ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/123/18 Справа № 199/8127/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000075 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 квітня 2018 року щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Поніл-3 міста Івделя Свердловської області Російської Федерації, громаянина України, з середньою освітою, не працюючого, розлученого, маючого на своєму утриманні малолітню дитину 2012 року народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 305, ч. 1 ст. 309 КК України,

За участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 квітня 2018 року, ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 305, ч. 1 ст. 309 КК України та призначено покарання:

- за ч. 1 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі строком 1 рік;

- за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі строком 4 роки;

- за ч. 3 ст. 305 КК України на підставі ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком 8 років із конфіскацією усього майна, що належить йому на праві власності.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років, з конфіскацією всього належного йому майна.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат в порядку ст. 118 КПК України.

Вирішено питання щодо речових доказів в порядку ст. 100 КПК України.

Згідно з вироком суду, обвинуваченого ОСОБА_6 визнано винним у вчинені кримінальних правопорушень за таких обставин.

ОСОБА_6 , у невстановленому місці та час, маючи умисел на незаконне поводження зі зброєю, у невстановленої особи, без передбаченого законом дозволу, придбав вогнепальну зброю - пістолети «STALKER» 2918-S» та «RHOM RG-88», які без передбаченого законом дозволу переніс до місця свого проживання, за адресою АДРЕСА_2 , де зберігав без передбаченого законом дозволу.
28 липня 2017 року в період часу з 15 год. 30 хв. до 17 год. 40 хв. в ході проведення обшуку по вказаній адресі були виявлені та вилучені пістолети:
-«STALKER» 2918-S» калібру 9 мм Р.А. Knall;
-«RG-88 2918-S» калібру 9 мм Р.А. Knall, які є ручною короткоствольною гладкоствольною вогнепальною зброєю та придатні до проведення пострілів, та які ОСОБА_6 придбав, носив та зберігав без передбаченого законом дозволу.
Крім того у ОСОБА_6 , у невстановлені час та місці, з метою особистого збагачення, інших особистих інтересів, виник злочинний умисел направлений на контрабанду прекурсорів в особливо великому розмірі, тобто їх переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю.
З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_6 , у невстановлений час та місці, в порушення Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15 лютого 1995 року, не маючи передбаченого законом дозволу на здійснення законних дій з прекурсорами, використовуючи автомобіль «Пежо 308СС» державний реєстраційний знак НОМЕР_1 , незаконно придбав не менше ніж 6016 блістерів з надписом «Rinasek 60 mg + 2.5 mg tableta pseudoefedrin, triptolidin Hemofarm A.D.» по 10 таблеток в кожному блістері, що містили прекурсор псевдоефедрин, обіг якого обмежено і стосовно якого встановлюється заходи контролю, та незаконно зберігаючи їх при собі з метою переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, розібрав салон автомобіля та помістив вказані прекурсори до конструктивних порожнин автомобіля, на якому направився до міста Дніпра через митний кордон України «Дяково».
У подальшому, реалізовуючи свій злочинний умисел на контрабанду прекурсорів, 31 травня 2017 року о 04 год. 20 хв. в пункті пропуску через митний кордон України «Дяково» ДФС України в Закарпатській області ОСОБА_6 , рухаючись на автомобілі «Пежо 308сс» державний реєстраційний знак НОМЕР_1 , перетнув митний кордон України із Угорської Республіки з приховуванням від митного контролю прекурсоромістких лікарських засобів «Rinasek».
Проведеним оглядом 31 травня 2017 року о 07 год. 56 хв. по 12 год. 04 хв. вказаного автомобіля, під керуванням ОСОБА_6 , в конструктивних порожнинах даного транспортного засобу виявлено: за обшивкою дверцят водія та пасажира, а також в задньому пасажирському сидінні, прихованні від митного контролю 6016 блістерів з надписом «Rinasek 60 mg + 2.5 mg tableta pseudoefedrin, triptolidin Hemofarm A.D.» по 10 таблеток в кожному блістері, які згідно висновків експертиз від 14 та 19 серпня 2017 року містять у своєму складі прекурсор, обіг якого обмежено і стосовно якого встановлюється заходи контролю псевдоефедрин. Загальна маса вилученого у ОСОБА_6 псевдоефедрину складає 3 кг 609,78 гр., що відповідно до Таблиці 3, затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я України «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» № 188 від 01 серпня 2000 року, є особливо великим розміром.
Крім того ОСОБА_6 , у невстановлений час та місці, реалізовуючи свій злочинний умисел направлений на придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту, незаконно придбав у одноразовому шприці (згідно висновку судової експертизи № 1/8.6/2653 від 14 вересня 2017 року) рідину коричневого кольору масою 0,2425 гр., яка містить особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонений опій ацетильований. Маса опію ацетильованого в перерахунку на суху речовину становить 0,0055 гр.
Вказаний особливо небезпечний засіб ОСОБА_6 незаконного зберігав для особистого вживання, без мети збуту, за місцем свого проживання у будинку АДРЕСА_2 , до 28 липня 2017 року, коли вказаний особливо небезпечний засіб було вилучено під час обшуку.
Крім того, ОСОБА_6 , на весні 2017 року на території міста Дніпро, маючи умисел на незаконне поводження зі зброї, у невстановленої особи, придбав без передбаченого законом дозволу вогнепальну зброю - револьвер, перероблений саморобним способом з газового револьвера «МЦРГ-1» (номер видалений саморобним способом) калібру 9 мм (380R), який без передбаченого законом дозволу переніс до гаражу, розташованого на території СТО «Bosch Service» по вулиці Передовій, 671 міста Дніпро, де зберігав без передбаченого законом дозволу.
28 липня 2017 року в період часу з 18 год. 00 хв. до 19 год. 18 хв. в ході проведення обушку на території СТО «Bosch Service» по вулиці Передовій, 671 міста Дніпро, а саме гаражу, який знаходиться в користуванні ОСОБА_9 , до якого також мав доступ ОСОБА_6 , було виявлено та вилучено пластиковий бокс чорного кольору з надписом «Baikal», у якому знаходиться предмет схожий на пістолет системи револьвер чорного кольору, без номеру, з права на рамі SA01.
Згідно висновку судово-балістичної експертизи вказаний предмет є 9-мм револьвером і відноситься до категорії короткоствольної гладкоствольної вогнепальної зброї. Револьвер перероблений саморобним способом з газового револьвера «МЦРГ-1» (номер видалений саморобним способом) калібру 9 мм (.380R), виробництва Росії, шляхом видалення з каналу ствола захисного елемента, що перешкоджає проведенню пострілів кінетичними снарядами (кулями). Револьвер придатний до проведення пострілів. Конструкція револьвера дозволяє здійснювати постріли способом роздільного заряджання з використанням в якості ініціюючого складу шумових патронів калібру 9 мм (.380R), а в якості снаряда куль сферичної форми діаметром до 7.4 мм. Вказаний вище револьвер ОСОБА_6 придбав, переніс та зберігав у приміщенні, до якого мав доступ, без передбаченого законом дозволу.
Не погоджуючись з вказаним вироком, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просив вирок суду першої інстанції скасувати і направити кримінальне провадження на новий розгляд у суді першої інстанції.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги обвинувачений зазначає, що він не міг усвідомлювати про вчинення протиправного діяння, передбачати та бажати настання якихось негативних наслідків, коли в Україні відсутній закон про дозвільний характер обігу зброї. За відсутності закону про дозвільний характер обігу зброї - відсутній об`єкт злочину. Оскільки ст. 263 КК передбачає кримінальну відповідальність за зберігання, передачу чи збут вогнепальної зброї без передбаченого Законом дозволу, а такого закону з 2007 року немає, то не може бути і відповідальності за порушення не існуючого закону. Вважає, що відповідне обвинувачення повинно бути відповідним чином мотивоване та підкріплено здобутими, у визначеному законом порядку, доказами по справі, підкріплено посиланням на Конвенцію про захист основних прав і свобод, рішення ЄСПЛ, постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ та ін. З огляду на обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні злочину, передбаченого ст. 263 КК України з тексту якого вбачається, що органом обвинувачення при складанні обвинувального акту всупереч вимогам п. 5 ч.2 ст. 291 КПК України не дана оцінка об`єкту та предмету злочину, не проаналізовані та не оцінені обставини, що характеризують об`єкт та суб`єктивну сторони складу злочину. У сукупності це свідчить про те, що органами досудового слідства не здійснена повна кваліфікація діянь обвинуваченого. Вказує на неповноту судового розгляду, оскільки не були всебічно і повно досліджені обставини, на підставі яких встановлюється суб`єктивна сторона злочину: вина, її форми, мотиви вчинення злочину та ін.; не з`ясована наявність або відсутність обставин, що виключають притягнення особи до кримінальної відповідальності; належним чином не з`ясовані обставини, що характеризують об`єкт і об`єктивна сторона злочину. Зазначає, що суд першої інстанції мав підстави для закриття кримінального провадження за його обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, з підстави передбаченої п. 2 ч, 1 ст. 284 КПК України, але не зробив цього. А ч. 2 ст. 412 КПК України безапеляційно зазначає, що судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо: 1) За наявності підстав для закриття судом провадження в кримінальній справі його не було закрито.
У своїх доповненнях до апеляційної скарги обвинувачений зазначив, що вирок є незаконним і необґрунтованим з наступних причин. Невідповідністю висновків суду, вказаних у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження. Вирок суду не підтверджений встановленими та дослідженими, об`єктивними та допустимими доказами. Відповідно до вимог ст. 87 КПК України недопустимими доказами є докази, отриманні внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України. Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов. В судовому слідстві стороною обвинувачення були надані ряд доказів, які отримані із суттєвим порушенням прав і свобод обвинувачених та суттєвого порушення їх отримання, однак суд не визнав їх не допустимими і в вироку обґрунтував свої висновки посилаючись на дані докази.
В апеляційній скарзі посилався на невідкриття стороною обвинувачення речових доказів та електронних носіїв інформації, що ставить під сумніви об`єктивність проведення процесуальних дій із використанням технічних засобів фіксації, а саме протоколу огляду місця події від 31.05.2017 та протоколів обшуків.
Судом не прийнято до уваги істотні порушення правил підслідності. Згідно до ч.2 ст.216 КПК України, саме слідчі СБУ, а не інші органи досудового слідства, здійснюють розслідування у кримінальних провадженнях передбачених ст. 305 КК України. А відповідно до територіальної підслідності, спір про підслідність вирішує керівник органу прокуратури вищого рівня, як зазначено в ч.5 ст.218 КПК, тобто, при визначенні підслідності міжобласними органами прокуратури, повинна бути постанова керівника ГПУ. Аналогічна судова практика ВСУ і ВС. Дані обставини виключають допустимість доказів у конкретному провадженні, щодо інкримінованого правопорушення передбаченого ч.1 ст. 305 КК України.
Крім того, у відповідності до ч.5 ст. 72 КПК в редакції від 26 листопада 2015 року, до обвинуваченого, на його думку, повинен бути застосований закон, який діяв на час виявлення правопорушення.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, просив її залишити без задоволення, думки захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу, доповнення до неї та просили її задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таки висновків.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч.1 ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є:
1) неповнота судового розгляду;

2) невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження;

3) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону;

4) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст.401 КПК України, неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, зокрема, у разі якщо:
1) судом були відхилені клопотання учасників судового провадження про допит певних осіб, дослідження доказів або вчинення інших процесуальних дій для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення;

2) необхідність дослідження тієї чи іншої підстави випливає з нових даних, встановлених при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст.411 КПК України, судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо:
1) висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду;

2) суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки;

3) за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші;

4) висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності.

Вирок та ухвала підлягають скасуванню чи зміні із зазначених підстав лише тоді, коли невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження вплинула чи могла вплинути на вирішення питання про винуватість або невинуватість обвинуваченого, на правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність, на визначення міри покарання або застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру.

Відповідно до ч.1 ст.412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
При наданні оцінки доводам обвинуваченого в частині неповноти судового розгляду, а також невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, колегією суддів перевірено такі доводи та оцінено. При цьому колегія зауважує, що апелянт свої доводи фактично зводить до відсутності спеціального закону, яким врегульовано суспільні відносини в сфері обігу зброї, та, як наслідок, відсутність об`єкту злочину, передбаченого ст.263 КК України.

Проте колегія суддів вважає такі висновки обвинуваченого хибними, а зазначені посилання безпідставними, оскільки норма ст. 263 КК України є субсідіарною і для розуміння незаконності поводження зі зброєю, вимагає аналізу відповідного закону. При цьому поняття «закон», яке використав законодавець, має розширене тлумачення і включає в себе законодавство в цілому, в тому числі нормативні акти, що регулюють відповідні правовідносини, порушення яких утворює об`єктивну сторону складу злочину, передбаченого ст.263 КК України.

Таким чином, зазначені обвинуваченим обставини не є підставою для скасування вироку суду першої інстанції.

Перевіряючи доводи обвинуваченого на порушення стороною обвинувачення ч.12 ст.290 КПК України у зв`язку з ознайомленням сторони захисту лише з письмовими матеріалами кримінального провадження та неознайомлення з речовими доказами та електронних носіїв інформації, колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що у відповідності до повідомлення про завершення досудового розслідування від 15.11.2017 (а.к.п.138 т.2), слідчим прокуратури було роз`яснено право сторони захисту на ознайомлення з усіма матеріалами кримінального провадження у відповідності до ст.ст. 283, 290 КПК України, повідомлення як ОСОБА_6 , так і його захисником ОСОБА_10 , доведено до відому, про що свідчать їх відповідні підписи. Факт надання доступу до матеріалів (додаткових матеріалів) досудового розслідування від 15.11.2017, так само підтверджується відповідними підписами ОСОБА_6 та адвоката ОСОБА_10 (а.к.п.139-140 т.2). При цьому, будь-яких записів щодо неповности відкриття чи ознайомлення з матеріалами, стороною захисту в перелічених документах не зроблено. У зв`язку з чим, колегія суддів не вважає посилання обвинуваченого щодо неознайомлення з матеріалами провадження у повному обсязі слушними, а отже і посилання на порушення судом першої інстанції ч.2 ст.290 КПК України.
Перевіряючи доводи обвинуваченого про порушення стороною обвинувачення ст.216 КПК України у зв`язку з істотним порушенням правил підслідності, колегія суддів зауважує, що відповідно до постанови про визначення підслідності від 27.07.2017р. (а.к.п. 5-6 т.1), 31.05.2017р. розпочато кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.305 КК України СВ УСБУ в Закарпатської області за інформуванням ГВ БКОЗ УСБУ у Дніпропетровській області. Даною постановою визначена підслідність за слідчими слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області та в подальшому постановою від 28.09.2017 року (а.к.п.246-247 т.1) об,єднано з кримінальним провадженням, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000952 від 28.07.2017 року за ч.1 ст.263 КК України, а тому доводи апелянта в цій частині колегія суддів вважає безпідставними.
Надаючи оцінку апеляційній вимозі обвинуваченого щодо зарахування строку попереднього ув`язнення у відповідності до ч.5 ст. 72 КПК в редакції від 26 листопада 2015 року до обвинуваченого закону, який діяв на час виявлення правопорушення, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону зі змінами, внесеними згідно із Законом від 26.11.2015 №838-VIIІ), зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

При цьому, у строк попереднього ув`язнення за КПК України включається, зокрема, строк затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду; тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження. При цьому, строк попереднього ув`язнення за правилами, визначеними у ч.5 ст.72 КК України, зараховується при призначенні покарання за наслідками судового розгляду, якщо особа була попередньо ув`язнена.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону зі змінами внесеними згідно із Законом від 18 травня 2017 року № 2046-VIII, який набрав чинності 21 червня 2017 року) попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Згідно ч.2 ст.4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

В ч.4 ст.5 КК України зазначено, що якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 був затриманий 28.07.2017 і до нього був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Таким чином, до ОСОБА_6 були застосовані заходи попереднього ув`язнення вже після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, тому ОСОБА_6 слід зараховувати строк попереднього ув`язнення у строк покарання із застосуванням ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 2046-VIII, а саме рахувати строк попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

З огляду на викладене, вирок суду першої інстанції ухвалений компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, ухвалений судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. При цьому, при ухваленні вироку, судом першої інстанції наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Колегією не встановлено підстав для скасування або зміни вироку суду, передбачених ч.1 ст.409 КПК України. Одночасно колегією не встановлено підстав вважати рішення суду першої інстанції таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, передбачених ч.1 ст.412 КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, колегією також не встановлено.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 квітня 2018 року щодо ОСОБА_6 , засудженого ч. 1 ст. 263 ч. 3 ст. 305, ч. 1 ст. 309 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Касаційна скарга на судові рішення може бути подана до Кримінального касаційного суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дні проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженому, який тримається під вартою, в той самий строк, з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

________________ ________________ ________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4