Справа № 405/1192/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2019 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого ВР ЗЗС СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.03.2018 №0002306 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.28, ч.1 ст.306, ч.3 ст.307, ч.1 ст.263 КК України, про арешт майна,

встановив:
слідчий за погодженням з прокурором звернувся до суду з клопотанням, в якому просить накласти арешт на грошові кошти та мобільні телефони з сім-картками, які були виявлені та вилучені 14 листопада 2018 року в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Клопотання слідчого мотивовано тим, що в провадженні ВР ЗЗС СУ ГУНП в Кіровоградській області перебуває кримінальне провадження № 0002306, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.03.2018, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.28, ч.1 ст.306, ч.3 ст.307, ч.1 ст.263 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в період часу з другої половини квітня по 12 листопада 2018 року, ОСОБА_4 , у складі організованої і очолюваної ОСОБА_5 злочинної групи, реалізовуючи узгоджені з ним та ОСОБА_6 і ОСОБА_7 злочинні наміри, спрямовані на досягнення єдиного для них злочинного результату неправомірного збагачення за рахунок протиправної діяльності у сфері обігу наркотичних засобів і психотропних речовин, незаконно придбаваючи їх через ОСОБА_5 у невстановлених осіб, перевозячи автомобілем за адресами свого і співучасників мешкання, зберігаючи та збуваючи як особисто, так і через співучасників за грошові кошти. Крім цього, ОСОБА_5 , діючи узгоджено з ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_7 вчинили розміщення коштів, здобутих від незаконного обігу наркотичних засобів і психотропних речовин, у банку та використання таких коштів на продовження незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин.

З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на незаконне збагачення за рахунок скоєння злочинів, пов`язаних із незаконним обігом наркотичних засобів та психотропних речовин, у членів організованої злочинної групи виникла необхідність розміщення коштів, здобутих від зазначеної злочинної діяльності в установах банків. З цією метою ОСОБА_5 використовував банківську картку ПАТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_1 , видану на його ім`я, та на яку ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , діючи спільно та узгоджено використовуючи методи конспірації, не розголошуючи своїх даних, використовуючи для реєстрації в терміналах самообслуговування лише сім картки мобільних операторів, а саме поповнювали грошовими коштами, отриманими від реалізації наркотичних засобів та психотропної речовини, банківську картку, видану на ім`я ОСОБА_5 , який використовував дані грошові кошти під час придбання наркотичних засобів та психотропної речовини.

14.11.2018 ОСОБА_4 затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

14.11.2018 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України;

16.11.2018 Кіровським районним судом м. Кіровограда ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 60 днів, тобто до 12.01.2019.

11.01.2019 Ленінським районним судом м. Кіровограда, ОСОБА_4 продовжено строк домашнього арешту до 11.03.2019.

18.02.2018 ОСОБА_4 повідомлено про нову підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 306, ч. 3 ст. 307 КК України.

У ході обшуку, згідно протоколу від 14.11.2018 на підставі ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда від 05.11.2018, домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 місцем проживання ОСОБА_4 , виявлено та вилучено: шість прозорих пакетів із зіп-застібками з наявними в них кристалічними порошкоподібними речовинами світло-кремового кольору; прозорий полімерний пакет з речовиною рослинного походження зеленого кольору (згідно висновку експерта №1122 від 18.12.2018 в кристалічній порошкоподібній речовині виявлено психотропну речовину метамфетамін, загальною масою 0,1727г, а речовина рослинного походження є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом (марихуаною), маса якого в перерахунку на висушену речовину становить 0,561г.); грошові кошти у загальній сумі 1678 грн., зокрема і дві банкноти номіналом 100 і 50 гривень відповідно №КП 8945569 та №КЦ 6091316, які були використані у ході контрольних закупок відповідно у ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , а також три мобільні телефоні, належні ОСОБА_4 .

Санкцією ст. 307 ч. 3 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, у зв`язку з чим належить арештувати майно, яке перебуває у власності підозрюваного ОСОБА_4 , яке виявлене та вилучене 14 листопада 2018 року в ході проведення обшуку за місцем проживання останнього.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Враховуючи, що в ході досудового розслідування виникла необхідність у накладені арешту та забороні розпоряджатися вищевказаним рухомим майном, що належить ОСОБА_4 , оскільки їх розпорядження може призвести, до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Учасники судового провадження в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду клопотання були повідомлені належними чином; слідчим надано заяву про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримав, просив його задовольнити. Інших заяв, клопотань до суду не надходило, а відтак слідчим суддею прийнято рішення про розгляд справи за даної явки.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 107 КПК України, враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів судового розгляду не здійснювалося.

Дослідивши надані стороною кримінального провадження матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Встановлено, що ВР ЗЗС СУ ГУНП в Кіровоградській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0002306, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.03.2018, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.28, ч.1 ст.306, ч.3 ст.307, ч.1 ст.263 КК України (витяг з ЄРДР від 19.02.2019 - а.п. 12-17).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При цьому, відповідно до ч.5 ст. 171 КПК України у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

З матеріалів клопотання вбачається, що 18.02.2018 ОСОБА_4 повідомлено про нову підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 306, ч. 3 ст. 307 КК України.

Відповідно до ухвали слідчого судді Кіровського районного суду м.Кіровограда від 05.11.2018 слідчому надано дозвіл на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому, надано дозвіл на відшукання та вилучення тільки тих грошових коштів, які зазначені в протоколі про результати контролю за вчиненням злочинку від 10.08.2018; а також на відшукання та вилучення мобільних телефонів, власником яких є ОСОБА_4 (а.п. 18-19).

З протоколу обшуку вбачається, що 14.11.2018 на підставі ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда від 05.11.2018, проведений обшук домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_4 , де виявлено та вилучено: шість прозорих пакетів із зіп-застібками з наявними в них кристалічними порошкоподібними речовинами світло-кремового кольору; прозорий полімерний пакет з речовиною рослинного походження зеленого кольору; грошові кошти у загальній сумі 1678 грн., зокрема і дві банкноти номіналом 100 і 50 гривень відповідно №КП 8945569 та №КЦ 6091316, які були використані у ході контрольних закупок відповідно у ОСОБА_4 та ОСОБА_6 ; а також три мобільні телефоні, належні ОСОБА_4 (а.п. 20-21).

З клопотанням про арешт вилученого майна, вилученого 14.11.2018 під час обшуку житла за ухвалою слідчого судді, слідчий звернувся тільки 19.02.2019 (а.п. 49).

Разом з тим, в обґрунтування накладення арешту на грошові кошти в сумі 1528 грн. та мобільних телефонів марки «ALCATEL ONETOUCH» моделі «1016D», марки «IPhone 6; та марки «DCOGEE» моделі «Nova Y100x» слідчий в клопотанні вказує, як підставу, конфіскацію майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Так, відповідно до ч.5 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті (конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи), арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Санкції ч.1 ст.306, ч.3 ст.307 КК України дійсно передбачають конфіскацію майна як виду покарання. Разом з тим, матеріали клопотання не містять жодних підтверджень належності вилучених грошових коштів в сумі 1528 грн. та мобільних телефонів марки «ALCATEL ONETOUCH» моделі «1016D», марки «IPhone 6; та марки «DCOGEE» моделі «Nova Y100x» під час обшуку 14.11.2018 на праві власності підозрюваному ОСОБА_4 .

При здійсненні кримінального провадження органом досудового розслідування має бути неухильно дотримано загальні засади кримінального провадження, встановлені ст.ст. 7, 8 КПК України, в тому числі верховенство права, законність та недоторканість права власності.

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

КПК передбачає можливість тимчасового вилучення майна у трьох випадках: 1) у затриманої особи; 2) при проведенні огляду; 3) при проведенні обшуку. Майно є тимчасово вилученим до його повернення або вирішення питання про його арешт.

Таким чином, відповідно до ст. 169 КПК України, вилучене майно у ОСОБА_4 є тимчасово вилученим майном та має бути повернуте особі, у якої воно вилучено у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171 та ч. 6 ст. 173 КПК України, а саме: клопотання про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Разом з тим, орган досудового розслідування у строки, передбачені ч. 5 ст. 171 КПК України, не звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна.

При цьому, оцінюючи підстави віднесення майна до категорії тимчасово вилученого в розумінні ст. 167 КПК України, слід виходити від процесуального порядку його одержання органом досудового розслідування.

Зокрема, такий порядок регламентовано положеннями п. 6 ч. 2 ст. 235 та ст. 236 КПК України, згідно з якими ухвала слідчого судді про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи повинна містити відомості про речі, документи або осіб, для виявлення яких проводиться обшук.

В даному випадку, грошові кошти, які були вилучені, не є предметами, які містять на собі ознаки злочину і не вказані в ухвалі слідчого судді, оскільки слідчим не доведено, що саме ці грошові кошти є коштами, здобутими злочинним шляхом, та, що вилучені мобільні телефони належать підозрюваному. Отже, таке майно підлягає негайному поверненню, оскільки прямо надано дозволу на його відшукання не було.

При цьому, відповідно до Узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування від 12.01.2017, у розділі 1.2 вказав, що результат аналізу ухвал слідчих суддів свідчить про те, що аргументом сторони обвинувачення, яким ця сторона послуговується для підтвердження законності залишення майна у володінні органів досудового розслідування та відсутності підстав для його повернення, є визнання такого майна речовими доказами. Однак слід враховувати, що якщо ці докази були одержані під час обшуку і не були визначені в ухвалі про обшук як майно, для виявлення якого надано дозвіл на обшук, визнання такого майна речовими доказами без звернення з клопотанням про його арешт не може вважатись належним порядком забезпечення правомірності володіння відповідним майном органами досудового розслідування.

Крім того, положення ч. 1 ст. 100 КПК України, наголошують на тому, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу. Таким чином, законність володіння органом досудового розслідування майном, яке визначене ознаками речових доказів, має підтверджуватись в порядку, визначеному зазначеними

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає клопотання слідчого не обґрунтованим, що є підставою для відмови в його задоволенні.

Керуючись ст.ст.170-173, 369-372 КПК України,

постановив:
в задоволенні клопотання старшого слідчого ВР ЗЗС СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.03.2018 №0002306 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.28, ч.1 ст.306, ч.3 ст.307, ч.1 ст.263 КК України, про арешт майна відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_8