Справа № 202/7912/18
Провадження № 1-кс/202/9688/2018
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2018 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0002062 від 15.11.2018 року,

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшло зазначене клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0002062 від 15.11.2018 року.
З клопотання убачається, що в провадженні СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області знаходяться матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002062 від 15.11.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.
Прокурор зазначає, що 15.11.2018 року та 04.12.2018 року до АНД та Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області відповідно звернулась ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за фактом шахрайських дій з боку невстановленої особи.
Під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні в якості потерпілої було додатково допитано ОСОБА_4 , яка зазначила, що 10.07.2003 року нею на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом (серія ВАК № 215683) від 10.06.2003 року набуте право власності на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом про реєстрацію право власності на нерухоме майно (серія ВАА № 877644, реєстраційний номер: 1808341). Проте 29.11.2018 року вона дізналась, що за адресою: АДРЕСА_2 , змінено вхідні двері, а в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна містяться відомості, що 13.07.2018 року право власності щодо вказаної квартири на підставі договору купівлі-продажу перейшло до ОСОБА_5 , хоча жодного правочину за її участю або участю її довірених осіб не укладалось.
З моменту отримання права власності на квартиру АДРЕСА_1 , нею ніхто не користувався, ключі від неї були лише у ОСОБА_4 .
Вважає, що її нерухомим майном квартирою АДРЕСА_1 , заволоділи ті ж самі особи, які 17.10.2018 року заволоділи іншим її майном квартирою АДРЕСА_3 .
Вивченням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, підтверджено факт здійснення правочину купівлі-продажу нерухомого майна квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , від 13.07.2018 року.
У зв`язку з тим, що квартира АДРЕСА_1 , є предметом злочину та одночасно має ознаки речового доказу 10.12.2018 року прокурором у кримінальному провадженні № 0002062 винесено постанову визнання вказаної квартири речовим доказом.
Таким чином, з метою забезпечення збереження речових доказів через запобігання можливості відчуження зареєстрованого приватним нотаріусом майна - квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , яка відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна належить ОСОБА_5 , є необхідність накладення арешту на квартиру.
Тому прокурор просив накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , котра відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна належить ОСОБА_5 .
Прокурор в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив.
Дослідивши клопотання із доданими до нього матеріалами, матеріали кримінального провадження, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Встановлено, що в провадженні СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області знаходяться матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002062 від 15.11.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.
Постановою прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_3 від 10.12.2018 року квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , визнана речовим доказом у кримінальному провадженні № 0002062 від 15.11.2018 року.
За ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Метою накладення арешту є забезпечення збереження речових доказів згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, та запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя, відповідно до вимог ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
З огляду на зазначене, приймаючи до уваги, що прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_3 від 10.12.2018 року квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , визнана речовим доказом у кримінальному провадженні № 0002062 від 15.11.2018 року, приходжу до висновку, що клопотання прокурора є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки надані докази дають підстави зробити висновок, що вищезазначене нерухоме майно є набутим в результаті вчинення кримінального правопорушення. Крім того, визнання вказаного нерухомого майна речовим доказом відповідає вимогам ст. 98 КПК України, тому відповідно до п. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України є підстави для накладення арешту з метою забезпечення речового доказу та запобігання можливості його відчуження.
Фіксування процесуальної дії за допомогою технічного засобу під час розгляду клопотання не здійснювалося, у зв`язку із неприбуттям в судове засідання всіх осіб, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 107 КПК України.
Керуючись ст. ст. 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0002062 від 15.11.2018 року задовольнити.
Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , котра відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна належить ОСОБА_5 .
Виконання ухвали про арешт майна доручити прокурору Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_3 .
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1