ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/1090/19
Провадження № 1-кс/362/445/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 лютого 2019 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
слідчого ОСОБА_4 ,
захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,
розглянувши клопотання слідчого СВ Васильківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене із прокурором Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,
в с т а н о в и в:
20 лютого 2019 року слідчий СВ Васильківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області лейтенант поліції ОСОБА_4 , звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Райківщина, Яготинського р-ну, Київської обл., українця, громадянина України, не одруженого, що має вищу освіту, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, не застосовуючи до підозрюваного альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.
Клопотання мотивовано тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що 18.02.2019 року, приблизно о 02 години 00 хв., ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував зі своєю матір`ю ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в приміщенні дачного будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 .
В ході спілкування, між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, розпочалась словесна суперечка. В ході вищевказаного конфлікту в ОСОБА_7 виник прямий умисел, спрямований на умисне вбивство ОСОБА_8 .
В подальшому, ОСОБА_7 , реалізовуючи свій прямий злочинний умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_8 , тобто посягаючи на найвищу соціальну цінність життя людини, усвідомлюючи при цьому суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті людини та бажаючи їх настання, відшукав в приміщенні будинку тупий дерев`яний предмет з плоскою переважаючою поверхнею, після чого вищевказаним предметом, умисно наніс удари в область голови ОСОБА_8 , внаслідок чого настала смерть останньої.
Згідно повідомлення про причину смерті від 18.02.2019 року причиною смерті ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є набряк мозку, забій мозку, закрита внутрішньочерепна травма.
18.02.2019 року о 03 год. 25 хв. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку ст. 208 КПК України, було затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України (а.с.к. 24-25).
18.02.2019 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України (а.с.к.26-27)
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а саме у вбивстві, тобто в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині.
Підозра щодо ОСОБА_7 підтверджується протоколом огляду місця події від 18.02.2019 року, за адресою: АДРЕСА_2 , протоколом огляду трупа від 18.02.2019 року, за адресою: АДРЕСА_3 , повідомленням про причину смерті від 18.02.2019 року, протоколом затримання в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_7 , протоколом огляду предметів від 18.02.2019 року, за адресою: АДРЕСА_4 , протоколом огляду предметів від 18.02.2019 року, за адресою: АДРЕСА_4 , протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Слідчий в клопотанні посилається на такі ризики:
- перебуваючи на волі, ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, тобто наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України;
- перебуваючи на волі ОСОБА_7 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, тобто наявний ризик, передбачений п.3 ч. 1 ст.177 КПК України;
- перебуваючи на волі ОСОБА_7 може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, тобто наявний ризик, передбачений п.3 ч. 1 ст.177 КПК України;
- перебуваючи на волі, ОСОБА_7 перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тобто наявний ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.
На думку слідчого ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, який посягає на найвищу соціальну цінність закріплену Конституцією України, а саме в умисному вбивстві, тобто в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років без альтернативних видів покарання.
Реальним є ризик того, що підозрюваний переховуватиметься від органу досудового розслідування та суду, оскільки у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, останньому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.
Крім того, підозрюваний зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проте фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Підозрюваний ОСОБА_7 розлучений, разом з родиною не проживає, тобто відсутні сталі соціальні зв`язки. Вищевказана обставина свідчить про існування реального ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_7 може залишити територію Васильківського району, з метою переховуватися від органів досудового розслідування та суду, в будь-який час, задля уникнення кримінальної відповідальності.
Слідчий зазначає, щодо наявності ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення варто зазначити, що на даний час досудове розслідування перебуває на початковій стадії, не встановлені всі матеріальні об`єкти, які були та могли бути знаряддям вчинення кримінальних правопорушень, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставини, що встановлюються під час кримінального провадження, а також матеріальні об`єкти, які містять зафіксовані за допомогою письмових знаків, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому перебуваючи на волі може знищити, сховати або спотворити вказані речі. Окрім цього, оскільки ОСОБА_7 особисто вчиняв протиправні дії, безпосередньо перебував на місці скоєння кримінального правопорушення, тому знає розташування речей та/чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.
Щодо наявності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, необхідно зазначити, що ОСОБА_7 може незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні, оскільки кримінальне провадження перебуває на початковій стадії досудового розслідування, а тому, може виникнути необхідність в додатковому допиті свідка. Крім того, будуть здійснюватися заходи спрямовані на встановлення інших очевидців скоєння кримінального правопорушення. Враховуючи те, що ОСОБА_7 достовірно відоме місце проживання свідків, останній являється близьким родичем підозрюваному, ОСОБА_7 може незаконно впливати на останнього з метою зміни його показів.
Застосування домашнього арешту, особистого зобов`язання та особистої поруки щодо ОСОБА_7 є неможливим, оскільки перебуваючи на волі останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за скоєння особливо тяжкого злочину, незаконно впливати на свідків та інших учасників в даному кримінальному провадженні, оскільки особисто знає свідка, перебуває з ним в родинних відносинах, знає місце його проживання та контактні номери телефонів, відповідно, вищевказані запобіжні заходи, виходячи з їх характеру та тяжкості, не зможуть запобігти вищевказаним ризикам.
Вищенаведене свідчить про неможливість запобігання зазначеним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 183 КК України, слідчий суддя, суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи обставини та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або щодо злочину, який спричинив загибель людей.
У судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали та просили його задовольнити, оскільки ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчинення тяжкого кримінального правопорушення, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином вказане свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Допитаний у судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_7 підозру не визнав, оскільки викладенні обставини в клопотанні не відповідають дійсності. Він та його батько після операції матері постійно доглядали за нею, оскільки вона самостійно нічого не могла робити. На вихідні дні він завжди забирав мати до себе щоб батько мав змогу відпочити трохи від неї. До батьків він дуже добре відносився ніякого умислу в нього не було. Так дійсно після того, як він повернувся з магазину мати почала психувати, кричати на нього, коли він підкидував у вогонь дрова, не стримавшись він вдарив її поліном. І після цього одразу пішов з дому, коли він повернувся до дому то побачив, що мати була мертва. Тоді він зразу пішов до батька та повідомив, що мати померла щоб він викликав швидку та поліцію. Вбивати мати, як стверджує слідчий він не хотів.
Захисники ОСОБА_7 ОСОБА_5 , ОСОБА_6 просили у задоволенні клопотання відмовити та застосувати більш м`який запобіжний захід ніж взяття під варту, а саме домашній арешт, оскільки прокурором не надано доказів, що підзахисний буде переховуватися від досудового слідства та суду, що спростовується тим, що він сам викликав поліцію, підзахисний має постійне місце проживання, постійне місце роботи де він працює вже більше 20 років, має дітей, якім він допомагає. Вважають, що слідчим не правильно застосовано кваліфікацію злочину щодо їх підзахисного.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 , який є батьком підозрюваного, суду пояснив, що його син дуже спокійна людина, який постійно їм допомагав, конфліктів у них ніколи не виникало. Його дружина дуже хворіла, та поводила себе дуже агресивно, а син йому допомагав доглядати її. Чому так сталося йому не відомо.
Заслухавши слідчого, прокурора, захисників, свідка, пояснення підозрюваного, дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, а також матеріали кримінального провадження № 0000256 від 18.02.2019 року, слідчий суддя, ретельно перевіривши дотримання уповноваженими органами вимог статей 207 - 213 КПК України; відповідність поданого клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу вимогам ст. 184 КПК України, а також своєчасність надання підозрюваному та його захисникам копії клопотання та матеріалів, що були вручені захисникам 20.02.2019 року о 17 год. 10 хв. та підозрюваному 19.02.2019 року о 17 год. 50 хв., приходить до наступного висновку.
За ч. 1 ст. 177 КПК України, метою і підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є запобігання спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Вичерпний перелік підстав застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначено у ч. 2 ст. 183 КПК України та розширеному тлумаченню не підлягає.
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у Листі від 04 квітня 2013 року № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» (далі-Лист ВССУ) наголосив на тому, що вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний:
- здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування і судового розгляду, діяти відповідно до вимог кримінального процесуального закону;
- пам`ятати, що критерії для обрання того чи іншого запобіжного заходу передбачені у ч. 1 ст. 194 КПК, а тому слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу, якщо за результатами розгляду клопотання встановить:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні;
4) перевіряти наявність підстав і мети застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні, встановлювати обґрунтованість таких підстав з огляду на фактичні дані, установлені конкретні обставини кримінального провадження;
5) враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).
Зважати, що тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені у ст. 177 КПК.
При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України".
Слідчий суддя, суд, вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі відповідно до ст. 178 КПК: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення. У такий спосіб встановленню підлягає обґрунтованість підозри органу досудового розслідування про вчинення кримінального правопорушення підозрюваним, обвинуваченим; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік (неповнолітня особа, особа похилого віку) та стан здоров`я (наявність тяжких хвороб, інвалідності, нездатність самостійно пересуватися) підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого у місці його постійного проживання, в тому числі наявність у нього родини й утриманців. Необхідно з`ясувати сімейний стан цієї особи, стан здоров`я членів його сім`ї, кількість та вік дітей, строк фактичного проживання у цій місцевості тощо; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого. При врахуванні цієї обставини слідчий суддя, суд зобов`язаний проаналізувати матеріали сторін кримінального провадження, об`єктивно оцінити надані характеристики підозрюваному, обвинуваченому з місця роботи, навчання, проживання; дані, що свідчать про перебування підозрюваного, обвинуваченого на обліку у наркологічному, психоневрологічному диспансері, тощо; 7) майновий стан підозрюваного. Слід встановити наявність належного цій особі нерухомого майна у місцевості проживання та інших місцевостях, транспортних засобів, грошових банківських вкладів, їх розмір (за наявності відомостей, наданих стороною захисту); 8) наявність судимостей у підозрюваного; 9) дотримання підозрюваним, умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Крім того, слід зазначити й про те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).
Судом встановлено, що згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення слідчого СВ Васильківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_4 від 18.02.2019 року, 18.02.2019 року о 03 год. 25 хв. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Залізне, с/т «Медик», діл. 15 (а.с. 24-25).
18 лютого 2019 року слідчим СВ Васильківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_4 складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, яке погоджено прокурором Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , яке відповідно до ч.1 ст. 278 КПК України, 18 лютого 2019 року о 17 год. 30 хв. вручено ОСОБА_4 та його захиснику ОСОБА_10 (а.с. 26-27).
Судом також встановлено, що підозра щодо ОСОБА_7 згідно матеріалів клопотання та кримінального провадження підтверджується протоколом огляду місця події від 18.02.2019 року, за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.10-12), протоколом огляду трупа від 18.02.2019 року (а.с.13-15), повідомленням про причину смерті від 18.02.2019 року (а.с.9), протоколом огляду предметів від 18.02.2019 року (а.с.16-18), протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.29-31), а також зображеннями із ілюстровано таблиці до протоколу огляду місця події від 18.02.2019 року.
Оцінюючи в сукупності надані докази, встановлені в судовому засіданні обставини, у тому числі відповідно до вимог ст. 178 КПК вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у даному кримінальному правопорушенні, що карається позбавленням волі на строк до п`ятнадцяти років; його вік та стан його здоров`я, відсутність у нього утриманців, оскільки його діти проживають окремо від нього, розлучений, разом з родиною не проживає, враховуючи його характеристику з місця проживання де він характеризується позитивно, те, що він офіційно працює на одному місці 20 років зі слів підозрюваного, його майновий стан, інших доказів стороною захисту надано не було.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Оскільки запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ч. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини, викладеної у п. 60 рішення від 6 листопада 2008 року у справі "Єлоєв проти України", слідчий суддя, постановляючи ухвалу про задоволення клопотання про застосування ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховує також наявність та доведеність ризиків, що передбачені п. 1, п. 2, п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні. Таким чином відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні на даній стадій досудового розслідування, тому слідчий суддя дійшов до висновку щодо необхідності задоволення клопотання слідчого, прокурора, оскільки слідчий, прокурор довели суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_7 на даній стадії на свободу.
Таке обмеження не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
Наявність характеризуючих даних про особу підозрюваного ОСОБА_7 , на які посилаються захисники не спростовують висновки суду про те, що ОСОБА_7 не може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.
При цьому, слідчий суддя на даному етапі кримінального провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.
Згідно з п. 1, 2 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначав розмір застави у кримінальному провадженні, оскільки злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , спричинило загибель людини.
Враховуючи наведене та керуючись ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», статтями 176, 177, 178, 182, 183, 184, 193, 194, 196, 197 КПК України, слідчий суддя,
у х в а л и в:
Клопотання слідчого СВ Васильківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене із прокурором Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України - задовольнити.
Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Райківщина, Яготинського р-ну, Київської обл., українця, громадянина України, розлученого, що має вищу освіту, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, - запобіжний захід у виді тримання під вартою, з подальшим утриманням в державній установі Київський слідчий ізолятор Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції на строк шістдесят днів з моменту затримання, а саме до 18 квітня 2019 включно.
На підставі ч. 4 ст. 183 КПК України розмір застави не визначати.
Строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 рахувати з 18 лютого 2019 року.
Строк дії ухвали шістдесят днів з моменту затримання.
На ухвалу протягом п`яти діб з дня її ухвалення може бути подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду.
Слідчий суддя ОСОБА_1