Провадження №11-кп/801/309/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 квітня 2019 року м. Вінниця

Колегія суддів Вінницького апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

в режимі відеоконференції засудженого ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

представника виправної колонії ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 20.12.2018, якою відмовлено в задоволенні клопотання начальника Вінницької ВК №86 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у зв`язку із відбуттям строку покарання засудженого
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1
вироком апеляційного суду Тернопільської області 14.03.2017 за частиною третьою статті 187 КК України до покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, на підставі частини п`ятої статті 72 КК України зараховано строк перебування під вартою з 23.04.2015 по 14.03.2017 з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі. Початок строку відбування покарання 23.04.2015, кінець - 03.06.2020.

З 11.10.2018 засуджений відбуває покарання у виді позбавлення волі в ДУ «Вінницька виправна колонія №86».
Залишаючи клопотання начальника виправної колонії про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання без задоволення, суд зазначив, що засуджений в Вінницькій установі виконання покарань № 86 не працевлаштований, що у свою чергу свідчить про не сумлінну поведінку і ставлення до праці.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, засуджений подав апеляційну скаргу, в якій просить застосувати щодо нього ст. 81 КК України, оскільки він з перших днів в установі виконання покарань працював днювальним відділення СПС, має позитивну характеристику, яка підтверджується заохоченнями та відмінною поведінкою дотримання режиму утримання в установі, відшкодував заподіяну злочином шкоду та судові витрати.

Заслухавши доповідача, думку засудженого ОСОБА_6 , який підтримав та просив задовольнити апеляційну скаргу, представника виправної колонії, який також просив задовольнити скаргу, прокурора, який погодився з умовно-достроковим звільненням засудженого, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з вимогами Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», суди, розглядаючи питання про можливість умовно-дострокового звільнення засуджених, повинен враховувати поведінку засудженого під час всього строку відбування покарання.

ОСОБА_6 раніше засуджувався Одеським обласним судом за ч.3 ст.142, ст.69, ч.1 ст.222, п.а,г,ж,з,и ст.93, ч.2 ст.17, п. а, г, ж, з, и ст.93, ч.1 ст.42 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у виді позбавлення волі та був звільнений 06.07.2007 на підставі ст. 82 КК України шляхом заміни невідбутої частини покарання на більш м`яке виправні роботи строком на 2 роки з відрахуванням 20% заробітної плати в дохід держави, однак, належних висновків не зробив та був засуджений вироком апеляційного суду Тернопільської області від 14.03.2017 до 7 років позбавлення волі за ч. 3 ст. 187 КК України.

З моменту затримання відбував покарання у УВП (№33) в м. Чернівці, де був притягнутий до дисциплінарної відповідальності за порушення режиму утримання. Згідно наданої характеристики, на виробництві установи працевлаштований не був та не проявляв ініціативу працевлаштуватись.

Згідно матеріалів справи, засуджений після прибуття у ДУ «Вінницька виправна колонія №86» станом на 30.11.2018 не працював (а.с. 5). За час відбування покарання у виправній колонії не заохочувався за сумлінну поведінку та ставлення до праці, а лише за дотримання правил поведінки 04.01.2019 та 29.03.2019. Однак, дані заохочення були застосовані після розгляду судом першої інстанції питання про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання та згідно ст. 81 КК України не могли бути підставою для умовно-дострокового звільнення. У відповідності до вказаної статті Кодексу не є підставою для такого звільнення також відшкодування шкоди, завданої злочином та сплата судових витрат.

Той факт, що засуджений не став на шлях виправлення підтверджується також рішеннями комісій виправних колоній, якими відмовлено в переведені засудженого ОСОБА_6 до колонії середнього рівня безпеки (08.06.2017), а також в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким (08.02.2018).

Як пояснив представник колонії ОСОБА_8 , засуджений ОСОБА_6 прибув до установи 11.10.2018, після чого 14 днів пробув на карантині. Документи на його умовно-дострокове звільнення почали збирати 06.11.2018 хоча на той момент він працевлаштований ще не був.

Засуджений ОСОБА_6 пояснив суду, що працевлаштували його у 2019, тобто на момент розгляду судом першої інстанції питання про умовно-дострокове звільнення не працював, лише виконував функції днювального, за що не отримував оплату.

З огляду на те, що суди повинні враховувати поведінку засудженого під час усього строку відбування покарання, а строк відбування покарання засудженим у ДУ Вінницька ВК №86 є об`єктивно недостатнім для можливості виправлення особи та становить менше одного місяця, враховуючи попередні характеристики особи та відсутність працевлаштування, Суд вважає, що суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що ОСОБА_6 не довів свого виправлення і обґрунтовано відмовив в задоволенні клопотання начальника виправної колонії, оскільки підстави для застосування ст. 81 КК України були відсутні.

Керуючись ст. ст.405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 20.12.2018, якою відмовлено в задоволенні клопотання начальника Вінницької ВК №86 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_6 - без змін.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України судові рішення апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту проголошення.
Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3