печерський районний суд міста києва
Справа № 757/8448/19-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 квітня 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за клопотанням директора Товариства з обмеженою відповідальністю «ДНІПРО ОІЛ ГРУП» ОСОБА_3 про скасування арешту майна,-

В С Т А Н О В И В:
Директор ТОВ «ДНІПРО ОІЛ ГРУП» ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням в порядку ст. 174 КПК України про скасування арешту майна, посилаючись на наступні факти та обставини.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 05.10.2017 у справі № 757/58917/17-к за клопотанням слідчого в ОВС ГСУ Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 накладено арешт на грошові кошти, які знаходяться на банківському рахунку № НОМЕР_1 , відкритому ТОВ «ДНІПРО ОІЛ ГРУП» () у ПАТ «КРИСТАЛБАНК» (МФО 339050), що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Кудрявський узвіз, буд. 2 та зупинено видаткові операції, в рамках кримінального провадження № 0000160.
Окрім того, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 05.02.2018 у справі № 757/5820/18-к за клопотанням прокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 накладено арешт на грошові кошти, які знаходяться на тому ж рахунку ТОВ «ДНІПРО ОІЛ ГРУП» () № НОМЕР_1 , відкритому у ПАТ «КРИСТАЛБАНК» (МФО 339050), що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Кудрявський узвіз, буд. 2 та зупинено видаткові операції, в рамках кримінального провадження № 0001759.
Мотивуючи означене клопотання суб`єкт звернення вказує, що висновки слідчого судді про наявність підстав для арешту грошових коштів на рахунку ТОВ «ДНІПРО ОІЛ ГРУП» не відповідають фактичним обставинам справи, не ґрунтуються на положеннях КПК України та усталеній практиці Європейського суду з прав людини. Згідно ухвал слідчих суддів арешт накладено з метою забезпечення збереження речових доказів. Вказує, що арешт було накладено безпідставно, необґрунтовано та з порушенням приписів ч. 10 ст. 170 КПК України, також посилається на те, що кошти, на рахунку який арештовано, здобуті в ході господарської діяльності підприємства з інших джерел, не є речовим доказом, а рахунок не відповідає критеріям визначеними ст. 98 КПК України. Слідчим не було надано доказів, що майно, на яке накладено арешт, є предметом кримінального правопорушення, здобуте в результаті вчинення кримінального правопорушення, а тому при накладенні арешту не було враховано відсутність правової підстави для арешту майна. Застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження є неспівмірним з обмеженням товариства права користування та розпорядження належним майном, арешт рахунку негативно впливає на здійснення господарської діяльності товариства і виконання ним взятих на себе договірних зобов`язань.
У судове засідання особа, яка звернулась із клопотанням не з`явилась. До канцелярії суду адвокат ОСОБА_6 подав заяву, в якій просить розгляд вказаного провадження проводити у його відсутність, вимоги означені у клопотанні підтримує.

Слідчий та (або) прокурор у судове засідання не з`явилися, про дату, місце та час розгляду клопотання повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05.10.2017 у справі № 757/58917/17-к та ухвалою слідчого судді від 05.02.2018 у справі № 757/5820/18-к, накладено арешт на грошові кошти, які знаходяться на банківському рахунку № НОМЕР_1 , відкритому ТОВ «ДНІПРО ОІЛ ГРУП» () у ПАТ «КРИСТАЛБАНК» (МФО 339050), що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Кудрявський узвіз, буд. 2 та зупинено видаткові операції.

Як вбачається із змісту ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 05.10.2017 у справі № 757/58917/17-к, Головним слідчим управлінням Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000160 за фактом розкрадання службовими особами апарату Верховної Ради України коштів державного бюджету в особливо великих розмірах, виділених на реконструкцію систем опалення - холодопостачання та зміни нагрівальних приладів в адмінбудинках Верховної Ради України за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України та за фактом зловживання службовим становищем службовими особами Управління справами Апарату Верховної Ради України в інтересах ТОВ «ВУЛВЕР» під час закупівлі та виконанні робіт з реконструкції системи опалення та охолодження в адміністративних будинках представницького органу, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Відповідно описово-мотивувальній частині ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 05.10.2018 року у справі № 757/5820/18-к, Управлінням з розслідування кримінальних проваджень у сфері економіки Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001759 від 31.05.2017 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 205, ч. 3 ст. 191 КК України.

Згідно з п. 18 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді суду першої інстанції належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
У відповідності до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Виходячи із аналізу викладеного, вказана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна, із можливістю надання учасникам процесу, доказів та відомостей, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба та доведеності перед слідчим суддею їх законності та переконливості.
Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадженні слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, згідно вимог ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

З тексту ухвал слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 05.10.2017 у справі № 757/58917/17-к та від 05.02.2018 року у справі № 757/5820/18-к вбачається, що єдиною підставою для накладення арешту на грошові кошти на рахунку ТОВ «ДНІПРО ОІЛ ГРУП» (), є забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні.
Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.
Як визначено у ч. 1 ст. 98 цього Кодексу, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
Окрім того, положеннями п. 2 ч. 2 ст. 173 КПК України регламентовано, що обов`язковою передумовою, яка обґрунтовує необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, є наявність достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину та обов`язок доведення існування зазначеної умови КПК України покладає на слідчого та/або прокурора.
При цьому, органом досудового розслідування жодним чином не доведено те, що ТОВ «ДНІПРО ОІЛ ГРУП» є причетним до розкрадання службовими особами апарату Верховної Ради України коштів державного бюджету в особливо великих розмірах та має відношення до розслідуваних кримінальних провадження № 0000160 та № 0001759. Слідчому судді не надано доказів того, що підприємство або його службові особи, якимось чином пов`язані із особами відносно яких проводиться досудове розслідування.
Крім цього, відсутні будь-які докази того, що грошові кошти ТОВ «ДНІПРО ОІЛ ГРУП», які знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 , отримані внаслідок здійснення незаконної діяльності, є предметом вищенаведених кримінальних проваджень, знаряддям чи засобом вчинення злочину.
Разом з тим, слідчий суддя знаходить обґрунтованими доводи заявника, що ТОВ «ДНІПРО ОІЛ ГРУП» () є реальним сектором економіки, здійснює свою діяльність згідно статутних документів та законодавства України, займається підприємницькою діяльністю, з якої сплачує обов`язкові соціальні платежі та податки, арештовані грошові кошти набуті в результаті виконання господарських договорів, що підтверджується матеріалами клопотання.
При цьому, досудове розслідування кримінальних проваджень № 0000160 та № 0001759 здійснюється досить тривалий проміжок часу, на протязі цього періоду уповноваженим особам ТОВ «ДНІПРО ОІЛ ГРУП» () про підозру у вчиненні будь-якого злочину не повідомлено, до органу досудового розслідування службові особи товариства не викликались, цивільного позову до останнього не заявлено, розміру шкоди не встановлено, в тому числі участі ТОВ «ДНІПРО ОІЛ ГРУП» у заподіянні такої шкоди, на даній стадії не встановлено участі підприємства у злочинах, які інкримінуються, а відтак накладення арешту на майно товариств з метою забезпечення збереження речових доказів не відповідає фактичним обставинам справи та не ґрунтується на положеннях КПК України, тобто в подальшому обмеженні прав юридичної особи відпала потреба.
Оцінюючи вказані вище обставини в їх сукупності, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність у кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння майном у контексті забезпечення «справедливого балансу» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту конкретної особи, у зв`язку з чим вважає необхідним скасувати арешту майна.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 7, 22, 26, 98, 100, 167, 170, 171, 172, 173, 174, 309, 532-534 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Клопотання - задовольнити.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 05.10.2017 у справі № 757/58917/17-к та від 05.02.2018 у справі № 757/5820/18-к на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку № НОМЕР_1 , відкритому ТОВ «ДНІПРО ОІЛ ГРУП» () у ПАТ «КРИСТАЛБАНК» (МФО 339050), що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Кудрявський узвіз, буд. 2, з забороною зупинення видаткових операцій по рахунку.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1