Справа № 740/3390/15 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/48/19
Категорія - ч. 3 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 травня 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

З участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7

обвинуваченого - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали об`єднаних кримінальних проваджень, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 червня 2015 року за № 0001064 та 7 вересня 2016 року за №0001434 за апеляційними скаргами прокурора Ніжинської місцевої прокуратури Чернігівської області ОСОБА_9 та захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 4 червня 2018 року щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Ніжина, Чернігівської області, із середньою спеціальною освітою, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області:

23 червня 2011 року за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців;

20 січня 2012 року за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 308, ч. 1 ст. 69, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1, 4 ст. 70, ст. 71 КК України до покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна, 14 квітня 2015 року звільнений з Полицької ВК №76 УДПтСУ в Рівненській області за відбуттям строку покарання, 09 квітня 2015 року ухвалою Володимерецького районного суду Рівненської області встановлено адміністративний нагляд строком на 1 рік 6 місяців,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 296, ст. 395 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 4 червня 2018 року ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 296, ст. 395 і призначено покарання:

- за ст. 395 КК України у виді арешту на строк 4 місяці;

- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки;

- за ч. 1 ст. 296 КК України у виді обмеження волі на строк 3 роки;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 років.

У пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 185 КК України за фактом крадіжки майна з житлового будинку ОСОБА_10 обвинуваченого ОСОБА_8 визнано невинуватим та виправдано.

Цивільний позов прокурора Ніжинської місцевої прокуратури Чернігівської області в інтересах держави в особі позивача - Територіального управління Державної судової адміністрації України в Чернігівській області задоволено та стягнуто ОСОБА_8 на користь ТУ ДСА в Чернігівській області шкоду, заподіяну ним внаслідок пошкодження майна розміром 2960 грн. 00 коп.

Цивільний позов ОСОБА_11 задоволено частково та стягнуто на його користь з ОСОБА_8 - 12001,28 грн. в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди.

У задоволенні цивільного позову ОСОБА_10 про стягнення матеріальної шкоди - відмовлено.

Стягнено з ОСОБА_8 на користь держави 840, 96 грн., витрат за проведення судових експертиз.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано обвинуваченому ОСОБА_8 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 11 травня 2016 року по 22 березня 2017 року, в розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Долю речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

Не погоджуючись з вироком суду були подані апеляційній скарги в яких:

- прокурор Ніжинської місцевої прокуратури Чернігівської області ОСОБА_9 просить скасувати рішення місцевого суду та постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 296, ст. 395 КК України, та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців, задовольнити цивільні позови прокурора та потерпілих в повному обсязі та стягнути з обвинуваченого за проведення експертиз суму 1534,5 грн..

Звертає увагу колегії суддів на те, що рішення місцевого суду в частині недоведеності вини обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 185 КК України, не відповідає фактичним обставинам справи. Так, показанням свідка ОСОБА_12 , який пояснив, що повертаючись з м. Прилуки з пасажиром, якого під час досудового слідства він упізнав, як ОСОБА_8 , останній виходив з автомобіля ховати у лісі телевізор, не надано належної оцінки у взаємозв`язку з наданою на дослідження довідкою ПТ «Ломбард «Гроші на прокат» ТОВ «ТПК «Партнер» і компанія» від 13 серпня 2015 року. Апелянт стверджує, що встановлений досудовим розслідуванням період вчинення крадіжок майна потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , у повній мірі узгоджується з датою укладення обвинуваченим договору фінансового кредиту і закладу майна та показаннями свідка ОСОБА_12 щодо часу здійснення ним поїздки до м. Прилуки та майна, яке його пасажир ОСОБА_8 мав тоді при собі, і дає достатні підстави вважати, що телевізор, котрий не був зданий останнім до ломбарду, належить саме потерпілій ОСОБА_10 .

Також, в поданій апеляційній скарзі апелянт вважає, що належної оцінки у вироку не знайшли показання свідків захисту ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , оскільки існують мотиви особистого характеру, щодо надання недостовірних показань на користь обвинуваченого, враховуючи, що ОСОБА_13 є матір`ю обвинуваченого, ОСОБА_14 довгий час спільно проживала з обвинуваченим та його матір`ю, мала з ними спільний побут, а свідок ОСОБА_15 є товаришем ОСОБА_8 і останній під час судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_15 надавав показання на користь останнього, які також розцінені судом як недостовірні. І, на думку апелянта, наведене свідчить, що відповідні протиправні дії із введення суду в оману були організовані та узгоджені саме обвинуваченим для забезпечення захисної версії з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинені злочини.

Крім того, вважає, що призначена обвинуваченому ОСОБА_8 вид та міра покарання є несправедливою внаслідок м`якості. При призначенні ОСОБА_8 покарання необхідно врахувати обставину, яка обтяжує покарання рецидив злочинів, те, що ним були вчинені кримінальні правопорушення, які за ступенем тяжкості відносяться до тяжких та злочинів невеликої тяжкості, дані про його особу, він неодноразово судимий за тяжкі корисливі злочини проти власності, маючи не зняту і непогашену судимість, на шлях виправлення не став, належних висновків не зробив, а кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 296 КК України вчинено ним безпосередньо в період обвинувачення у вчиненні, у тому числі, тяжких злочинів;

- захисник адвокат ОСОБА_7 в поданій апеляційній скарзі просить змінити вироку суду відносно ОСОБА_8 , визнати останнього невинуватим за всіма епізодами крадіжок, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначити покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки та зарахувавши у строк покарання строк його попереднього ув`язнення з 11 травня 2016 року по 22 березня 2017 року, з розрахунку один попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, вважати його підзахисного таким, що відбув призначене судом покарання.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що вирок місцевого суду в частин засудження ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 185 КК України є необґрунтований та не мотивованим, оскільки висновки суду щодо даного епізоду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Апелянт вважає, що суд необґрунтовано критично віднісся до показань свідка ОСОБА_16 про те, що крадіжки, у яких обвинувачується ОСОБА_8 вчинено саме ним та все викрадене він здавав у ломбард в м. Прилуки на паспорт обвинуваченого, якого тоді не було в м. Ніжині. На підтвердження вказаних доводів зазначає, що ОСОБА_16 засуджено 9 червня 201 6 року за декілька епізодів крадіжок, вчинених у той же період в м. Ніжині, він детально вказав механізм вчинення обох крадіжок, перелік викраденого майна, описав планування будинків та їх внутрішню обстановку, вказав місце збуту викраденого, логічно пояснив яким чином у нього виявився паспорт ОСОБА_8 та як він здав за нього викрадене і його показання згоджуються з показаннями обвинуваченого.

Також, вважає, що судом безпідставно не взято до уваги показання свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які вказують на наявність у ОСОБА_8 алібі на час вчинення крадіжок та свідка ОСОБА_12 , який вказав, що не впізнає обвинуваченого та раніше його не бачив. Крім того, зазначає, що посилання на протокол впізнання за фотознімком є безпідставним, оскільки дана слідча дія проводилася майже через 10 місяців після крадіжки по не досить якісним фото, і на його думку, достовірність проведення впізнання спростовується тим, що під час першого допиту свідка ОСОБА_12 він заявив, що ОСОБА_8 він не знає і раніше не бачив.

В поданих доповненнях до апеляційної скарги адвокат ОСОБА_7 просить змінити вирок суду, ОСОБА_8 визнати невинуватим та виправдати за обома епізодами крадіжок, за ст.. 395 КК України звільнити від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності, за ч.1 ст. 296 КК України призначити покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки та зарахувавши у строк покарання строк його попереднього ув`язнення, з розрахунку один попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, вважати його підзахисного таким, що відбув призначене судом покарання.

В обґрунтування наведених вимог зазначає, що кримінальне правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_8 за ст.. 395 КК України було вчинено в період з 6 травня 2015 року по 28 травня 2015 року, тобто, до набрання вироком законної сили сплинули строки давності притягнення до кримінальної відповідальності, визначені ст. 49 КК України, за вказаним злочином. Крім того, апелянт зазначає, що суд мав визнати недопустимим доказом протокол огляду місця події від 21 липня 2015 року, яким фактично було оглянуто житло потерпілого та не посилатися на нього, як на доказ при ухваленні рішення, оскільки така слідча дія може проводитися лише на підставі ухвали слідчого судді.

В поданих запереченнях на апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 прокурор Ніжинської місцево прокуратури ОСОБА_9 просить відмовити в її задоволенні.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_8 , будучи достовірно обізнаним з вимогами ухвали Володимирецького районного суду Рівненської області від 09 квітня 2015 року про встановлення відносно нього адміністративного нагляду, згідно з якою, останньому, зокрема, заборонявся виїзд за межі міста Ніжина Чернігівської області без дозволу керівництва Ніжинського МВ УМВС України в Чернігівській області та покладався на нього обов`язок реєструватися у вказаному органі внутрішніх справ чотири рази на місяць, а також з постановою Ніжинського МВ УМВС України в Чернігівській області від 05 травня 2015 року про встановлення днів явки на реєстрацію, якими визначено 1, 2, 3, та 4-тий вівторки місяця, умисно, з метою ухилення від встановленого відносно нього адміністративного нагляду, з мотивів явної неповаги до тимчасових примусових профілактичних заходів спостереження і контролю за своєю поведінкою, у невстановлені в ході судового розгляду день та час періоду з 06 травня 2015 року до 28 травня 2015 року самовільно, без одержання всупереч вказаного судового рішення дозволу керівництва Ніжинського МВ УМВС України в Чернігівській області, залишив місце проживання, розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , на проживання в якому отримав дозвіл 06 травня 2015 року, та припинив постійно проживати за вказаною адресою, а також з`являтися на реєстрацію до Ніжинського МВ УМВС України в Чернігівській області у визначені дні, проживаючи при цьому за адресою: АДРЕСА_4 , а у подальшому - за адресою: АДРЕСА_5 .

Також, у невстановлений судовим розглядом час у період з 18:45 20 липня 2015 року до 18:50 21 липня 2015 року, ОСОБА_8 маючи умисел на вчинення таємного викрадення чужого майна з метою протиправного збагачення з корисливих мотивів через вікно житлового будинку, яке власноручно відчинив шляхом віджиму, він проник до житлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_6 , звідки повторно, таємно викрав телевізор марки «Toshiba 32LV733C» вартістю 3400,0 грн, системний блок марки «Impression HomBox А4310» вартістю 2366,67 грн, монітор марки «ASER» вартістю 2775,00 грн, телевізійний тюнер марки «Strong SRT 8501» вартістю 550,00 грн, мобільний телефон марки «Nokia 6610» вартістю 93,61 грн, автомагнітолу марки «Sony CDX-GT570UE», вартістю 2116,00 грн, гроші в сумі 700,00 гривень, що належать ОСОБА_11 , отримавши змогу розпоряджатися викраденим на власний розсуд та заподіявши, таким чином, матеріальної шкоди потерпілому на загальну суму 12001,28 грн.

Будучи обвинуваченим у кримінальному провадженні №0001064 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 та ст.395 КК України, ОСОБА_8 в ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 13 травня 2016 року було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

05 вересня 2016 року близько 16 год. 50 хв., перебуваючи у спеціально обладнаному укріпленні для тримання обвинувачених залу судових засідань №2 Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області, що розташований по вул.Шевченка, 57-а у м.Ніжині, після оголошення головуючим тексту ухвали суду про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під ватрою та відкладення розгляду кримінального провадження ОСОБА_8 умисно з мотивів явної неповаги до суспільства, до встановленого в державі порядку здійснення правосуддя, прагнучи показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з особливою зухвалістю, що полягала в голосному викрикуванні нецензурних слів у бік прокурора та суду, нанесенні ударів руками та ногами по скляних стінах укріплення для тримання обвинувачених, від чого скло однієї зі стін тріснуло, чим Державній судовій адміністрації України у Чернігівській області спричинено матеріальну шкоду розміром 3960,00 грн, грубо порушив громадський порядок у залі суду. Хуліганські дії ОСОБА_8 вдалося припинити лише шляхом застосування до нього працівниками поліції спеціальних засобів та засобів фізичного впливу.

Крім того, органом досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується також у тому, що у невстановлений день періоду з 18 липня 2015 року до 04 серпня 2015 року у вечірній час, маючи умисел на вчинення таємного викрадення чужого майна з метою протиправного збагачення з корисливих мотивів через вікно житлового будинку, яке власноручно відчинив шляхом віджиму, проник до житлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_7 , звідки повторно таємно викрав телевізор марки «LG-42LS340T» вартістю 6675,00 грн, веб-камеру марки «JS090925 РК 710 MS» вартістю 240,00 грн., мікрохвильову піч марки «Panasonic NNS215WF» вартістю 850,00 грн., сканер марки «Canon CanoScanLide 100» вартістю 1200,00 грн, відеокамеру марки «Sony DCR-DVD 106 Е» вартістю 1520,22 грн., мобільний телефон марки «Samsung X 620» вартістю 100,00 грн., цифровий ефірний тюнер марки «NEOTION Irdeto Cloaked СА» вартістю 450,00 грн., принтер марки «Canon i250» вартістю 1400,00 грн, що належать ОСОБА_10 , отримавши змогу розпоряджатися викраденим на власний розсуд та заподіявши, таким чином, матеріальної шкоди потерпілій на загальну суму 12435,22 грн.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які заперечили проти викладених в апеляційній скарзі прокуратури вимог та просили задовольнити апеляційну скаргу подану захисником, думку прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу прокурора Ніжинської місцевої прокуратури Чернігівської області ОСОБА_9 та категорично заперечував про апеляційної скарги поданої стороною захисту, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.370 КПК України, як обвинувальний, так і виправдувальний вирок повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що даних вимог закону при прийнятті рішення про ухвалення виправдувального вироку місцевий суд не дотримався, передчасно прийняв рішення про виправдання ОСОБА_8 за ч.3 ст. 185 КК України за фактом крадіжки майна з житлового будинку ОСОБА_10 .

Структура мотивувальної частини виправдувального вироку регламентована п.1 ч.3 ст.374 КПК України.

Зі змісту вказаної статті вбачається, що у виправдувальному вироку не повинен залишитися недослідженим жоден доказ, на якому ґрунтувалося обвинувачення.

Крім того, у мотивувальній частині виправдувального вироку належить викласти результати дослідження, аналізу і оцінки доказів, як тих, що були зібрані під час досудового розслідування, так і поданих в судовому засіданні.

Із цього випливає, що суд при розгляді справи повинен дослідити докази як ті, що викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого, проаналізувати їх та дати їм оцінку з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності для вирішення питань, зазначених у ст.368 КПК України.

Однак, суд першої інстанції, зазначивши про допит свідка обвинувачення ОСОБА_12 та дослідження ряду письмових доказів, наданих стороною обвинувачення, без будь-якого їх аналізу та спростування, виправдав обвинуваченого ОСОБА_8 в частині обвинувачення за фактом крадіжки майна з житлового будинку ОСОБА_10 за недоведеністю вчинення злочину.

Зокрема, суд допитавши в судовому засіданні свідка ОСОБА_12 не проаналізував його показання в сукупності з іншими доказами, та не навів жодних причин їх неврахування у судовому рішенні при виправданні обвинуваченого за вищевказаним фактом крадіжки, однак врахував показання вказаного свідка при визнанні ОСОБА_8 винним за іншим фактом крадіжки. Як і не навів доводів, якими доказами в даному кримінальному провадженні такі показання спростовуються.

Статтею 409 КПК України передбачено, що підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи. Така невідповідність, згідно ст.411 КПК України, має місце тоді, коли висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, а суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки.

Отже, дослідивши вказані докази в судовому засіданні, суд першої інстанції не надав їм оцінки у вироку, що є недопустимим. Адже у виправдувальному вироку не повинен залишитися недослідженим жоден доказ, на якому ґрунтувалося обвинувачення і всім доказам обвинувачення, в тому числі і письмовим, суд повинен був дати оцінку та навести переконливі мотиви, чому не прийняв їх до уваги.

Поверхневе дослідження доказів в даному кримінальному провадженні позбавило суд першої інстанції ухвалити вмотивоване рішення.

Крім того, допитаний в ході апеляційного розгляду свідок ОСОБА_12 вказав на порушення норм кримінального процесуального закону під час проведення слідчих дій за його участі в ході досудового розслідування, що також не було предметом дослідження в суді першої інстанції.

Тому, за наведених обставин, висновок місцевого суду щодо ОСОБА_8 є передчасним, зробленим без повного, всебічного та об`єктивного аналізу наявних у кримінальному провадженні доказів, а тому не може визнаватися законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Також, відповідно до ч. 3 ст. 415 КПК України висновки і мотиви, з яких скасовані судові рішення, є обов`язковими для суду першої інстанції при новому розгляду.

Проте, з оскаржуваного вироку вбачається, що висновки і мотиви, викладені в ухвалі апеляційного суду Чернігівської області від 21 вересня 2017 року, якою було скасовано попередній вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 16 травня 2017 року щодо ОСОБА_8 з підстав неумотивованості ухваленого рішення та відсутності аналізу доказів викладених у вироку, не були враховані при новому судовому розгляді.

За таких обставин, вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 4 червня 2018 року щодо ОСОБА_8 підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального законодавства та неповнотою судового розгляду з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

При новому розгляді суду слід всебічно, повно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності, дати належну юридичну оцінку здобутим доказам, перевірити доводи апеляційних скарг та прийняти законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 412, 415 КПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги прокурора Ніжинської місцевої прокуратури Чернігівської області ОСОБА_9 та захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 4 червня 2018 року щодо ОСОБА_8 скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3