Справа № 352/1723/18
Провадження № 1-кп/352/248/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2018 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000377 від 07.08.2018 р. про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Івано-Франківськ, Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, працюючого електрогазозварювальником в ТзОВ «Екстра-Будсервіс», розлученого, утриманця однієї малолітньої дитини ІНФОРМАЦІЯ_2 , не військовозобов`язаного, депутатом не обирався, українця, громадянина України, не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 164 ч. 1 КК України,-

в с т а н о в и в :

Підсудний ОСОБА_4 , будучи батьком, починаючи з 28.08.2017 р. злісно ухиляється від утримання неповнолітньої дитини, яка перебуває на його утриманні та сплати встановлених рішенням суду коштів (аліментів) на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вказаний злочин підсудний вчинив при таких обставинах:

Тисменицьким районним судом від 07.12.2017 р. в цивільній справі за № 352/1462/17 прийнято рішення про стягнення аліментних платежів з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі по 1000 грн. щомісячно, на утримання неповнолітньої дитини, сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та розпочати стягнення аліментів з 28.08.2017 і проводити до повноліття дитини.

Так, у період з серпня 2017 р. по серпень 2018 років ОСОБА_4 , не маючи обмежень до фізичної праці та протипоказань по стану здоров`я, здійснював будівельні роботи на території Івано-Франківської та Київської областей, за виконані роботи отримував грошову винагороду.

Крім цього у період з листопада 2017 р. по травень 2018 р. був офіційно працевлаштований в ТзОВ «Мастер-Буд» на посаді газоелектрозварювальниика, за що отримував заробітню плату. Однак у порушення ст. 51 Конституції України, де закріплено обов`язок батьків утримувати своїх дітей до їх повноліття, а також ст. ст. 150, 155 Сімейного кодексу України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», виплату аліментів жодного разу не здійснював.

Враховуючи викладене, ОСОБА_4 з серпня 2017 р. по серпень 2018 р. внаслідок умисної бездіяльності, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи ухилитись від сплати аліментів, незважаючи на неодноразові попередження, злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням суду аліментних платежів на утримання неповнолітньої дитини, сина ОСОБА_7 .

Крім того, ОСОБА_4 як батько неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , не надавав йому необхідних для його існування коштів, їжі та одягу, а також не брав участь у його вихованні.

Внаслідок злісного ухилення від сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини, сина ОСОБА_5 , утворилась заборгованість у загальній сумі 12100 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 з серпня 2017 року по серпень 2018 років, проживаючи окремо від своєї неповнолітньої дитини, сина ОСОБА_5 , будучи його батьком по крові, всупереч вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України, маючи обов`язок утримувати дитину до досягнення ним повноліття, та всупереч вимог Закону України «Про охорону дитинства» - 2001 року, умисно не цікавився життям дитини, вихованням не займався, з дитиною не спілкувався, матеріально не забезпечував.

Виходячи з вище наведеного, ОСОБА_4 , у період часу з серпня 2017 р. по серпень 2018 р., злісно ухилявся від сплати аліментів та утримання неповнолітньої дитини, що перебуває на його утриманні, а також злісно ухилявся від батьківського обов`язку щодо утримання неповнолітньої дитини.

Загальна сума заборгованості по аліментних платежах боржника ОСОБА_4 станом на 01.08.2018 р. становить 12100 грн.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 свою вину у вчиненні пред`явленого йому в обвинувальному акті злочину визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся і дав суду показання про те, що дійсно знаючи про покладене на нього згідно рішення суду зобов`язання по сплаті аліментів в користь ОСОБА_6 на утримання його неповнолітньої дитини сина ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , від проведення сплати аліментів ухилявся, проте мав матеріальну можливість таку сплату здійснювати, оскільки працював та регулярно отримував грошову винагороду в формі заробітної плати. Просить суд суворо його не карати.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 , в судовому засіданні вину визнав повністю, а також те, що він не оспорює фактичні обставини вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів, розуміє неможливість в подальшому оскаржувати дані фактичні обставини в апеляційному порядку, а тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, дослідження доказів відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, судом визнано недоцільним та обмежено обсяг доказів, що підлягають дослідженню, допитом підсудного та дослідженням доказів, які характеризують його особу. Обвинувачений та учасники процесу не заперечували проти обмеженого порядку дослідження доказів, при цьому суд переконався, що останні правильно розуміють зміст ст. 349 КПК України.

Таким чином, аналізуючи здобуті в судовому засіданні докази, суд вважає, що дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковано за ст. 164 ч. 1КК України, так як він будучи батьком, починаючи з 28.08.2017 р. злісно ухиляється від утримання неповнолітньої дитини, яка перебуває на його утриманні та сплати встановлених рішенням суду коштів (аліментів) на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що покарання має бути необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів і те, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених

Обтяжуючі відповідальність підсудного обставини відсутні.

До пом`якшуючих обставин суд відносить те, що підсудний у вчиненому щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, частково відшкодував заподіяну потерпілій матеріальну шкоду..

Окрім того, вирішуючи питання про призначення покарання підсудному, суд також враховує і думку потерпілої ОСОБА_6 ,. яка просила суд покарати останнього на власний розсуд, як і те, що ОСОБА_4 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності не притягувався, по місцю проживання характеризується позитивно, працюючи займається суспільно-корисною працею, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває.

Таким чином, беручи до уваги всі вищеперелічені обставини, дані про особу винного, суд вважає доцільним призначити підсудному покарання у виді громадських робіт, яке буде необхідним і достатнім для виправлення і перевиховання підсудного та попередження скоєння ним нових злочинів.

Питання про речові докази по даному кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Цивільний позов по даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Судові витрати по даному кримінальному провадженні відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 342-376 КПК України, суд -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, та призначити йому покарання у виді ста двадцяти годин громадських робіт.

Речові докази по даному кримінальному провадженні : матеріали виконавчого провадженн № 55364914, які знаходяться при матеріалах даного кримінального провадження повернути Тисменицькому РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області.

На вирок протягом 30 днів з моменту його проголошення може бути подана апеляційна скарга до судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги, якщо така скарга не буде подана учасниками провадження у вказаний строк. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку суду вручити прокурору, обвинуваченому негайно після його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1