Дата документу 20.02.2019 Справа № 320/7791/16-к
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/359/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 320/7791/16-к
Категорія ст. 122 ч.1 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі суддів:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, дистанційно в режимі відео конференції, матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001375 відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мелітополь Запорізької області, українця, громадянина України, який має вищу освіту, не працюючого, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, проживає за адресою: АДРЕСА_1 та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , в силу положень ст. 89 КК України раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України;

за участю прокурора ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_8 ,

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Мелітопольського о районного суду Запорізької області від 04 червня 2018 року,

в с т а н о в и л а:

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 вважає зазначений вирок незаконним, оскільки висновки суду є суперечливими та основані на припущеннях, а його вина в судовому засіданні доведена не була. Обставини, викладені в даному вироку не відповідають фактичним. Згідно вироку, суд фактично вибірково поставився до його показів та показів свідків, оскільки визнає спроможними тільки ті обставини, які можуть бути покладенні в основу обвинувального вироку. Він на протязі всього часу давав однакові покази, заперечував свою причетність до інкримінованого йому злочину, його покази узгоджуються з показами свідків. Незрозумілими є дії суду першої інстанції при дослідженні доказів, зокрема вибірковість в їх оцінці, що в свою чергу свідчить про однобічність та неповноту судового слідства.

Так, до показів свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , допитаних в судовому засіданні, суд першої інстанції поставився критично, оскільки вони мають неприязні відносини з потерпілим. Чому суд дійшов такого висновку не зрозуміло, оскільки допитані в судовому засіданні свідки не вказували на наявність неприязних стосунків з потерпілим, а лише посилатись на зловживання ним алкогольних напоїв. Крім того, їх покази були логічними та послідовними, що вказувало на об`єктивність цих показів та відсутність заінтересованості з боку вказаних свідків.

Свідок ОСОБА_12 є цивільною дружиною обвинуваченого, а тому суд першої інстанції дійшов висновку про те, що вона є зацікавленою особою і це свідчить про її прагнення допомогти обвинуваченому уникнути кримінальної відповідальності. Однак, покази вказаного свідка повністю узгоджують з показами інших свідків по справі, а тому стверджувати, що вони є показами зацікавленої особи є недопустимим.

Однак, викликає подив той факт, що свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , є також близькими родичами, тільки потерпілого та зацікавленими особами, а судом першої інстанції їх покази чомусь були покладені в основу обвинувального вироку. Так, в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснював, що конфлікт між потерпілим та ним, виник через траву, яка росла на межі наших земельних ділянок. Потерпілий нібито покликав його дружину ОСОБА_12 до межи земельних ділянок для того щоб вона вирвала амброзію. Ці обставини заперечую сам потерпілий, який стверджує, що він без будь-якої причини став наносити дерев`яною палкою тілесні ушкодження.

Крім того, згідно протоколу від 19.03.2016 року під час прийняття працівниками поліції усної заяви від ОСОБА_16 про вчинення кримінального правопорушення в п. 7 потерпілим було вказано, що очевидці вчинення кримінального правопорушення відсутні. Однак, в ході досудового слідства потерпілий змінив ці обставини на протилежні та став стверджувати, що очевидцями вказаних подій були ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які є його близькими родичами.

Чому суд першої інстанції приймає покази одних свідків та визнає можливу зацікавленість інших не зрозуміло, оскільки належно обґрунтування вирок не містить.

На протязі судових слухань було очевидним негативне ставлення потерпілого ОСОБА_16 до нього. На його думку, між потерпілим та ним склалися негативні стосунки через суперечки щодо володіння суміжними земельними ділянками, на які претендував потерпілий ОСОБА_16 . Крім того, вважає, що ОСОБА_16 фактично оговорює його, маючи на меті отримати матеріальну вигоду у випадку винесення обвинувального вироку та задоволення його позовних вимог. Так, в його присутності перед судовим засіданням потерпілий говорив процесуальному прокурору по даному кримінальному провадженню про те, якщо його визнають винним та судом буде стягнуто грошове відшкодування в розмірі 20000 гривень, половину віддасть йому. За місцем проживання потерпілий характеризується виключно з негативної сторони, а саме: зловживає спиртними напоями, ні де не працює, конфліктує з сусідами, раніше судимий за крадіжки у сусідів.

Звертає увагу на той факт, що у кримінальному провадженні відсутні будь-які речові докази, а саме: дерев`яна палка по типу держаку від лопати, якою згідно обвинувачення мною, начебто, було нанесено тілесні ушкодження; місце події фактично не оглядалось.

Наявні в матеріалах кримінального провадження докази не доводять його провину щодо вчинення кримінального правопорушення. При винесенні обвинувального вироку, судом не було враховано те, що він позитивно характеризується за місцем проживання, раніше не притягався ані до адміністративної ані до кримінальної відповідальності, має на утриманні неповнолітню дитину. Просить вирок суду скасувати та закрити кримінальне провадження.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарг; в судових дебатах: захисника та обвинуваченого, зокрема в останньому слові, які просили апеляційну скаргу задовольнити, прокурора, який вважав, що судове рішення слід залишити без змін; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 04 червня 2018 року ОСОБА_6 визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначено покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі. Відповідно ст. 75 КК України звільнено засудженого ОСОБА_6 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, встановивши 1 (один) рік іспитового строку та з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Запобіжний захід до засудженого ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили не застосовувався. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_16 матеріальну шкоду у сумі 4450 грн. 35 коп. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_16 моральну шкоду у сумі 5000 грн. 00 коп.

Згідно вироку, 19.03.2016 року, приблизно о 16 годині 30 хвилин, знаходячись на городі домоволодіння АДРЕСА_2 , ОСОБА_17 , під час сварки, яка раптово виникла на ґрунті особистих неприязних відносин з ОСОБА_16 , маючи умисел на умисне заподіяння тілесних ушкоджень, тримаючи в руці дерев`яну палку, по типу держака від лопати, підійшов до ОСОБА_16 та наніс вказаною палкою удари по голові та лівій руці, чим заподіяв йому тілесні ушкодження:
- закриту черепно-мозкову травму - струс головного мозку, забиту рану правої тім`яно-потиличної області, які кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я на строк більше 6, але не більш 21 дня;
- осколковий внутрішньо-суглобовий перелом ліктьового відростка лівої ліктьової кістки зі зміщенням уламків, які кваліфікуються, як середньої тяжкості тілесні ушкодження, які спричинили тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я.
Відразу після цього, ОСОБА_16 , рятуючись від протиправних дій ОСОБА_18 почав убігати від нього. 19.03.2016 року приблизно о 16 годині 35 хвилин, знаходячись на вищевказаному городі, ОСОБА_17 , продовжуючи свої злочинні дії, переслідуючи потерпілого ОСОБА_16 , умисно наніс удар дерев`яним держаком по правій нозі потерпілого, чим заподіяв йому тілесне ушкодження - внутрішньо-суглобовий крайовий перелом зовнішнього виростка правої великогомілкової кістки без зміщення відламків, яке кваліфікується, як середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке спричинило тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я.

За наслідками розгляду апеляційної скарги колегією суддів встановлено наступне.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про недоведеність його вини у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, є необґрунтованими, з огляду на наступне.

Висновки районного суду про наявність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України за вказаними у вироку обставинами, підтверджена дослідженими у судовому засіданні доказами, зокрема:

- показаннями у судовому засіданні потерпілого ОСОБА_16 про те, що він проживає разом з батьком та цивільною дружиною ОСОБА_14 за адресою: АДРЕСА_3 та є сусідом родини ОСОБА_19 , їхні ділянки межують, деякий час до конфлікту ОСОБА_6 пропонував потерпілому викупити у нього дві сотки землі, на що потерпілий відмовив. 19.03.2016 він працював на городі, потім десь о 15.00 год. клав піч, після чого вийшов на двір. До нього підійшла дружина обвинуваченого ОСОБА_20 , вони розмовляли, сонце світило в обличчя потерпілому і він не відразу помітив обвинуваченого, який замахнувся на нього та вдарив держаком для лопати у ліву частину голови, потерпілий закрив голову рукою і обвинувачений вдарив у ліктьовий суглоб, а потім в іншу руку, держак розлетівся. У потерпілого з собою були лопата штикова та вили, він кинув їх на місці, а сам побіг. ОСОБА_6 узяв вили та вдарив ними по правій нозі потерпілого, тримач зламався. Дружина обвинуваченого кричала, щоб той припинив. У той час у будинку потерпілого знаходились батько, дружина та сестра, однак, де вони були під час конфлікту він не знає. Після чого, його батько відтягнув його з під ударів обвинуваченого, допоміг йому дійти додому, а сестра відвезла до лікарні, у лікарні він проходив лікування з 19 березня по 19 квітня. Як йому потім стало зрозуміло, обвинувачений накинувся на нього так як вважав, що він нецензурно лається з його дружиною. Цивільний позов підтримує, просить задовольнити а обвинуваченого покарати згідно вимог закону;
- показаннями у судовому засіданні свідка ОСОБА_13 про те, що він є батьком потерпілого та проживає разом з ним, їхніми сусідами є Гальцови. 19.03.2016 він знаходився на подвір`ї за місцем свого мешкання, почув крики, побіг у бік городу, там бачив, як ОСОБА_6 палкою замахується на його сина потерпілого ОСОБА_16 , який у той час лежав на землі та не рухався. ОСОБА_6 був дуже агресивний і коли свідок витягував сина, то той і на нього замахувався, однак, ОСОБА_13 вдалось ухилитись. Свідок допоміг сину дійти до вулиці, оскільки той не міг йти, та посадив у машину ОСОБА_15 , яка відвезла потерпілого у лікарню;
- показаннями у судовому засіданні свідка ОСОБА_14 про те, що вона є цивільною дружиною потерпілого ОСОБА_16 та проживає разом з ним та свекром за адресою: АДРЕСА_3 . 19.03.2016 потерпілий працював на городі, до нього підійшла дружина обвинуваченого ОСОБА_20 , вони про щось розмовляли, їй не було чутно про що саме. Потім побачила, що до потерпілого з ОСОБА_21 підбіг ОСОБА_6 з палицею та почав бити цією палицею ОСОБА_16 по голові, руці та нозі, ОСОБА_16 впав. ОСОБА_20 кричала ОСОБА_6 , щоб він перестав. Батько потерпілого витягнув його, допоміг піднятись та відвів його до дому, там вона трохи обмила ОСОБА_16 , а потім сестра потерпілого відвезла його у лікарню;
- показаннями у судовому засіданні свідка ОСОБА_15 про те, що вона є сестрою потерпілого, 19.03.2016 була у гостях у брата та батька. Брат був на городі, свідок стояла з дружиною брата - ОСОБА_14 та бачила, як до нього підійшла сусідка ОСОБА_20 , вони про щось розмовляли, потім до них підбіг сусід ОСОБА_6 та почав палкою бити брата спочатку по голові, потім коли ОСОБА_16 закривався руками, то по руках, палка зламалась і обвинувачений узяв лопату. ОСОБА_20 кричала своєму чоловіку, що вона просто розмовляла з сусідом, однак, той не реагував. Батько послав її за машиною, а сам привів ОСОБА_16 та сказав їй відвезти його у лікарню, де ОСОБА_16 наклали пов`язки та гіпс;
- показаннями у судовому засіданні свідка ОСОБА_9 про те, що він проживає у м. Мелітополь, на одній вулиці з ним проживає обвинувачений та потерпілий. З потерпілим свідок не спілкується, проте чув від квартальної, що той раніше судимий та лазить по дворам, гоняє дітей, трохи неадекватний, з обвинуваченим свідок спілкується по сусідські. У березні 2016 на вихідних по обіді йому зателефонував ОСОБА_22 попросив допомогти по ремонту. Свідок підійшов до будинку обвинуваченого, допоміг розвантажити машину, з ними був ще хлопець, потім вони почали ремонт у кімнаті. Скільки пройшло часу він не знає, прийшла дружина ОСОБА_6 ОСОБА_20 та сказала, що ОСОБА_6 побив ОСОБА_16 ;
- показаннями у судовому засіданні свідка ОСОБА_10 про те, що він знайомий з потерпілим та обвинуваченим. Знає, що потерпілий постійно вживає алкогольні напої, був судимий та займається крадіжками, з ним у свідка неприязні стосунки, з ОСОБА_6 свідок спілкується по сусідські. Свідок у березні 2016, число не пам`ятає, допомагав ОСОБА_6 з ремонтом. О 12 год. приїхала машина, вони її розвантажили та пішли у будинок лагодити стелю. Працювали до 17 год., разом з ними був сусід ОСОБА_23 . Години через три до них прийшла дружина ОСОБА_6 ОСОБА_20 та сказала, що приходив батько ОСОБА_16 з приводу того, що ОСОБА_6 побив ОСОБА_16 . Свідок здивований, оскільки ОСОБА_6 був разом з ними, а потерпілого свідок не бачив, вікна кімнати, де він знаходився виходять на город і свідок не чув ніяких криків та нічого не бачив;
- показаннями у судовому засіданні свідка ОСОБА_11 про те, що вона є квартальною по АДРЕСА_2 . У березні 2016 після 15 години до неї прийшла ОСОБА_15 , яка є сестрою ОСОБА_16 та сказала, що їй потрібно знати прізвище сусіда брата - ОСОБА_24 , оскільки він побив ОСОБА_16 свідкові прізвище не було відомо, вона пішла до буд. АДРЕСА_2 , їй відчинила дружина ОСОБА_24 ОСОБА_25 , запросила до будинку, там хлопці ОСОБА_24 , ОСОБА_26 та ОСОБА_23 ремонтували стелю. Ніяких конфліктів вона не бачила, ніхто з будинку не виходив, ОСОБА_16 раніше до цих подій обікрав їй, у нього умовний термін. У вересні 2016 до неї приходили співробітники поліції питали характеристику на ОСОБА_6 , а потім на ОСОБА_16 , пояснили, що це у зв`язку з бійкою;
- показаннями у судовому засіданні свідка ОСОБА_12 про те, що вона разом з чоловіком ОСОБА_6 проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Потерпілий їхній сусід, на межі їхніх ділянок є незареєстрована земля, ОСОБА_6 до того пропонував сусіди грошові кошти взамін на те, що ОСОБА_19 будуть її використовувати, сусід відмовився, тоді вона подала заяву та отримала дозвіл на розробку проекту землеустрою. Конфліктів з цього приводу з сусідами не було. 19.03.2016 з обіду до години 17 у них у будинку робили ремонт, стелю у кімнаті крили гіпсокартоном її чоловік та сусіди ОСОБА_23 та ОСОБА_27 . Вона робила їм бутерброди, усі були на місці, потім прийшов сусід ОСОБА_13 сказав, що її чоловік побив ОСОБА_16 . Після чого прийшла квартальна, зайшла до будинку, а свідок вийшла на вулицю та побачила, як ОСОБА_16 , у якого голова була у крові у машину садила сестра ОСОБА_15 та батько ОСОБА_13 . Через деякий час по вулиці пішла чутка, що це ОСОБА_6 побив ОСОБА_16 . У той день свідок з ОСОБА_28 не розмовляла, до них на город не ходила;
- висновком експерта №293 від 20.04.2016 згідно якого у ОСОБА_16 мались тілесні ушкодження: осколковий внутрішньо-суглобовий перелом ліктьового відростка лівої ліктьової кістки зі зміщенням уламків, внутрішньо суглобний краєвий перелом наружнього мищелку правої великоберцової кістки без зміщення уламків, які кваліфікуються, як середньої тяжкості тілесні ушкодження, які спричинили тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я. Дані тілесні ушкодження утворились від дії тупих твердих предметів та при ударі о такі предмети, можливо сільськогосподарською лопатою, вилами та при падінні, в тому числі і з висоти власного росту на тверду поверхню, 19.03.2016, як вказано у постанові слідчого. Визначити наявність, характер, ступень тяжкості, механізм утворення тілесних ушкоджень в області голови потерпілого не виявляється можливим внаслідок відсутності історії хвороби та рентгенограм костей черепу ОСОБА_16 (а.с.204-205);
- висновком експерта №706 від 31.08.2016 згідно якого у ОСОБА_16 мались тілесні ушкодження: закриту черепно-мозкову травму - струс головного мозку, забиту рану правої тім`яно-потиличної області, які кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я на строк більше 6, але не більш 21 дня та осколковий внутрішньо-суглобовий перелом ліктьового відростка лівої ліктьової кістки зі зміщенням уламків, які кваліфікуються, як середньої тяжкості тілесні ушкодження, які спричинили тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я (а.с.202-203);
- протоколом прийняття заяви ОСОБА_16 від 19.03.2016 (а.с. 206);
- рапортом помічника чергового Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області від 19.03.2016 (а.с.207);
- витягом з рішення №1/3 від 26.02.2016, згідного якого ОСОБА_12 надано дозвіл на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок з урахуванням вимог, встановлених нормативно-технічною документацією із землеустрою по АДРЕСА_2 , орієнтовною площею 0,12 га для ведення садівництва у власність (а.с.209).

Колегія суддів вважає, що показання потерпілого ОСОБА_16 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , протоколи слідчих дій, висновки експертівє належними, допустимими та достовірними доказами, а у своїй сукупності достатніми, оскільки співпадають між собою, як в деталях, так і в цілому, щодо обставин вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

У зв`язку з цим, колегія суддів вважає, що доводи апелянта про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, є необґрунтованими, з огляду на наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 95 КПК України, показання - це відомості, які надаються в усній або письмовій формі під час допиту підозрюваним, обвинуваченим, свідком, потерпілим, експертом щодо відомих їм обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Згідно з ч. 1 ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Враховуючи вищевказані вимоги закону, а також те, що із матеріалів кримінального провадження вбачається, що показання потерпілого ОСОБА_16 , який в судовому засіданні чітко і послідовно розповів про те, що саме обвинувачений ОСОБА_6 наніс йому декілька ударів дерев`яним держаком по голові, лівій руці та по правій нозі, чим заподіяв йому тілесні ушкодження середньої тяжкості, які узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , про те, що вони бачили, як сусід ОСОБА_6 бив дерев`яною палкою ОСОБА_16 , колегія суддів вважає ці докази несуперечливими та конкретними, тобто належними, допустимими та достовірними, які прямо підтверджують існування обставин, що підлягали доказуванню у кримінальному провадженні (ст. 91 КПК України), та які у сукупності з іншими доказами, зокрема з висновками судово-медичних експертиз № 293 від 20.04.2016 року та № 706 від 31.08.2016 року, згідно яких у ОСОБА_16 мались тілесні ушкодження: осколковий внутрішньо-суглобовий перелом ліктьового відростка лівої ліктьової кістки зі зміщенням уламків, внутрішньо суглобний краєвий перелом наружнього мищелку правої великоберцової кістки без зміщення уламків, які кваліфікуються, як середньої тяжкості тілесні ушкодження, які спричинили тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я. закриту черепно-мозкову травму - струс головного мозку, забиту рану правої тім`яно-потиличної області, які кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я на строк більше 6, але не більш 21 дня та осколковий внутрішньо-суглобовий перелом ліктьового відростка лівої ліктьової кістки зі зміщенням уламків, які кваліфікуються, як середньої тяжкості тілесні ушкодження, які спричинили тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я, дані тілесні ушкодження утворились від дії тупих твердих предметів та при ударі о такі предмети, можливо сільськогосподарською лопатою, вилами та при падінні, в тому числі і з висоти власного росту на тверду поверхню, свідчать про те, що саме обвинувачений ОСОБА_6 вчинив злочин передбачений ч. 1 ст. 122 КК України.

При цьому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що він ставиться критично до показань свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , та ОСОБА_12 , (які є зацікавленими особами з боку обвинуваченого) про те, що обвинувачений ОСОБА_6 не міг скоїти цей злочин, оскільки був весь час на їх очах, крім того останній свідок є цивільною дружиною обвинуваченого, яка зацікавлена в тому, щоб останній не поніс кримінального покарання.

Крім того, колегія суддів також погоджується і з висновками суду першої інстанції про те, що свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 є також зацікавленими особами, оскільки являються родичами потерпілого ОСОБА_16 , однак їх показання узгоджуються з іншими доказами, зокрема з висновками експертів.
В зв`язку з цим, колегія суддів вважає безпідставними також доводи апелянта і про те, що :
- його вина в судовому засіданні доведена не була, обставини, викладені в даному вироку не відповідають фактичним;

- суд фактично вибірково поставився до його показів та показів свідків, оскільки визнає спроможними тільки ті обставини, які можуть бути покладенні в основу обвинувального вироку;

- він на протязі всього часу давав однакові покази, заперечував свою причетність до інкримінованого йому злочину, його покази узгоджуються з показами свідків, незрозумілими є дії суду першої інстанції при дослідженні доказів, зокрема вибірковість в їх оцінці, що в свою чергу свідчить про однобічність та неповноту судового слідства;

- до показів свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , допитаних в судовому засіданні, суд першої інстанції поставився критично, оскільки вони мають неприязні відносини з потерпілим, чому суд дійшов такого висновку не зрозуміло, оскільки допитані в судовому засіданні свідки не вказували на наявність неприязних стосунків з потерпілим, а лише посилатись на зловживання ним алкогольних напоїв. Крім того, їх покази були логічними та послідовними, що вказувало на об`єктивність цих показів та відсутність заінтересованості з боку вказаних свідків;

- свідок ОСОБА_12 є цивільною дружиною обвинуваченого, а тому суд першої інстанції дійшов висновку про те, що вона є зацікавленою особою і це свідчить про її прагнення допомогти обвинуваченому уникнути кримінальної відповідальності, однак, покази вказаного свідка повністю узгоджують з показами інших свідків по справі, а тому стверджувати, що вони є показами зацікавленої особи є недопустимим;

- свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , є також близькими родичами, тільки потерпілого та зацікавленими особами, а судом першої інстанції їх покази чомусь були покладені в основу обвинувального вироку. Так, в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснював, що конфлікт між потерпілим та мною, виник через траву, яка росла на межі наших земельних ділянок. Потерпілий нібито покликав мою дружину ОСОБА_12 до межи земельних ділянок для того щоб вона вирвала амброзію. Ці обставини заперечую сам потерпілий, який стверджує, що він без будь-якої причини став наносити дерев`яною палкою тілесні ушкодження;

- згідно протоколу від 19.03.2016 року під час прийняття працівниками поліції усної заяви від ОСОБА_16 про вчинення кримінального правопорушення в п. 7 потерпілим було вказано, що очевидці вчинення кримінального правопорушення відсутні. Однак, в ході досудового слідства потерпілий змінив ці обставини на протилежні та став стверджувати, що очевидцями вказаних подій були ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які є його близькими родичами;

- на протязі судових слухань було очевидним негативне ставлення потерпілого ОСОБА_16 до нього, між потерпілим та ним склалися негативні стосунки через суперечки щодо володіння суміжними земельними ділянками, на які претендував потерпілий ОСОБА_16 ;

- ОСОБА_16 фактично оговорює його, маючи на меті отримати матеріальну вигоду у випадку винесення обвинувального вироку та задоволення його позовних вимог;

- в його присутності перед судовим засіданням потерпілий говорив процесуальному прокурору по даному кримінальному провадженню про те, якщо мене визнають винним та судом буде стягнуто грошове відшкодування в розмірі 20000 гривень, половину віддасть йому;

- за місцем проживання потерпілий характеризується виключно з негативної сторони, а саме: зловживає спиртними напоями, ні де не працює, конфліктує з сусідами, раніше судимий за крадіжки у сусідів;

- у кримінальному провадженні відсутні будь-які речові докази, а саме: дерев`яна палка по типу держаку від лопати, якою згідно обвинувачення мною, начебто, було нанесено тілесні ушкодження; місце події фактично не оглядалось.

Таким чином, всі доводи апелянта про недоведеність його вини у вчиненні кримінального правопорушення, є необґрунтованими, а дії обвинуваченого ОСОБА_6 правильно кваліфіковані судом першої інстанції за ч. 1 ст. 122 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 судом було враховано ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного, який раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, на обліку ніде не перебуває, а тому призначив йому не максимальне покарання у виді обмеження волі, яке передбачене санкцією ч. 1 ст. 122 КК України та звільнив останнього від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Доводи обвинуваченого про те, що раніше він до кримінальної відповідальності не притягувався, не відповідають дійсності, оскільки згідно відомостей про судимості, 07.10 1999 року він був засуджений Сакським районним судом Автономної республіки Крим за вчинення злочинів, передбачених ст. ст. 142 ч. 2, 208 КК України (1960 року), до 5 років позбавлення волі (а.с. 204).

Враховуючи вищевказане, колегія суддів не вбачає правових підстав для подальшого пом`якшення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , зокрема і у зв`язку з тим, що він раніше не притягався до адміністративної відповідальності, має на утриманні неповнолітню дитину, оскільки, він вчинив умисний злочин середньої тяжкості, згідно досудової доповіді відділу з питань пробації, ризик скоєння повторного злочину є середнім, а ризик його небезпеки для суспільства високим, а тому призначене районним судом покарання у виді обмеження волі із застосуванням ст. 75 КК України є необхідним та достатнім для виправлення його та попередження вчинення ним нових злочинів.
Між тим, колегія суддів керуючись вимогами ч. 2 ст. 404 КПК України, вважає необхідним виключити з мотивувальної частини вироку посилання суду про те, що обвинуваченому ОСОБА_6 необхідно призначити покарання на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, пов`язане з позбавленням волі, оскільки відсутні правові підстави для цього.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 04 червня 2018 року відносно ОСОБА_6 , змінити.

Виключити з мотивувальної частини вироку посилання суду про те, що обвинуваченому ОСОБА_6 необхідно призначити покарання на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, пов`язане з позбавленням волі.

В решті вирок залишити без зміни.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з часу її проголошення.
Судді: