ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 665/1379/17 Головуючий в 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/819/79/19 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст. 125 КК України
У Х В А Л А
іменем України

15 січня 2019 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження № 0000543 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Чаплинського районного суду Херсонської області від 17 вересня 2018 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Григорівка, Чаплинського району Херсонської області, громадянку України, зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судиму;
засуджено за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 35 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 595 грн.
Запобіжний захід не обирався.

в с т а н о в и л а:

Вироком суду ОСОБА_8 визнано винною та засуджено за те, що вона близько 04.00 години, перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 , на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно нанесла удар правою рукою у ліву виличну область обличчя ОСОБА_7 , від чого вона остання впала на землю. Внаслідок умисних дій ОСОБА_8 потерпіла ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді забою (травматичного набряку) м`яких тканин на обличчі в лівій виличній області, правої кисті, садна в правій клубовій ділянці, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_8 , порушує питання про зміну вироку щодо неї у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. В обґрунтування доводів указує, що обвинувачена ОСОБА_8 підлягала звільненню від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки вчинила злочин невеликої тяжкості, на момент вчинення злочину мала на утриманні двох неповнолітніх дітей, відносно яких не позбавлена батьківських прав. Просить змінити вирок суду першої інстанції та на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_8 звільнити від відбування призначеного покарання.

Заслухавши суддю - доповідача, думку прокурора про необхідність задоволення апеляційних вимог прокурора, доводи потерпілої ОСОБА_7 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, у дебатах сторони залишилися на своїх попередніх позиціях, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні злочину, за який її засуджено, за встановлених і викладених у вироку обставин, та правильність кваліфікації її дій за ч.1 ст.125 КК України, обґрунтовані доказами, які досліджено в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

Відповідно до вимог ч.2 ст.349, ст.404 КПК України апеляційний суд не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися, і докази стосовно яких судом, згідно із ч.3 ст.349 КПК України не досліджувалися.

Порушень кримінального процесуального закону під час установлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність обвинуваченої та кваліфікацію її дій, перевіркою матеріалів справи не виявлено.

Водночас, як обґрунтовано зазначено в апеляційній скарзі прокурора, обвинувачена ОСОБА_8 є суб`єктом Закону України «Про амністію у 2016 році».

Як убачається з матеріалів провадження, під час судового розгляду у суді першої інстанції як обвинувачена ОСОБА_8 , так і прокурор не ініціювали питання про застосування амністії до обвинуваченої, а тому суд за власною ініціативою без згоди ОСОБА_8 не мав права вирішувати питання про застосування амністії щодо неї.

У зв`язку з чим, доводи прокурора про неправильне застосуванням закону України про кримінальну відповідальність в частині призначення покарання є необґрунтованими.

Лише на стадії апеляційного розгляду обвинувачена ОСОБА_8 надала заяву про застосування до неї амністії, тобто дала свою згоду на застосування амністії, що не є підставою для зміни вироку в частині призначення покарання.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» питання про застосування амністії до осіб, стосовно яких судом ухвалені вироки, що не набрали законної сили, суд має право вирішити за клопотанням самої особи.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що згідно з п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, обвинувачена ОСОБА_8 є суб`єктом амністії, оскільки на день набрання чинності цим Законом 08.09.2017 року її визнано винною у вчиненні умисного злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, який відповідно до ст.12 КК України не є тяжким або особливо тяжким злочином, та не входить до переліку осіб, передбачених ст.9 цього Закону, до яких амністія не застосовується. Обвинувачена ОСОБА_8 має на утриманні двох малолітніх дітей ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно яких вона не позбавлена батьківських прав, що підтверджується свідоцтвами про народження дітей та довідкою служби у справах дітей Чаплинської районної державної адміністрації. (а.п. 123 126)

Від обвинуваченої ОСОБА_8 надійшла письмова заява про звільнити її від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році», тобто вона надала свою згоду у письмовій формі на застосування щодо неї амністії.

З огляду на викладене, заява обвинуваченої ОСОБА_8 про застосування амністії має бути задоволена, а вона на підставі п.«в» ст.1, ст.10 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року має бути звільнена від відбування покарання у виді штрафу, призначеного судом першої інстанції.

Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які можуть бути підставами для зміни чи скасування вироку, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Зважаючи на доводи прокурора та заявлені ним вимоги, апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити частково.

Керуючись ч.2 ст.376, п.«в» ст.1, ст.10 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Чаплинського районного суду Херсонської області від 17 вересня 2018 року щодо ОСОБА_8 - залишити без зміни.
На підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року ОСОБА_8 звільнити від відбування покарання у виді штрафу в розмірі 35 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 595 грн,призначеного судом першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку протягом 3 місяців з дня проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді: (підписи)
З оригіналом згідно

Суддя Херсонського апеляційного суду ОСОБА_2