Справа № 626/1052/19
Провадження № 1-кс/626/326/2019
У Х В А Л А
про арешт майна

14 травня 2019 року м. Красноград

Слідчий суддя Красноградського районного суду Харківської області ОСОБА_1 , за участю, прокурора ОСОБА_2 , при секретарі ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Красноградського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_4 , яке погоджене з прокурором Красноградського відділу Первомайської місцевої прокуратури про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000260 від 04.05.2019р. за ч.1 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
11.05.2019р. після усунення недоліків за ухвалою від слідчого судді від 07.05.2019 року, до суду повторно надійшло клопотання слідчого про арешт майна, яке тимчасово було вилучено в ході огляду місця події 04.05.2019 року, а саме автомобіль марки ВАЗ 21013д.н. НОМЕР_1 , що знаходився під керуванням та у фактичному володінні ОСОБА_5 , який належить на праві власності ОСОБА_6 та свідоцтво про реєстрацію вказаного автомобіля серії НОМЕР_2 .
На обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що 04.05.2019 до Красноградського ВП ГУНП в Харківській області від ОСОБА_7 надійшла заява про те, що 04.05.2019 приблизно о 19 годині 15 хвилин невстановлена особа перебуваючи в межах села Березівка, Красноградського району, а саме лінії 2110, пікету №227 вчинила крадіжку акумулятора, що належить ТОВ «Вікоіл ЛТД».

В ході здійснення досудового розслідування було встановлено, що до вчинення даної крадіжки безпосередньо може бути причетний ОСОБА_5 , який, перевозив викрадене майно на своєму автомобілі ВАЗ 21013д.н. НОМЕР_1 .

В ході здійснення ОМП автомобіль марки ВАЗ 21013д.н. НОМЕР_3 було вилучено.

Вилучений автомобіль, що використовувався для перевезення викраденого майна потерпілої є знаряддям вчиненого злочину та окрім цього міг зберегти на собі сліди злочину, в зв`язку з цим має значення речового доказу, оскільки може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Слідчий суддя розглянувши вказане клопотання, дослідивши надані до нього матеріали, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, заслухавши думку прокурора, який підтримав клопотання, вважаю, що клопотання слідчого про арешт майна, підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.5 ст. 237 КПК України при проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу. Усі вилучені речі і документи підлягають негайному огляду і опечатуванню із завіренням підписами осіб, які брали участь у проведенні огляду.

Крім того, відповідно ч.7 ст. 237 КПК України при огляді слідчий, прокурор або за їх дорученням залучений спеціаліст має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення оглянутого місця чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Положення п.1 ч.5 ст.171 КПК України передбачає, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Слідчий суддя суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.

Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, i перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.

Згідно вимог п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що перелічене в клопотанні слідчого майно, вилучене під час огляду місця події 04.05.2019 року, може зберегти на собі його сліди злочину, оскільки саме на ньому перевозилось викрадене майно та існує можливість його використання як доказу у кримінальному провадженні.

Досудовим розслідуванням встановлено, що вилучений автомобіль може бути предметом вчинення кримінального правопорушення.
На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України прокурор довів слідчому судді необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абз.1 ч.1 ст.170 КПК України, а тому клопотання про накладення арешту на даний автомобіль, підлягає задоволенню.

При цьому в клопотанні слідчого не конкретизовано, яким чином саме необхідно накласти арешт.

Розглядаючи дане питання, слідчий суддя виходить з того, що відповідно до положень п.4-6 ч.2 ст.173 КПК України, слідчий суддя при вирішенні клопотання про арешт майна, повинен врахувати:

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Також відповідно до положень ч.4 ст.170 КК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Таким чином, суд розглянувши дане клопотання, з урахуванням положень ч.2 та 4 ст.170 КК України з урахуванням розумності та співрозмірності, застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту, а саме накладає арешт шляхом заборони відчуження автомобіля до скасування арешту у встановленому порядку нормами діючого КПК України.

В зв`язку з чим необхідно накласти арешт та передати на відповідальне зберігання транспортний засіб - його фактичному власнику ОСОБА_5 , якого визначити відповідальною особою за збереження вище переліченого майна, попередивши його про кримінальну відповідальність за ст.388 КК України про необхідність збереження арештованого майна.
При цьому, відповідно до положень ч.3 ст.173 КК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
Відповідно до положень ч.4 ст.107 КПК України судове засідання проводилось з застосуванням технічних засобів фіксування кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 107, 110, 131, 167-175, 309 КПК України, -

У Х В А Л И В :
Клопотання слідчого СВ Красноградського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000260 від 04.05.2019р. за ч.1 ст.185 КК України задовольнити.
Накласти арешт на майно, яке було тимчасово вилучено в ході огляду місця події 04.05.2019 року, а саме: автомобіль марки ВАЗ 21013д.н. НОМЕР_1 , що знаходився під керуванням та у фактичному володінні ОСОБА_5 , який належить на праві власності ОСОБА_6 та свідоцтво про реєстрацію вказаного автомобіля серії НОМЕР_2 , шляхом заборони відчуження, пошкодження або навмисного псування даного майна до скасування арешту у встановленому порядку нормами діючого КПК України.
Автомобіль ВАЗ 21013д.н. НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію вказаного автомобіля серії НОМЕР_2 , повернути його фактичному власнику ОСОБА_5 , визначивши його відповідальною особою за збереження вище переліченого майна.
Попередити ОСОБА_5 про кримінальну відповідальність за ст.388 КК України про необхідність збереження арештованого майна.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а особами які не були присутні при проголошенні ухвали в той же строк з моменту отримання копії цієї ухвали.

Ухвала в частині повернення майна, підлягає негайному виконанню.

Слідчий суддя: ОСОБА_1