Справа № 204/8480/18
Провадження № 1-кс/204/2918/18
УХВАЛА
іменем України

19 листопада 2018 року м. Дніпро

Слідчий суддя Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 про накладення арешту на нерухоме майно, -
ВСТАНОВИВ:
Слідчий СВ Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенант поліції ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням, погодженим із повноважним прокурором, про накладення арешту нанерухоме майно, а саме на об`єкт нерухомості - №1, за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101), право власності на яке зареєстроване за ОСОБА_5 , із забороною розпоряджатися цим майном у будь-який спосіб та забороною органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, здійснювати будь-які реєстраційні дії, щодо нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101).

Клопотання обґрунтовується тим, що в провадженні СВ Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження №0001846 від 29 жовтня 2018 року за ч.1 ст.190 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що 29 жовтня 2018 до Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшла заява від ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що 18 жовтня 2018 року, невстановлена особа, шахрайським шляхом, заволоділа квартирою АДРЕСА_2 . За даним фактом СВ Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області розпочато кримінальне провадження №0001846 від 29 жовтня 2018 року за ч.1 ст.190 КК України. В ході проведення досудового розслідування, залучений та допитаний в якості потерпілого ОСОБА_6 пояснив, що 30 березня 2007 року він придбав вказану квартиру, з метою виведення з житлового фонду та облаштування об`єкта під офісне приміщення. Всі комунікації від квартири були відключені. З моменту покупки квартири ніхто там не проживав, та ніколи не знаходився. 29 жовтня 2018 року о 13:00 годині до потерпілого зателефонував сусід з квартири АДРЕСА_3 , та повідомив, що 26 жовтня 2018 року невідомі особи кавказької зовнішності, додатково встановили в квартирі металеві двері, та пояснили сусіду, що квартиру придбали у потерпілого ОСОБА_6 . В той же день потерпілий приїхав за адресою розташування квартири та дійсно побачив змінені вхідні двері та замки на квартирі. 29 жовтня 2018 року ОСОБА_6 звернувся до ДТУЮ м. Дніпро з метою отримання інформації про продаж нерухомості. Отримавши інформацію з управління юстиції, потерпілий зрозумів, що 18 жовтня 2018 року приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу №1341 переоформлено право власності на квартиру АДРЕСА_2 , з ОСОБА_6 на ОСОБА_5 . Потерпілий зазначає, об`єкт нерухомості він нікому не продавав, та ніякі документи не засвідчував. Свідчення потерпілого підтверджуються наявними матеріалами кримінального провадження, а саме доданими до заяви про кримінальне правопорушення завіреними копіями документів, на які він посилається у заяві про кримінальне правопорушення, а також окремо наданими останнім копіями документів. 01 листопада 2018 року квартиру АДРЕСА_2 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, встановлено, що №1, за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101), належить ОСОБА_5 на праві приватної власності, номер запису про право власності: 28436318, дата та час державної реєстрації: 18 жовтня 2018року, підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу №1341, виданий приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_7 . У слідства є достатні підстави вважати, що вказане нерухоме майно - квартира АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101), відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, та є речовим доказом у кримінальному провадженні. Із внесених до ЄРДР даних про обставини вчинення кримінального правопорушення вбачається набуття права власності на вказану квартиру за допомогою обману та є достатні підстави вважати, що квартира набута у власність кримінально протиправним шляхом. Як вбачається з матеріалів досудового розслідування, вказана квартира є об`єктом кримінально протиправних дій. Станом на даний момент речовий доказ №1, за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101), знаходиться у вільному цивільному обігу, може бути відчужена, передана іншим особам, щодо неї можуть бути створені та зареєстровані речові права та їх обтяження із створенням прав третіх осіб на нерухоме майно.

Судом заслухано прокурора ОСОБА_3 та досліджено додані до клопотання документи.

Суд враховує, що згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
За ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Як визначено ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
За ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Вирішуючи клопотання суд виходить з наступного.

Наведені в клопотанні обставини доводять наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.
Матеріальні об`єкти, які, зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, з урахуванням вимог ст. 98 КПК України є речовими доказами, оскільки містять відомості про вчинення кримінального правопорушення і можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Постановою слідчого СВ Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 вказане нерухоме майно, а саме об`єкт нерухомості - №1, за адресою: АДРЕСА_1 , визнаний речовим доказом по кримінальному провадженню № №0001846 від 29 жовтня 2018 року.

Правовою підставою для арешту зазначеного майна єп. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України збереження речових доказів.

Арешт зазначеного майна є розумним та співмірним із завданням кримінального провадження і вищенаведені конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає над приватними інтересами особи, яка є володільцем зазначеного майна.

Арешт майна не тягне за собою непоправного обмеження охоронюваних законом прав та законних інтересів власника зазначеного майна.

Суд вважає обґрунтованими доводи прокурора про наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. Зокрема, арешт переліченого майна є необхідним та достатнім для збереження речових доказів по даному кримінальному провадженню.

На підставі викладеного, клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 про накладення арешту на нерухоме майно задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101), право власності на яке зареєстроване за ОСОБА_5 , із забороною його відчуження та розпорядження.

Ухвала про арешт майна виконується негайно прокурором.
Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали.

Фізичній або юридичній особі, щодо майна якої вирішувалося питання про арешт, копію ухвали надіслати не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Слідчий суддя: