ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 653/2666/16-к Головуючий в 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/819/54/19 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.115 КК України
У Х В А Л А
іменем України

02 квітня 2019 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження № 0000806 за апеляційною скаргою з доповненнями обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Новокаховського міського суду Херсонської області від 22 червня 2017 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Димитров (Мирноград), Донецької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;
засуджено за ч.1 ст.115 КК України на 12 років позбавлення волі.

Міра запобіжного заходу тримання під вартою з 17.05.2016 року.

Вирішено питання про процесуальні витрати та речові докази.

в с т а н о в и л а:

Вироком суду ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за те, що він 17 травня 2016 року близько 01:15 год., знаходячись у фургоні вантажного автомобілю ГАЗ 53 без реєстраційного номеру, неподалік с. Новий Азов, Генічеського району, Херсонської області, на березі моря, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті особистих неприязних відносин, що виникли раптово, умисно, застосовуючи нарізну вогнепальну зброю автомат конструкції Калашнікова АКС-74, калібру 5,45х39 мм № НОМЕР_1 , 1981 року випуску, діючи з прямим умислом на протиправне заподіяння смерті іншій людині, умисно здійснив два постріли: в область грудної клітини та в область черепу ОСОБА_9 , 1985 року народження, чим заподіяв потерпілому тяжкі тілесні ушкодження по критерію небезпеки для життя. Смерть потерпілого ОСОБА_9 настала від вогнепального сліпого (кульового) поранення черепу з пошкодженням головного мозку.

У поданій на вирок апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 посилається на незаконність та необґрунтованість вироку, який ґрунтується на недопустимих доказах. В обґрунтування доводів указує, огляди місця події (автомобіля ГАЗ з фургоном), під час якого були вилучені автомат АКС-74 та гільзу, були проведено з порушенням вимог ст.ст.233, 234, 237 КПК України без ухвали слідчого судді. Ці процесуальні дії огляди місця події від 17.05.2016 року та 20.06.2016 року є недопустимими доказами. Крім того, вказані слідчі не були внесені в реєстр матеріалів досудового розслідування. Тому речові докази - автомат АКС-74 та гільзу, висновок балістичної експертизи, в результаті якого було досліджено автомат та гільзи, вилучені під час огляду, також є недопустимими доказами, на що суд першої інстанції не звернув уваги. Зазначає про недопустимість як доказу протоколу огляду трупа, оскільки слідчу дію проведено всупереч вимогам ст.238 КПК України без участі сторони захисту. Також вказує про недопустимість як доказів висновків судово-медичних експертиз, оскільки окремі постанови призначення експертиз слідчим не виносились. Усупереч вимогам ст.ст.69, 241, 245 КПК України експертом ОСОБА_10 було відібрано біологічні зразки та проведено експертизи, якому не були роз`ясненні його права, обов`язки та відповідальність. Інші докази, на які послався суд у вироку, не можуть бути доказами його винуватості. На підставі зазначеного, вважає, що під час судового розгляду стороною обвинувачення не встановлено достатніх доказів для доведеності його винуватості у вчиненні інкримінованого злочину та вичерпані всі можливості їх отримати. Просить скасувати вирок суду першої інстанції та підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України закрити кримінальне провадження щодо нього.

У доповненнях до апеляційної скарги вказує на порушення його права на захист під час здійснення досудового розслідування. Вважає некомпетентними дії захисника, який здійснював його захист під час судового розгляду. Наголошує, що працівниками поліції до нього було застосовано недозволені методи фізичного впливу. Також указує, що всупереч вимогам ст.374 КПК України судом першої інстанції при формулюванні обвинувачення, визнаного доведеним, не вказано дату та час вчинення ним інкримінованого злочинного діяння. Просить скасувати вирок суду першої інстанції та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

У запереченнях прокурор указує на необґрунтованість апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 .. Наголошує про законність проведення слідчих дій у вказаному кримінальному провадженні та допустимість письмових доказів за результатами проведення слідчих дій. Крім того, під час відкриття матеріалів досудового розслідування дотримано вимоги ст.290 КПК України в повному обсязі. Висновки експертів відповідають вимогам ст.ст. 242-243 КПК України, а тому судом обґрунтовано покладено в основу обвинувального вироку вказані докази. Вважає вирок суду першої інстанції таким, що відповідає вимогам ст.370 КПК України, та просить залишити вирок щодо ОСОБА_8 без зміни.

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, доводи обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційні вимоги, наведені обвинуваченим в апеляційній скарзі з доповненнями, просили їх задовольнити, думку прокурора про залишення без задоволення апеляційної скарги з доповненнями обвинуваченого, а вироку без зміни, у дебатах сторони залишилися на своїх попередніх позиціях, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги з доповненнями, заперечення на неї, колегія суддів дійшла до наступного.

Відповідно до ч.3 ст.404 КПК України, за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або із порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувались судом першої інстанції, виключно, якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

В апеляційній скарзі обвинуваченим ОСОБА_8 заявлено клопотання про повторне дослідження доказів усіх зібраних та досліджених судом першої інстанції доказів, яким на його думку, судом не дано належної оцінки.

Враховуючи, що стороною захисту не наведено будь-яких обґрунтувань, які б вказували та те, що докази сторін обвинувачення та захисту були судом першої інстанції досліджені не повністю або з порушеннями, колегія суддів вважає, що підстави для повторного дослідження доказів та задоволення клопотання обвинуваченого відсутні.

Зі змісту апеляційної скарги з доповненнями обвинуваченого ОСОБА_8 вбачається, що його доводи фактично зводяться до незгоди з оцінкою доказів та встановленими судом обставинами кримінального провадження в судовому рішенні.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 в умисному вбивстві ОСОБА_11 , за встановлених і викладених у вироку обставин, обґрунтований дослідженими під час судового розгляду доказами, яким дано належну оцінку, і відповідає фактичним обставинам кримінального провадження.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_8 про його непричетність до умисного вбивства, а також його доводи, наведені в апеляційній скарзі з доповненнями, про те, що обвинувачення ґрунтується на недопустимих доказах, є непереконливими.

Обвинувачений ОСОБА_8 не визнав себе винним та стверджував, що 16.05.2016 року приблизно о 22 год. повертався до автомобілю фургон, в якому мешкав разом з потерпілим ОСОБА_9 та ОСОБА_12 , але зайти всередину не встиг, на нього напали кілька осіб, побили, від чого він втратив свідомість, а, прийшовши до тями, з`ясував, що його зв`язали та обвинувачують у вчиненні вбивства.

Ці заперечення ОСОБА_8 проти обвинувачення були предметом перевірки під час судового розгляду та спростовуються детально наведеними у вироку доказами.

Обставини, за яких ОСОБА_8 вчинив умисне вбивство, підтверджуються наступними доказами.

Свідок ОСОБА_12 показав, що він проходив службу у травні 2016 року разом із обвинуваченим ОСОБА_8 та потерпілим ОСОБА_9 .. Їх військова частина дислокувалася на березі моря, поблизу с. Новий Азов, Генічеського району Херсонської області. 17 травня 2016 року він разом із ОСОБА_9 були у фургоні автомобіля, пристосованого для відпочинку та прийому їжі. Приблизно о 01:30 год. у фургон зайшов ОСОБА_8 , який зі свого спального місця взяв автомат, пересмикнув затвор, та почав його наводити на них по черзі, супроводжуючи свої дії словами: «Хто тепер сильніший?». Він (свідок) заспокоював ОСОБА_8 , просив не наводити зрою на людей, але той раптово вистрелив у ОСОБА_9 , який закричав, що поранений, Він (свідок) хотів допомогти потерпілому, але ОСОБА_8 сказав: «Йому вже нічого не допоможе, а мені все одно, всіх положу», та вистрелив ще один раз у ОСОБА_9 .. Після цього до у фургон забіг ОСОБА_13 , почалась боротьба, під час якої із застосуванням фізичної сили вдалося обеззброїти та виштовхати з фургону ОСОБА_8 .. Також свідок показав, що за два дні до цього між обвинуваченим ОСОБА_8 та потерпілим ОСОБА_9 мав місце конфлікт на побутовому рівні, але вони його вирішили і продовжували нормально спілкуватися. ОСОБА_9 був людиною неконфліктною, дисциплінованою. ОСОБА_8 також був дисциплінованим, але інколи мав суперечки з командуванням частини, про що йому достовірно відомо, оскільки він був командиром у потерпілого та загиблого. Крім того, ОСОБА_8 під час скоєння злочину був спокійним та врівноваженим, поводив себе дуже холоднокровно. Про те, що ОСОБА_8 перебував у стані алкогольного сп`яніння, він дізнався з висновку експертизи. Дозвіл на огляд автомобіля працівникам поліції він надав як начальником військового наряду, а потім як остання особа, яка їм користувалася. На час огляду фургон не перебував у володінні чи користуванні будь-яких осіб, власник та володілець його невідомі.

Свідок ОСОБА_14 показав, що 17.05.2016 року перебував у патрулі з 00 год. до 03 години та о 01:10 год. Побачив ОСОБА_8 , який повертався в місце розташування їх частини. Через деякий час, почув постріл та побіг до фургону, в якому знаходились старший лейтенант ОСОБА_12 , молодший сержант ОСОБА_9 і солдат ОСОБА_8 , та почув як останній погрожує, що усіх перестріляє, а у щілину в дверях побачив, що ОСОБА_8 з автоматом в руках цілиться в присутніх. Одразу ж після цього він покликав ОСОБА_13 , і вже разом вони повернулись до місця події. Раптом пролунав ще один постріл. ОСОБА_13 відчинив двері фургону та почав відволікати обвинуваченого ОСОБА_8 розмовою, але на прохання покласти зброю той відмовився, сказавши ОСОБА_13 , що вбив ОСОБА_9 , вб`є й інших. У цей час ОСОБА_12 вдалося від`єднати магазин від автомата і виштовхнути ОСОБА_8 з автомобіля, де його вже пов`язали. У ОСОБА_9 виявилось два вогнепальних поранення, він був весь закривавлений, а через приблизно 20 хвилин помер. ОСОБА_8 свого вчинку жодним чином нікому не пояснив, тільки, коли вже був зв`язаний, все повторював: «Леша, прости меня».

Під час проведення слідчих експериментів свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_14 підтвердили обставини вчинення злочину, де розповіли про обставини та спосіб вчинення ОСОБА_8 умисного вбивства ОСОБА_9 , поведінку обвинуваченого та механізм заподіяння вогнепальних поранень потерпілому, які в цілому відповідають їх показанням в судовому засіданні. (т.1 а.п. 70 -75)

Свідок ОСОБА_13 показав, що вночі 16 травня 2016 року він бачив ОСОБА_8 , який повертався у розташування їх частини та, розмовляючи, почув від нього сильний запах алкоголю. О 01:15 годині патрульний доповів йому, що почув постріли в районі «кунгу» (фургону автомобіля). Піднявши особовий склад та вирушивши в напрямку фургону, по дорозі він зустрів солдата ОСОБА_15 , який кричав, що ОСОБА_8 вбиває людей. Разом вони вбігли до фургону, де й побачили обвинуваченого ОСОБА_8 з автоматом в руках, що цілився у свого командира ОСОБА_12 .. На його оклик: «Що ти робиш?», той обернувся та направив зброю вже на нього. В цей час старший лейтенант ОСОБА_16 позаду обхопив ОСОБА_8 та роззброїв його, а потім останнього виштовхнули з фургону, і ОСОБА_14 зв`язав його дротом. Також, ОСОБА_13 показав, що з розмов підлеглих знає про конфлікт, який стався між обвинуваченим та потерпілим приблизно за добу.

Показаннями зазначених вище свідків підтверджено ті обставини, що вони безпосередньо бачили ОСОБА_8 із зброєю в руках, який цілився в бік ОСОБА_9 та ОСОБА_12 та говорив, що вбив ОСОБА_9 , вб`є й інших, а свідок ОСОБА_12 особисто бачив, як обвинувачений ОСОБА_8 з автомата двічі вистрелив у ОСОБА_9 та вбив потерпілого. Саме завдяки тому, що ОСОБА_17 відволік на себе увагу ОСОБА_8 , останнього вдалося роззброїти.

Зазначені показання свідків очевидців злочину були перевірені судом і правильно визнані достовірним джерелом доказів, оскільки вони підтверджуються іншими доказами.

При цьому суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв до уваги доводи ОСОБА_8 щодо недопустимості показаній цих свідків з підстав того, що вони є зацікавленими особами та обмовили його у вчиненні злочину, оскільки ці особи не є друзями або родичами загиблого, проходять військову службу навіть в різних військових частинах, їхні показання є послідовними, повністю співпадають в деталях, не містять суперечностей щодо обставини вчиненого злочину, а тому у суду не було підстав ставити під сумнів їх правдивість, з чим погоджується і колегія суддів.

З протоколу огляду місця події від 17.05.2016 року та фототаблиці до нього (т.1 а.п.10-30) вбачається, що місцем вчинення злочину є фургон вантажного автомобілю ГАЗ 53 без реєстраційного номеру, розташований поблизу с. Новий Азов, Генічеського району, Херсонської області, на території тимчасової дислокації військової частини, в якому з 06:20 год. по 10:15 год. 17.05.2016 року виявлено чисельні плями бурого кольору, кульовий отвір у стіні вагончику, вилучено зброю автомат АКС-74 калібру 5,45 мм. № НОМЕР_1 з магазином та 27 патронів калібру 5,45 мм., 2 відстріляних гільзи патронів калібру 5,45 мм., 1 патрон калібру 5,45 мм., фрагмент матрацу зі слідами бурого кольору, футболку, змиви речовини бурого кольору, фрагменти бинту, 2 ножі з плямами червоно-бурого кольору, капці, бинт, вату та гумові рукавички.

Свідки ОСОБА_18 (військовослужбовець), ОСОБА_19 (спеціаліст органів поліції) ОСОБА_20 (понята) показали, що вони брали участь під час огляду місця події 17.05.2016 року, під час якого були вилучені автомат, патрони та інші зазначені в протоколі речі. Огляд проводився за дозволом начальника військовослужбовців ОСОБА_12 , які, з їх слів, тимчасово користувались зазначеним «безхозним» фургоном, власник та володілець якого невідомі.
Свідок ОСОБА_18 також показав, що власник зазначеного фургону не встановлений до цього часу, вже змінились три військових частини, але він так ніким і не використовується, на балансі жодної військової частини не перебував та не перебуває. Цей фургон був самовільно переміщений військовослужбовцями з місця події до території тимчасової дислокації військової частини для забезпечення можливих додаткових його досліджень правоохоронними органами. 20.05.2016 року під час додаткового огляду місця події з фургону була вилучена куля, відстріляна із автомата ОСОБА_8 ..

Із протоколом огляду трупа від 17.05.2016 року (т.1, а.п. 31-33) вбачається, що на тілі потерпілого ОСОБА_9 виявлено два вогнепальних (кульових) поранення: з виходом раневого каналу на шиї та утворенням отворів у черепі потерпілого та на передній поверхні грудної клітини, вилучено його одяг та підньогтьовий вміст з лівої та правої рук.

Із протоколом огляду місця події від 20.05.2016 року та фототаблиці до нього (т.1, а.п. 45-48) вбачається, під час огляду фургона на базі автомобіля ГАЗ 63 на місці тимчасової дислокації військової частини ВЧ ПП НОМЕР_2 , за алюмінієвою обшивкою фургона була виявлена та вилучена куля калібру 5,45 мм.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 40/Н (а.п.35-36) від 17.05.2016 року на тілі потерпілого ОСОБА_9 наявні тілесні ушкодження у вигляді сліпого вогнепального (кульового) поранення на передній поверхні грудної клітини по лівій передньо-паховій лінії в проекції 4-го ребра, що продовжується раневим каналом, який проходить підшкірну жирову клітковину на передній поверхні грудної клітини і виходить в проекції 2-го ребра по лівій середньо ключичній лінії, далі проходить через м`які тканини лівої поверхні шиї, утворюючи рану на шиї завдовжки 15 см., проходить через основу черепа зліва, утворюючи овальної форми отвори в ньому і сліпо закінчується в лівій долі мозжечка, утворюючи ділянку розмноження в ньому, а також друге поранення у вигляді вхідного, наскрізного вогнепального (кульового) поранення, вхід якого на передній поверхні грудної клітини по лівій передньо паховій лінії в проекції 7-8 ребер з утворенням в них дефекту тканин з багато уламковими переломами обох ребер, проходить в ліву плевральну порожнину, утворюючи поверхневий розрив лівої легені завдовжки 9 см і виходить через перше міжребер`я по правій середньо ключичній лінії, утворюючи в ньому вихідний отвір.
Вказані ушкодження утворились від вогнепальної (кульової) зброї, можливо 17.05.2016 року та є тяжкими тілесними ушкодженнями за критерієм небезпеки для життя.
Смерть ОСОБА_9 наступила 17.05.2016 року в результаті вогнепального поранення черепу з ушкодженням головного мозку.

Будь-яких сумнівів в обґрунтованості висновків указаної вище експертизи немає, вони базуються на дослідженні даних, що були отримані під час досудового розслідування, яким судом дано належну оцінку.

Висновки зазначеної вище експертизи не є суперечливими та узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 відносно знаряддя злочину, локалізації та механізму утворення тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_9 , від яких настала його смерть, та підтверджують той факт, що ОСОБА_8 здійснив два постріли з автомата в потерпілого ОСОБА_9 з метою позбавлення його життя.

Згідно із висновком балістичної експерта № 3377 від 06.06.2016 року (а.п.52-67), автомат, вилучений 17.05.2016 року в ході проведення огляду місця події, є вогнепальною зброєю автоматом конструкції Калашнікова АКС 74, калібру 5,45х39 № НОМЕР_1 , 1981 р.в., виготовленим заводським способом та придатним до стрільби; 27 патронів (з магазину автомата) є бойовими припасами до нарізної вогнепальної зброї 5,45-мм. військовими патронами (5,45Х39). Шістнадцять патронів індекс 7Н6, одинадцять патронів індекс 7Н10.
Один патрон, вилучений 17.05.2016 року при ОМП, є бойовим припасом до нарізної вогнепальної зброї 5,45-мм, військовим патроном (5,45х39) індексу 7Н6.
Надані патрони виготовлені заводським способом і придатні до стрільби. Дві гільзи з маркуванням «60 90» - патрону індексу 7Н6 (зі сталевими осереддям) та гільза з маркуванням «270 94» - патрона індексу 7Н10 (з осереддям підвищеної пробивної здатності).
Куля, вилучена 20.05.2016 року, під час огляду фургону автомобіля ГАЗ, що перебуває у користуванні військовослужбовців ВЧ ПП НОМЕР_2 , є частиною 5,45-мм військового патрону (5,45х39) індексу 7Н10 (з осереддям підвищеної пробивної здатності).

Дані, що містяться у протоколах огляду місця події та огляду трупа, у висновках судово-медичної, балістичної експертиз, не є суперечливими та узгоджуються з показанням свідків очевидців злочину щодо місця вчинення ОСОБА_8 злочину та способу вбивства ОСОБА_9 , застосованого знаряддя злочину автомата АКС 74, які свідчать про те, що обвинувачений ОСОБА_8 у фургоні автомобіля умисно вбив потерпілого, якими спростовуються твердження ОСОБА_8 про його непричетність до умисного вбивства ОСОБА_9 ..
Характер виявлених на трупі ОСОБА_9 тілесних ушкоджень в області грудної клітини та голови, їх локалізація та механізм утворення, спосіб і знаряддя злочину застосування вогнепальної зброї, кількість пострілів в область життєво важливих органів грудної клітини та голови, свідчать про те, що обвинувачений ОСОБА_8 діяв з прямим умислом на позбавлення життя потерпілого.

За даними протоколу медичного огляду №168 від 17.05.2016 року (т.1 а.п.107, 108) №2429 від 20.05.2016р. підтверджено наявність в крові ОСОБА_8 етилового алкоголю - 2,84 пром., в сечі етиловий алкоголь знайдений у кількості 1,4 пром., якими спростовуються твердження обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що він в день події не вживав алкогольних напоїв.
Відповідно до висновків судово-медичної експертизи від 18.05.2016 року (т.1 а.п. 43-44) у обвинуваченого ОСОБА_8 виявлено 2 групи ушкоджень: струс головного мозку, переорбітальні гематоми та забита рана в лобній ділянці зліва, садно в лобній ділянці зліва, садно по центру лобової області, три садна в лобній ділянці справа, садно в правій лобно-скроневій області, садно в правій виличній області, перехідні на праву щоку, синець лівої вушної раковини, синець на передній поверхні грудної клітки по правій середньо-ключичній лінії в проекції 7-9 ребер, 4-е синці на задній поверхні грудної клітини в області від правої лопатки лінії до правої задньої пахвовій лінії в проекції 5-7 ребер, синець на задній поверхні нижній третині лівого плеча. Всі ушкодження утворились внаслідок дії тупих предметів, можливо 17.05.2016 року, та відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Цим висновком експертизи підтверджуються показання свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , що ОСОБА_8 був роззброєний співслужбовцями із застосуванням фізичної сили з їх боку, і тільки після цього припинив свої протиправні дії.
Згідно із висновком психолого-психіатричної експертизи № 372 від 04.08.2016 року (т.1 а.п.133-142), обвинувачений ОСОБА_8 хронічними психічними захворюваннями не страждав та не страждає. В період скоєння злочину у нього не було ніякого тимчасового хворобливого розладу душевної діяльності, він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, у стані фізіологічного афекту чи в емоційному стані, який би суттєво впливав на його свідомість та дії, не перебував, перебував у збудженому стані, викликаному звичайним алкогольним сп`янінням.
Крім того, під час проведення цієї експертизи ОСОБА_8 повідомив, що, вживши 300-350 мл. горілки та біля 2 літрів пива, він 17.05.2016 року зробив декілька пострілів в свого співслужбовця ОСОБА_9 , від яких останній помер. Мотивом вбивства стали неприязні конфліктні відносини між ними. Жалкує про вчинене. Повідомив, що якби був тверезий, не застрелив би потерпілого.
Обставини безпосереднього повідомлення експертам та лікарям про мотиви вбивства ОСОБА_9 обвинуваченим ОСОБА_8 , підтвердив експерт ОСОБА_21 під час судового розгляду.
Свідок ОСОБА_22 показав, що він охороняв обвинуваченого ОСОБА_8 вночі 17.05.2016 року після його затримання та особисто від нього чув, що той вбив свого співслужбовця.

Потерпілий ОСОБА_11 показав, що від командира батальйону він довідався про те, що його син ОСОБА_9 був застрелений солдатом у стані алкогольного сп`яніння - ОСОБА_8 у ніч на 17.05.2016 року.
Наведені вище докази узгоджуються між собою щодо фактичних обставин учинення ОСОБА_8 злочину, а тому суду не було підстав ставити під сумнів їх належність, допустимість, достовірність і достатність, які в своїй сукупності викривають обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого злочину, які обґрунтовано взято судом до уваги при ухваленні судового рішення.

У зв`язку з чим, доводи обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що обвинувачення ґрунтується на недопустимих та недостовірних доказах, зокрема, показаннях свідків, даних протоколів слідчий дій, висновків експертиз, не відповідають дійсності.

Врахувавши всі обставини справи, суд першої інстанції дав належну оцінку показанням обвинуваченого ОСОБА_8 про його непричетність до умисного вбивства потерпілого, і обґрунтовано не прийняв їх до уваги, оскільки вони суперечать фактичним обставинам кримінального провадження та спростовуються показаннями свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , які були очевидцями злочину та вказали на обвинуваченого ОСОБА_8 , як особу, що умисно вбила потерпілого.

Будь-яких даних, які б свідчили про те, що ці особи (свідки) могли обмовити ОСОБА_8 у вчиненні злочину через їх зацікавленість, а також про можливу фальсифікацію доказів органом досудового розслідування, в матеріалах провадження немає, і доводи обвинуваченого з цього приводу є голослівними.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_8 про недопустимість та неналежність доказів обвинувачення - протоколів слідчих дій, зокрема, огляду місця події, огляду трупу, висновків судово-медичної, балістичної експертиз, були предметом перевірки в суді першої інстанції та не знайшли свого підтвердження, з чим погоджується і колегія суддів.

Відповідно до ч.1 ст.87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Частиною другою даної норми визначено перелік діянь, які суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини й основоположних свобод, на підставі чого можливо зробити висновок про недопустимість доказів.

Підстави, з яких апелянт стверджує про недопустимість та неналежність письмових доказів, не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону.

Зокрема, з матеріалів провадження вбачається, відомості та обставини, зазначені у протоколах слідчих дій, а також висновки експертиз не були поставлені під сумнів стороною захисту під час досудового розслідування.
Посилання обвинуваченого ОСОБА_8 на те, що огляд місця події (фургону) було проведено з порушенням вимог ст.ст. 233, 234, 237 КПК України, а саме проведення вказаної слідчої дії без отримання дозволу власника фургону та обов`язковість звернення до слідчого судді для отримання відповідного дозволу, є безпідставними, оскільки під час досудового розслідування цього кримінального провадження встановлено, що власника фургону, в якому вчинено вбивство, - немає, цей фургон перебуває у користуванні військовослужбовців і на його огляд було надано згоду начальником військового наряду ОСОБА_12 , що ним підтверджено безпосередньо в судовому засіданні. З огляду на викладене, істотних порушень прав та свобод особи, які в розумінні ст.87 КПК України є підставою для визнання зібраних доказів недопустимими, не встановлено.

З цих підстав не приймаються до уваги посилання апелянта про недопустимість як доказів протоколів огляду місця події від 17.05.2016 року та 20.05.2016 року, відповідно до яких у фургоні було виявлено та вилучено безпосередні предмети вчинення злочину - зброю автомат АКС- 74 калібру 5,45 мм. № НОМЕР_1 з магазином та 27 патронів калібру 5,45 мм., 2 відстріляних гільзи патронів калібру 5,45 мм., 1 патрон калібру 5,45 мм., а також вилучена куля, відстріляна із автомата ОСОБА_8 ..
Що ж до посилання обвинуваченого в апеляційній скарзі на те, що вказані процесуальні дії (протоколи оглядів) не внесені в реєстрі матеріалів досудового розслідування, то це не є підставою для визнання їх недопустимими доказами.

Також наявні описки у протоколі огляду трупа, висновку судово-медичної експертизи та у процесуальних документах органу досудового розслідування, на що посилається сторона захисту, не є підставою для визнання їх недопустимими доказами.

Колегія суддів зауважує, що як під час досудового розслідування, так і під час підготовчого судового засідання жодних зауважень від сторони захисту до обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування не надходило.

У матеріалах кримінального провадження наявні усі протоколи слідчих дій, в тому числі протоколи оглядів, з якими ознайомлена сторона захисту.

Надуманими є твердження апелянта про недопустимість як доказу протоколу огляду трупа від 17.05.2016 року, оскільки проведення вказаної слідчої дії врегульовано вимогами ст.238 КПК України. Обов`язковою при проведенні вказаної слідчої дії є участь судово-медичного експерта або лікаря, якщо вчасно неможливо залучити експерта. Проведення вказаної слідчої дії за обов`язковою участю обвинуваченого та його захисника чинним кримінальним процесуальним законом не передбачено, і це не свідчить про порушення права обвинуваченого на захист, як про це помилково зазначає апелянт.

Також не ґрунтуються на законі посилання обвинуваченого на те, що цей протокол не містить номеру кримінального провадження, що не передбачено законом.

Крім того, огляд трупа може здійснювати одночасно з оглядом місця події, що не суперечить вимогам ч.3 ст. 214, ч.2 ст.238 КПК України, і це жодним чином не свідчить про порушення вимог кримінального процесуального закону.

Голослівними є доводи обвинуваченого про проведення судово-медичних експертиз - експертом ОСОБА_10 , якому не було роз`яснено його процесуальні права та обов`язки, оскільки з висновків проведених судово-медичних експертиз №40/Н від 17.05.2016 року та № 112/Н від 18.05.2016 року вбачається, що експерту роз`яснено його права та обов`язки відповідно до вимог ст.ст.69, 70 КПК України, він попереджений про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку відповідно до ст.ст. 384, 385, 387 КПК України. (т.1 а.п. 35, 43)

Посилання обвинуваченого в апеляційній скарзі на недопустимість як доказів висновків судово-медичних експертів ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , яким проведення експертиз не доручалося, позбавлені підстав, оскільки вказані висновки експертів № 1271, № 152, № 705 є видом судово-медичних лабораторних досліджень (т.1 а.п. 37-39) і відповідають вимогам п.2.11 Інструкції про проведення судово-медичної експертизи, яким встановлено можливість проведення лабораторних досліджень за зверненням експерта щодо отримання необхідних висновків цих досліджень для проведення експертизи. Вказаними експертами проведені судово-медичні токсикологічну, імунологічну та гістологічну експертизи, які ними проведено на підстави постанови слідчого від 17.05.2016 року, і висновки цих експертиз були використано експертом ОСОБА_10 у висновках судово-медичних експертиз, які ним проведено на підстави постанови слідчого від 17.05.2016 року.

Колегія суддів підкреслює, що заперечення обвинуваченим ОСОБА_8 обставин вчиненого злочину, не є підставою для визнання доказів обвинувачення неналежними та недопустимими.

Позбавлені підстав і доводи апелянта про те, що суд першої інстанції за клопотанням захисника не вирішив питання щодо неналежності та недопустимості письмових доказів, оскільки відповідно до ч.1 ст.89 ст.94 КК України суд вирішує питання належності, допустимості, достовірності і достатності доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином мотивував свій висновок щодо належності та допустимості доказів та обґрунтовано прийняв їх до уваги при ухваленні обвинувального вироку.
Аналіз наведених доказів переконливо свідчить про те, що ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті особистих неприязних відносин, діючи з прямим умислом, спрямованим на протиправне позбавлення життя потерпілого ОСОБА_9 , та бажаючи настання його смерті, застосовуючи нарізну вогнепальну зброю автомат конструкції Калашнікова АКС-74, умисно здійснив два постріли: в область життєво важливих органів грудної клітини та голови, від яких ОСОБА_9 помер.
Давши належну оцінку дослідженим доказам у їх сукупності, суд першої інстанції обґрунтовано визнав ОСОБА_8 винним у вчиненні злочину, за який він засуджений, та правильно кваліфікував його дії за ч.1 ст.115 КК України.

Отже, доводи обвинуваченого ОСОБА_8 про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, слід визнати такими, що суперечать встановленим обставинам кримінального провадження та наведеним доказам.

Неспроможними є посилання апелянта, викладені в доповненнях до апеляційної скарги, на порушення його права на захист. Як убачається матеріалів провадження, 17.05.2016 року одразу після внесення відомостей до ЄРДР про вчинення ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, заступником начальника СВ Генічеського РВ УМВС ОСОБА_26 винесено постанову про призначення захисника у цьому кримінальному провадженні, оскільки його участь відповідно до вимог ч.1 ст.52 КК України є обов`язковою. (т.1 а.п.91)

Жодних заяв та повідомлень від обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника про порушення його процесуальних прав на захист під час досудового розслідування, в матеріалах провадження не міститься.

Твердження апелянта про застосування відносно нього недозволених методів впливу з боку працівниками поліції, слід визнати надуманими, оскільки як під час досудового розслідування, так і судового розгляду жодних заяв з цього приводу від сторони захисту не надходило, і про це ОСОБА_8 вказує лише в доповненнях до апеляційної скарги.

Під час надання доступу до матеріалів досудового розслідування та ознайомлення з ними від обвинуваченого, його захисника не надходило жодних доповнень або зауважень за результатами проведення досудового розслідування. (т.3 а.п. 211-212)

У доповненнях до апеляційної скарги апелянт висловлює критичні зауваження щодо непрофесійних дій захисника ОСОБА_3 під час здійснення його захисту, однак неналежне виконання своїх професійних обов`язків захисником у вказаному кримінальному провадженні, що призвело до істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, жодними доказами не підтверджено. Заяву ОСОБА_8 про відвід захисника ОСОБА_3 та заміну захисника було розглянуто судом та на підставі ст.ст.78, 81 КПК України обґрунтовано відмовлено в задоволенні цієї заяви, оскільки ОСОБА_8 не навів жодних обставин, передбачених ст.78 КК України, які б унеможливлювали її участь у розгляді цього кримінального провадження.

(т.3 а.п.275-276)

Колегія суддів наголошує, що судом першої інстанції не було залишено поза увагою жодного клопотання обвинуваченого, зокрема 11.05.2017 року розглянуто та задоволено клопотання ОСОБА_8 про відкладення розгляду кримінального провадження та надання права на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження. 15.05.2017 року задоволено клопотання обвинуваченого про надання йому можливості для конфіденційної бесіди з його захисником та з цих підстав відкладено розгляд справи.(т.3 а.п.154,159-160; а.п. 163-165). Зазначене свідчить, що судом першої інстанції в повному обсязі дотримано загальні засади кримінального провадження, передбачені ст.7 КПК України, що сприяло об`єктивному та неупередженому розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_8 ..

Твердження апелянта про те, що у формулюванні обвинувачення, визнаного судом доведеним, не зазначено дату та часу вчинення ним злочину, не відповідають дійсності, оскільки у вироку вказано, що 17.05.2016 року близько 01:15 год. ОСОБА_8 вчинив протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Посилання сторони захисту на наявність описок у процесуальних документах органу досудового розслідування та у змісту вироку щодо ОСОБА_8 , не є підставою для скасування судового рішення. Самі по собі описки жодним чином не впливають на висновки суду про подію злочину, про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочину, не позначилися на правильності кваліфікації суспільно небезпечного діяння, на справедливості обраного засудженому виду та розміру заходу примусу, а також на порядку його відбування.

Необґрунтованими є доводи апелянта про неповноту судового розгляду, оскільки перевіркою матеріалів провадження не встановлено даних, які б свідчили про неповноту чи упередженість дослідження судом обставин, що могли мати істотне значення для правильного вирішення справи. Як під час досудового розслідування, так і судового розгляду були встановлені і досліджені всі обстави, з`ясування яких мало істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, перевірялася позиція захисту обвинуваченого про його невинуватість шляхом допиту потерпілого, свідків, показання яких мають значення для висновків суду, дослідження даних протоколів слідчих дій, висновків експертиз, яким дано належну оцінку у вироку.
Крім того, після з`ясування обставин та перевірки їх доказами, клопотань щодо необхідності з`ясування інших невстановлених досудовим розслідуванням обставин вчинення злочину, а також про доповнення судового розгляду, сторона захисту не заявляла.
Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочину як на досудовому розслідуванні, так і судовому розгляді, зокрема й права обвинуваченого на захист при збиранні, дослідженні та оцінці доказів, розгляді клопотань, як на це вказує обвинувачений, які б могли істотно вплинути на висновки суду про винність обвинуваченого та правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність, та перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення щодо ОСОБА_8 , під час апеляційного розгляду не виявлено. Докази у кримінальному провадженні зібрані та досліджені з дотриманням вимог кримінального процесуального закону.

У зв`язку з чим, підстав для скасування вирок через недоведеність винуватості ОСОБА_8 та закриття кримінального провадження, або призначення нового розгляду в суді першої інстанції, як про це ставить питання апелянт, колегія суддів не знаходить.
Покарання ОСОБА_8 призначено судом відповідно до вимог ст.65 КК України з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України відносяться до особливо тяжких злочинів, його негативних наслідків, даних про особу винного, обставини, що обтяжує покарання, - вчинення ним злочину у стані алкогольного сп`яніння, відсутності обставин, що пом`якшують покарання, і обґрунтовано призначив йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.1 ст.115 КК України, яке за своїм видом та розміром, на думку колегії суддів, є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Даних, які б свідчили про те, що у кримінальному провадженні неправильно застосовано кримінальний закон чи допущено істотні порушення кримінального процесуального закону, які можуть бути підставами для скасування чи зміни вироку, колегією суддів не встановлено.

З огляду на викладене вище, апеляційна скарга з доповненнями обвинуваченого ОСОБА_8 має бути залишена без задоволення, а вирок щодо нього без зміни.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст. 404, 407, 419 КПК України колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу з доповненнями обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а вирок Новокаховського міського суду Херсонської області від 22 червня 2017 року щодо нього - без зміни.

На підставі ч.5 ст.72 КК України в редакції від 26.11.2015 року ОСОБА_8 зарахувати у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 17.05.2016 року по 02.04.2019 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку протягом 3 місяців з дня проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: (підписи)
З оригіналом згідно

Суддя Херсонського апеляційного суду ОСОБА_2