Справа № 445/688/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2019 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золочеві Львівської області кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000188 від 15 квітня 2019 року відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Золочів Львівської області, жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, раніше не судимої,

за обвинуваченням у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.190КК України, -
ВСТАНОВИВ:
16 вересня 2015 року, у невстановлений період часу, ОСОБА_4 , звернулася в Управління соціального захисту населення Золочівської районної державної адміністрації Львівської області, що за адресою: м. Золочів, вул. Пачовського, 7, Львівської області, із заявою від свого імені про призначення житлової субсидії, при цьому особисто була ознайомлена із обов`язком про те, що у разі зміни обставин, які можуть вплинути на отримання житлової субсидії (придбання майна на суму, що перевищує 50 000 гривень), вона була зобов`язана повідомити про дані зміни у структурний підрозділ з питань соціального захисту населення. Крім цього, 16.09.2015 року ОСОБА_4 подала в Управління соціального захисту населення Золочівської районної державної адміністрації Львівської області декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, після чого ОСОБА_4 була нарахована та виплачена субсидія для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг.
11.08.2016 ОСОБА_5 , який проживав в квартирі АДРЕСА_2 та являється чоловіком ОСОБА_4 , зареєстрував за собою на праві приватної власності автомобіль «Volkswagen Caddy», який був ним придбаний за 231 477 гривень. Після чого ОСОБА_4 умисно, з корисливих мотивів та корисливою метою, а саме з метою залишення за собою права на отримання житлової субсидії, розуміючи те, що у разі подання нею інформації про придбання ОСОБА_6 транспортного засобу, їй буде припинено надання житлової субсидії, шляхом обману, не повідомила про факт придбання ОСОБА_6 автомобіля «Volkswagen Caddy», вартість якого перевищувала суму в 50 000 гривень, у структурний підрозділ з питань соціального захисту населення, хоча мала всі можливості для даного повідомлення.
Внаслідок не надання ОСОБА_4 до Управління соціального захисту населення Золочівської районної державної адміністрації Львівської області відомостей про зміни обставин, які могли вплинути на отримання житлової субсидії, останній в порушення вимог пп. 5 п. 5 «Положення про порядок призначення та надання населенню субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 № 848, нараховано та виплачено субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг за період з серпня 2016 року по серпень 2017 року, на загальну суму 20 240 гривень 59 копійок, внаслідок чого завдано шкоду державі на вищевказану суму.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.190 КК України - заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).
Обвинувачена ОСОБА_4 вину у вчиненні злочину визнала повністю. Надала покази, що дійсно зверталася в Управління соціального захисту населення Золочівської районної державної адміністрації Львівської області за отриманням субсидії. При поданні документів їй було роз`яснено про необхідність повідомити Управління у випадку зміни обставин, які можуть вплинути на отримання субсидії. Субсидію їй було призначено. Про факт придбання чоловіком автомобіля «Volkswagen Caddy» інформації в Управління соціального захисту населення Золочівської районної державної адміністрації Львівської областів вона не подала. Кошти отримані як субсидію повернула повністю. У вчиненому розкаюється.
З`ясувавши думку учасників судового провадження про обсяг та порядок дослідження доказів по справі, враховуючи, що ОСОБА_4 повністю визнала свою вину в інкримінованому їй діянні, ніхто з учасників провадження не піддає сумніву й не оспорює фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, вірно розуміють зміст цих обставин, в суду немає сумнівів у добровільності та істинності позиції учасників процесу, а тому відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд вважає за доцільне не проводити дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, обмежившись лише показаннями обвинуваченої та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують її особу.
На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені показаннями обвинуваченої, наданими нею безпосередньо в судовому засіданні, які відповідають всім фактичним обставинам інкримінованих ОСОБА_4 діянь і ніким не оспорюються, суд приходить до висновку, що своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст.190КК України, і її дії органом досудового розслідування кваліфіковані правильно.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_4 є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 не встановлено.
Обираючи покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд враховує характер та тяжкість вчиненого правопорушення, фактичні обставини справи, а також те, що, завдану шкоду ОСОБА_4 відшкодувала, вину у вчиненні правопорушення визнала, сприяла розкриттю злочину, за місцем реєстрації та проживання характеризується позитивно, на психіатричному та наркологічному обліках не перебуває, а тому вважає за необхідне призначити їй покарання у виді штрафу.
Окрім цього, в ході судового розгляду, обвинуваченою подано заяву про застосування до неї вимог Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки вона не позбавлених батьківських прав та на день набрання чинності ЗУ «Про амністію у 2016 році» має двох дітей, яким не виповнилося 18 років.
Інші учасники кримінального провадження проти задоволення заяви обвинуваченої про застосування до неї акту амністії не заперечили.
Щодо заявленого обвинуваченою клопотання, суд зазначає наступне.
За приписами ст. 85, 86 КК України, на підставі закону про амністію або акта про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань. Амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб. Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.
Згідно ст.1 ЗУ "Про застосування амністії в Україні", амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.
22 грудня 2016 року прийнято ЗУ «Про амністію в 2016 році», який набрав чинності 07 вересня 2017 року.
Відповідно до п. «в» ст. 1 ЗУ "Про амністію у 2016 році", передбачено звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, зокрема осіб, не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.
Згідно ст. 10 ЗУ "Про амністію у 2016 році", питання про застосування амністії вирішує суд, зокрема за ініціативою обвинуваченого.
У зв`язку із вищенаведеним, суд вважає, що ОСОБА_4 слід звільнити від відбування покарання на підставі акту амністії, оскільки така не позбавлених батьківських прав, на день набрання чинності ЗУ «Про амністію у 2016 році» має дітей, яким не виповнилося 18 років, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 30 вересня 2003 року, копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 29 січня 2008 року, довідкою служби у справах дітей Золочівської районної державної адміністрації Львівської області від 16.04.2019 року № 130.
Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченої ОСОБА_4 амністії, передбачених ст.4 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" та ЗУ «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, раніше амністія до неї не застосовувалась.
Обвинуваченою надано згоду на застосування відносно неї акту амністії, наслідки такого застосування їй роз`яснено та зрозуміло.
Запобіжний захід відносно обвинуваченої не застосовувався, витрати понесені державою у кримінальному провадженні відсутні.
Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Керуючисьст.ст. 349, 369-376 КПК України, ст. 3 ЗУ "Про застосування амністії в Україні", ст.1, 10 ЗУ «Про амністію у 2016 році», ч.1 ст.190 КК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, та призначити їй покарання у виді штрафу розміром - 50 неоподатковуваних доходів громадян, що становить 850 гривень.
Відповідно до п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року звільнити засуджену ОСОБА_4 від призначеного покарання.
Речові докази: "Декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії" від 15.09.2015 року та "Заяву про призначення житлової субсидії" від 15.09.2015 року - залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Золочівський районний суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Відповідно до ч.6 ст. 376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченій та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.
Суддя ОСОБА_7