на крадіжку металевих виробів, він домовився з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , яких запевнив у законності своїх дій, про допомогу при завантаженні та перевезенні металевих виробів,які погодилися. 02.12.2016 року близько 03:50 годин він разом із вказаними прийшли до домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить потерпілому ОСОБА_4 , проникли на територію вказаного домоволодіння де помітили біля будівлі металеві вироби (металобрухт) у загальній кількості 194,2 кг, які помістили на заздалегідь заготовлені санчата та після чого разом з викраденим залишили місце злочину.

22.11.2018 в судовому засіданні подано угоду про примирення від 20.11.2018 року укладену між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 .

Згідно з даною угодою, потерпілий примирився із обвинуваченим, який визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі підозри, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, повністю відшкодував завдану потерпілому шкоду.

Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке обвинувачений ОСОБА_6 повинен понести за вчинене ним кримінальне правопорушення покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців, із застосуванням ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_6 , від відбування покарання з випробуванням протягом іспитового строку в 1 рік , з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1,2 ч.1 ст.76 КК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.

Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечував проти затвердження даної угоди про примирення, та просив призначити обвинуваченому ОСОБА_6 , узгоджений в угоді вид та міру покарання.

Потерпілий ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_5 в судовому засіданні угоду про примирення підтримали у повному обсязі та просили суд її затвердити.

Обвинувачений ОСОБА_6 , в судовому засіданні просив вказану угоду затвердити та дав згоду на застосування узгодженого виду та міри покарання.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_6 , визнав себе винним , згідно із ч.3 ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_6 , повністю усвідомлює зміст укладеною з потерпілим угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, цілком розуміє свої права, визначені ст.474 ч.5 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ст.473 ч.2 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України.

Враховуючи викладене, те, що умови угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим відповідають вимогам КПК України та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження даної угоди.

Суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що обвинувачений ОСОБА_6 , вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), та його дії вірно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 1 ст. 185 КК України, а тому йому слід призначити міру покарання, узгоджену сторонами угодою про примирення.

Долю речового доказу у даному провадженні вирішити у відповідності до положень ст. 100 КПК України, а саме: металобрухт, який передано потерпілому ОСОБА_4 під розписку,- залишити останньому за належністю; санчата та дві матерчатих сумки з гайковими ключами, які передані на зберігання у камеру зберігання речових доказів повернути також потерпілому за належністю .

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Крім цього, в судовому засіданні потерпілий -цивільний позивач ОСОБА_4 надав суду заяву про відмову від цивільного позову до ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та просив суд прийняти його відмову та закрити провадження за даним позовом.

Учасники кримінального провадження не заперечили з приводу заявленої заяви.

Згідно ч.5 ст. 128 КПК цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 206 ЦПК, у разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

За даних підстав, суд вважає можливим прийняти відмову цивільного позивача від цивільного позову, оскільки це право позивача та така дія не суперечить закону , не порушує чиї-небудь права, свободи чи інтереси.

Також суд вважає за необхідне роз`яснити потерпілому- цивільному позивачу ОСОБА_4 , що закриття провадження в частині цивільного позову на підставі ч. 3 ст. 206 ЦПК України, є перешкодою йому у подальшому на звернення до суду із таким самим позовом у порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 474, 475 КПК України, ч. 3 ст. 206 ЦПК, суд -

З А С У Д И В:

Затвердити угоду про примирення, укладену 20.11.2018 між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 в кримінальному провадженні , внесеному 02 грудня 2016 в ЄРДР за №0001643 за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.185 КК України.

Визнати винним ОСОБА_6 у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців.

Відповідно до ст. ст. 75, п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування призначеного йому покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази у даному кримінальному проваджені: металобрухт, який передано потерпілому під розписку залишити потерпілому ОСОБА_4 за належністю; санчата та дві матерчатих сумки з гайковими ключами, які передані на зберігання у камеру зберігання речових доказів Вінницького РВП ВВП ГУ НП у Вінницькій області повернути потерпілому ОСОБА_4 за належністю.

Прийняти відмову потерпілого- цивільного позивача ОСОБА_4 від цивільного позову та закрити провадження в частині цивільного позову потерпілого- цивільного позивача ОСОБА_4 до обвинуваченого - цивільного відповідача ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Роз`яснити потерпілому- цивільному позивачу ОСОБА_4 , що закриття провадження в частині цивільного позову на підставі ч. 3 ст. 206 ЦПК України, є перешкодою йому у подальшому на звернення до суду із таким самим позовом в порядку цивільного судочинства.

Вирок може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених в ч.3 ст. 394 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається прокурору, потерпілому, представнику потерпілого та обвинуваченому .

Суддя: