КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 квітня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві матеріали за апеляційними скаргами захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 28 лютого 2019 року, відносно

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Києві, громадянина України, не працюючого, одруженого, що має двох малолітніх дітей, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України

за участю: прокурора захисників підозрюваного ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 ,
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання т.в.о. начальника СВ Печерського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_10 , погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури №6 ОСОБА_8 , та продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 до 02 квітня 2019 року (в межах строку досудового розслідування).
Як вбачається з ухвали, слідчий суддя вказав, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, вказані слідчим ризики є реальними, стійкими та триваючими, а тому виправдовують даний запобіжний захід, який відповідає характеру, тяжкості інкримінованого ОСОБА_7 діяння, не надає можливості перешкоджати встановленню істини, інтересам слідства та правосуддя шляхом ухилення підозрюваного від органів досудового розслідування та суду. Крім того, оскільки завершити досудове слідство у встановлений п. 2 ч. 1 ст. 219 КПК України строк не представляється можливим внаслідок складності провадження і необхідності здійснення ряду процесуальних дій і рішень, строк тримання під вартою ОСОБА_7 необхідно продовжити.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисники ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_7 , подали апеляційні скарги в яких просять скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 .
Захисник ОСОБА_5 в своїй апеляційній скарзі вказує, що ухвала слідчого судді була постановлена з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, а отже підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні вищевказаного клопотання про продовження строків тримання під вартою.
Захисник вказує, що строк дії ухвали про тримання під вартою, а саме ухвали Київського апеляційного суду від 24 січня 2019 року, закінчувався 02 березня 2019 року. Відтак, прокурор, слідчий за погодженням з прокурором мали право подати клопотання про продовження строку тримання під вартою за 5 днів до 02 березня 2019 року, тобто останньою датою, коли слідчий мав можливість реалізувати належне йому процесуальне право на подачу відповідного клопотання була дата 25 лютого 2019 року.

25 лютого 2019 року клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 прокурором чи слідчим за погодженням з прокурором подано не було.
Проте, відповідне клопотання від 27лютого 2019 року (дата підписання і погодження) було подано слідчим за погодженням з прокурором 28лютого 2019 року, тобто із пропускомналежного процессуального строку.

Таким чином, як вважає захисник, т.в.о. начальника СВ Печерського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_10 та прокурор Київської місцевої прокуратури №6 ОСОБА_8 , подаючи та погоджуючи вищевказане клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , діяли незаконно, а саме із порушенням приписів ст.ст. 9, 113, 116 та 119 КПК України.
Захисник ОСОБА_6 в своїй апеляційній скарзі стверджує що ухвала слідчого судді постановлена з грубими порушеннями вимог чинного кримінального процесуального законодавства, при цьому, посилаючись на рішення Європейського суду з прав людини, зокрема "Шишков проти Болгарії", "Тасе проти Румунії", "Харченко проти України", "Ігнатов проти України", вказує, що крім домислів сторони обвинувачення щодо наявності ризиків, визначених ст. 177 КПК України, жодних фактичних даних на підтвердження існування таких ризиків суду не надано і під час судового розгляду встановлено не було.
Апелянт звертає увагу на те, що орган досудового розслідування послався на ймовірну можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, проте судом до уваги не було взято сумлінну поведінку підозрюваного упродовж двох тижнів під час дії запобіжного заходу у виді застави. Посилання сторони обвинувачення на можливість спотворення або знищення доказів у кримінальному провадженні також є лише припущенням, оскільки жодного такого доказу, який міг би бути спотворений або знищений, стороною обвинувачення зазначено не було.
При цьому, як зазначає захисник, у порушення вимог кримінального процесуального законодавства, слідчим не зазначено причини, які завадили органу досудового розслідування виконати усі ті слідчі та процесуальні дії, на необхідність виконання яких посилається у своєму клопотанні слідчий під час дії попередньої ухвали суду про обрання запобіжного заходу. Стороною обвинувачення не наведено жодного аргументу на підтвердження складності кримінального правопорушення, що розслідується у даному кримінальному провадженні.
На думку сторони захисту, на сьогоднішній день відсутні об`єктивні обставини, які б обґрунтовували необхідність продовження як строків досудового розслідування, так і строків тримання під вартою.
Крім того, захисник зазначає, що клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу стороною обвинувачення було подано у порушення вимог ст.ст. 9, 113, 116 та 119 КПК України лише 28 лютого 2019 року, у той час як строк дії попередньої ухвали спливав 02 березня 2019 року, при цьому питания щодо поновлення порушених строків ані слідчим у клопотанні, ані прокурором у судовому засіданні не порушувалось.

Заслухавши доповідь судді щодо змісту оскарженої ухвали слідчого судді, доводи підозрюваного та його захисників щодо обставин викладених в апеляційних скаргах , які вони підтримали в судовому засіданні апеляційного суду за наведених у них обставинах і просили про їх задоволення, доводи прокурора про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді та необхідність залишити її без змін, апеляційні скарги без задоволення, вивчивши матеріали провадження за клопотанням слідчого, перевіривши, обговоривши та обміркувавши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, у провадженні СВ Печерського УП ГУНП у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових за № 0000013 від 03 січня 2019 року, за підозрою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину - вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, при наступних обставинах:
Так, ОСОБА_7 приблизно о 22 год. 25 хв. 02.01.2019, переходячи пішохідний перехід між будинками № 12 по вул. Саперне Поле та № 2/1 по вул. Академіка Філатова в м. Києві, побачив автомобіль марки «VOLKSWAGEN CADDY», д.н.з. НОМЕР_1 , який проїжджав повз нього до житлового комплексу «Французький квартал».
В подальшому в ОСОБА_7 виник словесний конфлікт із водієм та пасажирами вказаного автомобіля ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з приводу того, що їх автомобіль, на думку ОСОБА_7 , ледь не збив собаку, яку він вигулював.
В ході словесного конфлікту у ОСОБА_7 раптово виник злочинний умисел, реалізуючи який він умисно наніс один акцентований удар кулаком лівої руки в область правої частини обличчя ОСОБА_14 , тобто в життєво-важливий орган - голову, чим заподіяв йому тілесні ушкодження у вигляді внутрішньочерепної травми, внаслідок чого наступила смерть ОСОБА_13 . При цьому ОСОБА_7 , як кандидат у майстри спорту з боксу та кандидат у майстри спорту з кікбоксингу, чітко передбачав, що такі його дії можуть призвести до смерті потерпілого, хоча і не бажав, але свідомо допускав настання саме таких наслідків.
Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється в тому, що своїми умисними діями, які виразились у вбивстві, тобто умисному протиправному заподіяння смерті іншій особі, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.115 КК України.

03 січня 2019 року ОСОБА_7 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та того ж дня йому було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 04 січня 2019 року щодо підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з альтернативою у виді застави, строком до 02 березня 2019 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 24 січня 2019 року скасовано ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 04 січня 2019 року та постановлено нову ухвалу, якою застосовано відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 02 березня 2019 року включно.

За загальним правилом, визначеним ч. 1 ст. 219 КПК України, досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Разом з тим, 26 лютого 2019 року постановою Керівника Київської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_15 задоволено клопотання старшого слідчого СВ Печерського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_16 про продовження строку досудового розслідування до 3-х місяців, до 03 квітня 2019 року.

27 лютого 2019 року т.в.о. начальника СВ Печерського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_10 , за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури №6 ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про продовження строку тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 ..

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 28 лютого 2019 року, задоволено вказане клопотання та продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 до 02 квітня 2019 року (в межах строку досудового розслідування).
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Згідно з вимогами ст. ст. 197, 199 КПК України за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на такий, що не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжений у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення в строки, встановлені статтею 219 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання органу досудового розслідування слідчий суддя суду першої інстанції встановив, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, що підтверджується долученими до клопотання матеріалами, сукупність яких є достатньою для продовження дії запобіжного заходу, оскільки ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшились.
Також, слідчий суддя місцевого суду ретельно дослідив доводи клопотання слідчого відносно обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою. При цьому для завершення досудового розслідування в даному кримінальному провадженні існує законодавчо встановлена необхідність у проведенні слідчих та процесуальних дій, обґрунтованість та необхідність яких перевірена та підтверджена в судовому засіданні матеріалами клопотання.
Разом з цим, слідчий суддя врахував тяжкість злочину, обставини вчинення злочину, дані про особу підозрюваного, та ті обставини, що на даній стадії досудового розслідування неможливо провести всі заплановані процесуальні дії, спрямовані на встановлення фактичних обставин справи, на підставі чого слідчий суддя дійшов висновку про відсутність достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

На підставі наведеного, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з рішенням слідчого судді місцевого суду щодо необхідності задоволення клопотання слідчого, оскільки він всебічно та у повному обсязі довів обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_7 перебувати на волі. Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи (рішення у справі "Мюллер проти Франції" п.п.35-45), а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до сталого висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.
Доводи захисників про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на матеріалах судового провадження. Слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Крім того, як встановлено колегією суддів апеляційного суду, обставини підозри судом з`ясовані в тій мірі, в якій закон на даному етапі кримінального провадження вимагає від слідчого судді.

Так слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. При цьому місцевий суд не знайшов у висновках, які зробив орган досудового слідства, чогось очевидно необґрунтованого чи довільного. Не виявлено таких обставин і колегією суддів апеляційного суду.

Факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії кримінального розслідування (рішення у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства").

Крім того, порушення вимог КПК України щодо порядку продовження строку тримання під вартою, на які посилаються захисники в поданих апеляційних скаргах, самі по собі не тягнуть скасування судового рішення, оскільки згідно ч.4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, чого порушено не було. Недотримання стороною обвинувачення вимог ч.1 ст.199 КПК України щодо строків подання клопотання про продовження строку тримання під вартою може бути підставою для дисциплінарної відповідальності слідчого, прокурора.
Враховуючи те, що строк тримання під вартою ОСОБА_7 на підставі попередньої ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчувався 02 березня 2019 року, а 28 лютого 2019 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва було продовжено строк тримання під вартою, підстав вважати продовження строку тримання під вартою таким що було з порушенням вимог КПК України щодо порядку продовження строку тримання під вартою, немає.
Крім того, колегія суддів враховуючи наявність обгрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, наявність ризиків не належної процесуальної поведінки підозрюваного, наявність характеризуючих даних про особу підозрюваного, який не працює, одружений, має двох малолітніх дітей і постійне місце проживання в місті Києві, подання до суду письмового зобов`язання про особисту поруку Народного депутата України ОСОБА_17 , та громадянина ОСОБА_18 , які виявили бажання взяти підозрюваного ОСОБА_7 на особисту поруку, враховуючи всі дані про особу підозрюваного та обставини вчиненні кримінального правопорушення, не можуть вплинути на міру запобіжного заходу, який має бути застосований до ОСОБА_7 .
Всі інші обставини, згідно вимог КПК України будуть встановлюватись під час судового розгляду по суті.

Колегією суддів також виявлені описки в мотивувальній частині ухвали слідчого судді щодо помилкового зазначення в абзаці шостому першої сторінки ухвали про те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.6ч.2 ст.115 КК України, замість ч.1 ст.115 КК України, та в абзаці другому сторінки шостої ухвали щодо змісту резолютивної частини ухвали Київського апеляційного суду від 24.01.19, якою було скасовано ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 04 січня 2019 року та постановлено нову ухвалу, якою застосовано відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 02 березня 2019 року включно. Дані помилки є технічними, не вплинули на обгрунтованість та законність рішення слідчого судді та не призвели до неправильного формулювання резолютивної частини ухвали.
Отже, істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді місцевого суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не виявлено.

Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлене згідно норм матеріального права з дотриманням в цілому вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження захисників, про які йдеться в поданих апеляційних скаргах, колегія суддів апеляційної інстанції вважає такими, що не тягнуть за собою скасування судового рішення, в зв`язку з чим приходить до остаточного висновку про залишення поданих апеляційних скарг без задоволення.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 194, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 28 лютого 2019 року, якою задоволено клопотання т.в.о. начальника СВ Печерського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_10 , погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури №6 ОСОБА_8 , та продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 до 02 квітня 2019 року (в межах строку досудового розслідування), залишити без змін, а апеляційні скарги захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

_______________ _______________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/1919/2019
Категорія: ст. 199 КПК України
Слідчий суддя у суді першої інстанції ОСОБА_19
Доповідач в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1