Справа №504/4750/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2019 року Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника-адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Доброслав Лиманського району Одеської області матеріали кримінального провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Просторне Каховського району Херсонсьої області, громадянина України, перебуває в цивільному шлюбі, має на утриманні н/л дитину 2016 р.н., батьків-інвалідів 3 групи, освіта середня, старшого навідника 2 мінометного взводу мінометної батареї 2 механізованого батальйону - головного сержант - командира міномета 2 мінометного взводу мінометної батареї 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , солдата, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого

ст.407 ч.4 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та проходячи військову службу на посаді старшого навідника 2 мінометного взводу мінометної батареї 2 механізованого батальйону - головного сержанта командира міномета 2 мінометного взводу мінометної батареї 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст.ст.9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-ХІV, ст.ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №551-XIV, ст.ст.1, ч.3 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, будучи придатним для проходження військової служби, 17 березня 2018 року не з`явився вчасно на службу без поважних причин в умовах особливого періоду та незаконно перебував поза межами військової частини до 28.11.2018 року.

Будучи допитаним у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні (злочині) визнав повністю та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорюючи доказів по даній справі, здобутих органами досудового слідства, при цьому пояснив, що 31.01.2017р. він був призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу за контрактом. Згідно наказу №27 командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 31.01.2017р. його, зараховано до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_2 , поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду курсанта. Надалі, відповідно наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 від 23.03.2017р. №63 він прибув із військової частини польова пошта НОМЕР_2 , та його було зараховано до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_3 (нині НОМЕР_1 ), поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду старшого навідника 2 мінометного взводу мінометної батареї 2 механізованого батальйону - головного сержанта - командира міномета 2 мінометного взводу мінометної батареї 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 . Так, 17 березня 2018 року о 09 год. він не з`явився вчасно на службу до в/ч НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та продовжував перебувати поза межами військової частини НОМЕР_1 , проводячи свій час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби до 28.11.2018р. У вчиненому злочині розкаявся, не заперечував проти розгляду кримінального провадження щодо нього в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорювали фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні сумніви у добровільності їх позиції, вислухавши думку учасників процесу і роз`яснивши їм наслідки розгляду справи в порядку ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів, щодо обставин, які ніким не оспорюються.

Оцінюючи вищевикладене, суд приходить до висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину).

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ст.407 ч.4 КК України, за ознаками нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчиненого в умовах особливого періоду, крім воєнного стану військовослужбовцем (крім строкової служби).

Призначаючи покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винуватого, в тому числі матеріали наданої досудової доповіді, обставини справи, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд, зокрема, враховує молодий вік ОСОБА_4 , те, що він раніше не судимий, є учасником бойових дій, брав безпосередню участь в АТО, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, має на утриманні н/л дитину 2016 р.н., батьків-інвалідів 3 групи, задовільно характеризується за місцем проходження служби, скоїв умисне кримінальне правопорушення (злочин), яке відноситься до категорії тяжких відповідно до ст.12 КК України.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до положень ст.66 КК України являється щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні (злочині), активне сприяння у розкритті злочину, та те, що ОСОБА_4 має статус учасника бойових дій, брав безпосередню участь в АТО, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до положень ст.67 КК України, судом не встановлено.

За таких обставин суд вважає, що при обранні ОСОБА_4 міри покарання у виді позбавлення волі, можливим застосувати дію ст.75 КК України, з виконанням покладених на нього обов`язків відповідно до ст.76 КК України, оскільки його виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства.

Для забезпечення кримінального провадження і виконання вироку суду, суд вважає необхідним запобіжний захід, у вигляді особистого зобов`язання, обраний ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 21.01.2019р., до вступу вироку в законну силу - залишити без змін.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений. Речових доказів та процесуальних витрат по справі немає.

Керуючись ст.ст.349, 371-373, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.407 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Застосувати ст.75 КК України і звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, призначеного судом за даним вироком з випробуванням. Не приводити вирок у виконання, якщо протягом 1 (одного) року іспитового строку ОСОБА_4 не вчинить нового кримінального правопорушення (злочину) і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.2 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На період проходження військової служби нагляд за ОСОБА_4 як особою, звільненою від відбування покарання з випробуванням, здійснюється командиром військової частини НОМЕР_1 , а після звільнення з військової служби - уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого.

Запобіжний захід, у вигляді особистого зобов`язання, обраний ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 21.01.2019р., до вступу вироку в законну силу - залишити без змін.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення, крім з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1