Дата документу 12.12.2018 Справа № 317/1657/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 317/1657/18 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/434/18 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7

розглянула 12 грудня 2018 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 05 липня 2018 року про відмову у заміні невідбутої частини покарання більш м`яким відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Куйбишеве Куйбишевського району Запорізької області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,
засудженого 11.11.2013 року вироком Личаківського районного суду міста Львова за ч.3 ст.187 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 22.02.2016 року на підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано строк тримання під вартою з 24.06.2013 року по 23.05.2014 року включно із розрахунку: 1 дню попереднього ув`язнення відповідають 2 дні позбавлення волі.

Встановлені ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області
від 05 липня 2018 року обставини:
До Запорізького районного суду Запорізької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_8 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, в обґрунтування якого вказав, що став на шлях виправлення.

Суд, відмовляючи в задоволенні клопотання засудженого, прийшов до висновку, що клопотання засудженого є передчасним і необґрунтованим, оскільки ОСОБА_8 своєю поведінкою і ставленням до праці не довів, що став на шлях виправлення.
В обґрунтування прийнятого рішення зазначив, що засуджений ОСОБА_8 мав 9 стягнень, які на час судового розгляду погашені, та лише 5 заохочень, неодноразово останньому було відмовлено у застосуванні ст.81 та ст.82 КК України з тих підстав, що засуджений не став на шлях виправлення та не довів своє виправлення, в тому числі суду.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 , не погоджуючись з оскаржуваною ухвалою, вказує, що ОСОБА_8 дійсно мав 9 стягнень, але суд не врахував, що ОСОБА_8 відбуває тривалий строк покарання, протягом якого невідворотно трапляються випадки, які призводять до накладення стягнень. При цьому, судом не взято до уваги, що останнє стягнення на засудженого було накладено майже рік тому, всі стягнення є знятими та погашеними, а після останнього стягнення засуджений має 3 заохочення. Вважає, що вказані обставини свідчать про позитивні зрушення в поведінці засудженого та його ставлення до праці, і як наслідок свідчать про те, що засуджений ОСОБА_8 став на шлях виправлення, що дозволяє в даному випадку застосувати до засудженого заохочувальну норму закону про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким. Просить ухвалу скасувати та ухвалити нову, якою замінити невідбуту частину покарання засудженому ОСОБА_8 з позбавлення волі на обмеження волі.

Враховуючи, що засуджений належним чином повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду та з урахуванням відсутності клопотання останнього про особисту участь у судовому засіданні, апеляційний суд у відповідності до ст. ст. 401, 405 КПК України, проводить апеляційний розгляд за відсутності засудженого.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.
Заслухавши доповідача, захисника, який підтримав вимоги апеляційної скарги, думку прокурора щодо законності та обґрунтованості ухвали суду та відсутності підстав для задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, положеннями ст. 82 КК України передбачена заміна невідбутої частини покарання більш м`яким у разі, якщо засуджений став на шлях виправлення, після фактичного відбуття не менше половини строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Стаття 6 КВК України визначає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

В той же час, дотримання порядку і умов відбування покарання, а також добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання, відповідно до ст. 9 КВК України є обов`язком засудженого.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Порядок вирішення таких питань регламентується ст. 539 КПК України.

Крім того, відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», під час судового розгляду справ даної категорії, судам слід ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених та інше.

Як убачається з матеріалів судового провадження, вироком Личаківського районного суду міста Львова за ч.3 ст. 187 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 22.02.2016 року на підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано строк тримання під вартою з 24.06.2013 року по 23.05.2014 року включно із розрахунку: 1 дню попереднього ув`язнення відповідають 2 дні позбавлення волі.
Строк покарання розпочався 24 червня 2013 року, закінчується 26 липня 2019 року.
У червні 2018 року засуджений ОСОБА_8 звернувся до Запорізького районного суду Запорізької області з клопотанням про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст. 82 КК України, яке обґрунтував тим, що став на шлях виправлення.

За результатами розгляду вказаного клопотання, суд відмовив у його задоволенні, і з висновками суду щодо відсутності на час розгляду клопотання підстав для заміни засудженому ОСОБА_8 невідбутої частини покарання більш м`яким, погоджується колегія суддів.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що 14.04.2016 року комісією установи було відмовлено у застосуванні заохочувальної норми, передбаченої статтею 100 Кримінально-виконавчого кодексу України у вигляді переведення до дільниці соціальної реабілітації.
Також, 31.03.2017 року комісією установи було відмовлено у застосуванні заохочувальної норми, передбаченої статтею 82 Кримінального кодексу України у вигляді заміни не відбутої частини покарання більш м яким.
Крім того, 26.10.2017 року комісією установи було відмовлено у застосуванні заохочувальної норми, передбаченої статтею 81 Кримінального кодексу України у вигляді умовно - дострокового звільнення.
4 травня 2018 року також Запорізький районний суд Запорізької області не знайшов правових підстав та відмовив засудженому ОСОБА_8 у застосуванні відносно останнього умовно- дострокового звільнення.
Згідно характеристики, затвердженої начальником державної установи «Біленківська виправна колонія (№99)» 19 червня 2018 року, засуджений ОСОБА_8 за період відбування покарання в установі зарекомендував себе посередньо. За порушення покладених обов`язків та заборон мав дев`ять дисциплінарних стягнень, які було погашено та знято у встановленому законом порядку. На виробництві установи працевлаштований різноробочим. У відношенні до персоналу установи дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин, виконує передбачені законом вимоги персоналу установи, але під контролем співробітників адміністрації. Дотримується вимог санітарії та гігієни, спальне місце та при ліжкову тумбочку утримує у чистоті та порядку, має охайний зовнішній вигляд. Виконує роботи із самообслуговування під наглядом, має посередній рівень необхідних навичок. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює належний догляд, використовує тільки за призначенням. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться сумлінно. Намагається не допускати порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Відповідно до статті 123 Кримінально-виконавчого кодексу України приймає участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі. Відповідно до статті 123 Кримінально-виконавчого кодексу України приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Духовне відродження». Відповідно до статті 126 Кримінально-виконавчого кодексу України прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня у 2015 році закінчив ДНЗ «Біленьківський навчальний центр № 99» та отримав професію «Машиніст крана (кранівник) 2-го розряду» та у 2018 році закінчив ДНЗ «Біленьківськии навчальний центр № 99» та отримав професію «Електрозварник ручного зварювання 2-го розряду». Відповідно до статті 127 Кримінально-виконавчого кодексу України приймає участь у роботі самодіяльних організацій засуджених а саме в санітарно-побутовій секції. Засуджений за час відбування покарання на профілактичному обліку не перебуває, підстав для постановки на профілактичний облік не має.

За наданими з установи відбуття покарання характеристиками та довідками, ОСОБА_8 як особистість загалом характеризується позитивно.
Проте, обов`язковою умовою для застосування заохочувальної норми, передбаченої статтею 82 Кримінального кодексу України у вигляді заміни не відбутої частини покарання більш м`якимє доведення засудженим те, що він став на шлях виправлення.

Під виправленням засудженого слід розуміти процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Виправлення полягає в тому, щоб шляхом примусового впливу на засудженого внести корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізувати негативні настанови, змусити додержуватися положень закону про кримінальну відповідальність, а ще краще, нехай навіть під страхом покарання, прищепити повагу до закону. Досягнення такого результату визнається юридичним виправленням, що само по собі важливий результат застосування покарання, суттєвий показник його ефективності.

За час перебування в установі неодноразово притягався до дисциплінарної відповідальності, хоча вони в установленому порядку зняті та погашені (а.п. 8).

Виходячи з даних довідки про заохочення та стягнення засуджений має заохочення, але в період відбування покарання піддавався і стягненням (а.п. 8).

Тобто, дані у їх сукупності про особу засудженого ОСОБА_8 за період відбування ним покарання не доводять його виправлення.

Крім того, за матеріалами провадження за вироком суду у засудженого ОСОБА_8 є майнові зобов`язання щодо відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди, яка становить 195,60 грн., яка на теперішній час не відшкодована (а.п. 10)
Процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього часу відбування покарання.

Отже об`єктивність указаної характеристики, належним чином була врахована судом першої інстанції при вирішенні клопотання засудженого, вся інформація, викладена в ній, в сукупності з даними про підвищену суспільну небезпеку тих дій, за які ОСОБА_8 засуджений та наявності притягнення його до дисциплінарної відповідальності, переконливо доводять про те, що останній ще не став на шлях виправлення.

За вказаних обставин, розглядаючи клопотання засудженого про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст. 82 КК України, суд першої інстанції, як вважає колегія суддів, повно та всебічно з`ясував усі дані, що характеризують особу засудженого та інші обставини, які дають можливість дійти до висновку про те чи став обвинувачений на шлях виправлення та з цього приводу в ухвалі зазначив, всупереч тверджень апелянта, достатні мотиви, з яких вважав, що у задоволенні клопотання слід відмовити.

При цьому, доводи апеляційної скарги захисника про наявність підстав застосування до останнього положень ст. 82 КК України не заслуговують на увагу, оскільки сам факт виконання всіх обов`язків засудженого, наявність заохочень та сумлінне ставлення до праці не є в даному випадку безумовними підставами заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Оскільки рішення судом першої інстанції ухвалено з дотриманням норм закону України про кримінальну відповідальність та положень Розділу 8 КПК України, відповідає вимогам ст. 370 КПК України щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування, а тому залишає без задоволення апеляційну скаргу захисника.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 05 липня 2018 року про відмову у заміні засудженому ОСОБА_8 невідбутої частини покарання більш м`яким залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4