Справа № 509/2327/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 травня 2019 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі :
слідчого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
слідчого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Овідіополь клопотання слідчого СВ Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , погоджене з процесуальним керівником прокурором Іллічівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кролевець, Сумської області, українця, громадянина України, ФО-підприємця, зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою : АДРЕСА_2 , підозрюваному у скоєні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,-

ВСТАНОВИВ :

Слідчим відділом Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000806 від 08.05.2019 року, внесеному до ЄРДР за ч. 4 ст. 296 КК України, в ході якого встановлено, що ОСОБА_7 , 07.05.2019 року о 21:00 год., знаходячись в власному міні-готелі «Хуторок у Зіни», за адресою: АДРЕСА_2 , де в цей час знаходився на відпочинку та вечеряв потерпілий ОСОБА_8 із знайомими та друзями.

Далі, в цей же день 07.05.2019 року о 21:10 год., ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний намір, з метою вчинення хуліганських дій, маючи при собі предмет, спеціально пристосований та заздалегідь заготовлений для нанесення тілесних ушкоджень, по типу пістолета для відстрілу патронів споряджених гумовими кулями травматичної дії, можливо вогнепальну зброю, яку на даний час не встановлено, перебуваючи на подвір`ї території міні-готелю «Хуторок у Зіни», за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Санжійка, вул. Хутірська 21/Дальницька 31, почав грубо порушувати громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, яка полягала в тому, що ОСОБА_7 почав сварку із потерпілим ОСОБА_8 в ході якої поводився агресивно, провокуючи потерпілого на конфлікт, виловлюючись на його адресу грубою нецензурною лайкою, не маючи дійсного реального конфлікту з потерпілим або інших особистісних відносин, або наявної реальної загрози з боку потерпілого, які б слугували підставами для самозахисту, не реагуючи на зауваження оточуючих, незнайомих підозрюваному, осіб, та в ході вищевказаних хуліганських дій, ОСОБА_7 здійснив декілька пострілів із наявного у нього предмету, спеціально пристосованого та заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, по типу пістолета для відстрілу патронів споряджених гумовими кулями травматичної дії, можливо вогнепальної зброї, у бік потерпілого ОСОБА_8 , внаслідок яких, останній отримав тілесні ушкодження у вигляді одного вогнепального поранення м`яких тканин, середньої третини, передньої поверхні, лівого стегна.

08.05.2019 р. о 00:46 год. - ОСОБА_7 затримано у порядку ст. 208 КПК України, та в цей же день о 17:51 год. його повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, тобто у вчиненні грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю та винятковим цинізмом хуліганство, вчиненого із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.

Однак, 08:05:2019 р. о 17:51 год. підозрюваний ОСОБА_7 , в присутності двох понятих відмовився від вручення йому підозри, яку отримав його захисник ОСОБА_5 .

Вина підозрюваного ОСОБА_7 , на даний час, підтверджується зібраними доказами в кримінальному провадженні, а саме :

-протоколом обшуку від 23.01.2019 р. за адресою : АДРЕСА_2 , в ході якого виявлено та вилучено : дві гільзи та одну кулю від травматичної зброї, сім одиниць мисливських рушниць на які відсутні дозволи, патрони різного калібру та порох;

-протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 08.05.2019 р. вказав на причетність до злочину ОСОБА_7 , який стріляв у потерпілого;

-протоколи допитів свідків: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , які підтвердили причетність підозрюваного ОСОБА_7 до вчинення злочину.

В судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали, просили суд його задовольнити, мотивуючи його тим, що підозрюваний у скоєнні тяжкого злочину може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності та призначеного покарання, незаконно впливати на потерпілого та свідків, з метою викривлення їхніх показань, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Підозрюваний та захисник проти задоволення клопотання слідчого заперечували, вважаючи, що слідчим та прокурором не доведені суду ризики, передбачені ст. 177 КПК України, підозра взагалі необґрунтована, а тому вважали можливим обрати у відношенні підозрюваного ОСОБА_7 міру запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний час доби, з урахуванням існування у останнього постійного місця проживання та реєстрації, відсутності судимостей.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання слідчого, погодженого з прокурором, суд вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.

Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України - кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» («NechiporukandYonkalo v. Ukraine») від 21 квітня 2011 року, заява № 42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою - є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, судом враховується правова позиція ЄСПЛ, викладена у рішенні «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п. 84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі "Харченко проти України", п. 4 ст. 5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkeviciusv. Lithuania) № 48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Як неодноразово наголошував ЄСПЛ у своїх рішеннях, пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, що обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо продемонстроване владою. Аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування можливості переховування обвинуваченим, або доведуть, що така можливість є настільки невеликою, що вона не може обґрунтовувати досудове ув`язнення (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчєв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

На думку суду, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за ч. 4 ст. 296 КК України, за якій законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 177 КПК України під час досудового розслідування встановлена наявність ризиків, які дають підстави вважати про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_7 саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також унеможливлюють застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу під час досудового розслідування, а саме:

- може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, так як є матеріально забезпеченою особою, маючи власний бізнес за достатній дохід, що обумовлює його об`єктивну можливість у будь-який час залишити своє постійне місце проживання та переховуватись від правоохоронних органів з метою уникнення від кримінальної відповідальності за скоєння злочину в якому він підозрюється;

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а саме в зв`язку з тим, що на даний час триває досудове розслідування, підозрюваний ОСОБА_7 перебуваючи на волі, може таємно від слідства знищити сховати або спотворити, поки ще не знайдені, а відомі лише йому, не встановлені на даний час - речові докази, які можуть мати значення для розслідування в подальшому, наприклад зброю із якої було поранено потерпілого та яка на сьогоднішній день не виявлена слідством;

- може незаконно впливати на потерпілого, свідків, експертів та інших учасників процесу в цьому ж кримінальному провадженні, так як підозрюваний ОСОБА_7 має найманих працівників у своєму міні-готелі «Хуторок у Зіни», які є свідками та підлеглими одночасно, які є фінансово залежними від підозрюваного у якого вони працюють, отримуючи заробітну плату, виходячи з чого ОСОБА_7 може впливати на об`єктивність останніх. Окрім цього, підозрюваний на протязі тривалого часу особисто мешкає у своєму міні-готелі «Хуторок у Зіни», тому має багато знайомих серед сусідів, які можуть бути свідками, очевидцями події, однак також можуть піддаватись впливу підозрюваного;

- може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме в результаті перебування на волі, обіймаючи в минулому відповідальні, авторитетні та впливові посади, остання з яких голова Білгород-Дністровскої районної державної адміністрації Одеської області, маючи впливових рідних, маючи різноманітні зв`язки та будучи матеріально забезпеченою особою, ОСОБА_7 може вживати заходи щодо здійснення неформального впливу на учасників кримінального провадження;

- може вчинити інші кримінальні правопорушення, так як ОСОБА_7 , підозрюється у вчиненні злочину, об`єктом посягання в якому виступає громадський порядок, безпека та повага до суспільної моралі, які підозрюваний грубо, зухвало та цинічно порушив та завдав шкоди здоров`ю особи, що може свідчити, що підозрюваний для можливого відвернення покарання, може вчинити новий злочин для приховування попереднього, адже вчинення хуліганських дій вказує на те, що підозрюваний має низьку повагу до суспільства та громади.

А отже, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке загрожує йому в разі визнання його винуватим, ОСОБА_7 може здійснити спроби переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкримінований йому тяжкий злочин.

Суд вважає, що в даному випадку наявність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків - не може слугувати достатнім стримуючим фактором, в повній мірі здатним запобігти зазначеним вище ризикам.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В порядку ч. 2 ст. 194 КПК України прокурором було доведено слідчому судді наявність обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 КПК України.
Суд звертає увагу на вимоги ч. 5 ст. 193 КПК України, відповідно до якої - будь-які твердження чи заяви підозрюваного, обвинуваченого, зроблені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, не можуть бути використані на доведення його винуватості у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, або у будь-якому іншому правопорушенні.
Таким чином, підстави обрання виключного запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_7 є цілком обґрунтованими.
Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає, що необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 - відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а дані про особу підозрюваного, який на даний час умисно і штучно перешкоджає органу досудового розслідування у розслідуванні кримінального провадження, шляхом відмови в отриманні всіх без виключень процесуальних документів, відмовою від дачі жодних показань, навмисному переховуванні невстановленої зброї, з якої ОСОБА_7 були здійсненні постріли в потерпілого ОСОБА_8 з нанесенням останньому тілесних ушкоджень, і сама підозра у вчиненні ним тяжкого кримінального правопорушення - дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існують зазначені вище ризики, які виправдовують тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою, а застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки він не здатний запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам і забезпечити належну поведінку підозрюваного та виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Посилання захисника на те, що на утриманні підозрюваного знаходяться двоє неповнолітніх дітей від колишньої дружини та колишньої тещі не підтверджені жодними належним и та допустимими доказами, окрім рішення суду про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей разом із матір`ю.

З урахуванням тяжкості злочину, поєднаного із застосуванням насильства та предмету, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, за ч. 4 ст. 296 КК України, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_7 - суд вважає необхідним в даному випадку не визначати розмір застави.

Керуючись ст.ст.177,178,183,193,194 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.
Обрати підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» строком до 00:46 годин 06.07.2019 року без визначення застави.

Строк дії ухвали слідчого судді становить 60 днів, який обчислюється з моменту затримання підозрюваного, тобто з 00:46 годин 08.05.2019 року до 00:46 годин 06.07.2019 року.

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію 06.07.2019 року о 00:46 годині.

В задоволенні клопотання захисника про обрання відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду на протязі п`яти днів з дня її проголошення, а іншими особами з дня її отримання.

Слідчий суддя ОСОБА_1