Справа № 164/41/19
п/с 1-кп/164/58/2019
Категорія: 411011400
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2019 року Маневицький районний суд Волинської області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в смт. Маневичі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000405 від 6 грудня 2018 року, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого, запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 335 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_4 ухилився від призову на строкову військову службу за наступних обставин.

Так, у відповідності до ст. 65 Конституції України та ст. 1 Закону України „Про військовий обов`язок і військову службу захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов?язком громадян України. Згідно ст. 15 вказаного Закону, а також п. 57 Положення про підготовку і проведення призову громадян України на строкову військову службу та прийняття призовників на військову службу за контрактом, затвердженого Кабінетом Міністрів України 21 березня 2002 року за № 352 передбачено, що на строкову військову службу в мирний час призиваються придатні до неї за станом здоров`я громадяни чоловічої статі, яким до дня відправки у військові частини виповнилося 18 років та старші особи, що не досягли 27-річного віку і не мають права на звільнення або відстрочку від призову на строкову військову службу.

На підставі Закону України „Про військовий обов`язок і військову службу та Указу Президента України „Про звільнення в запас військовослужбовців строкової служби, строки проведення чергових призовів та чергові призови громадян України на строкову військову службу у 2018 році № 33/2018 від 15 лютого 2018 року ОСОБА_4 13 листопада 2018 року був визнаний придатним до військової служби та згідно плану відправок молодого поповнення зі збірного пункту ІНФОРМАЦІЯ_2 під час проведення призову громадян України на строкову військову службу у вересні-грудні 2018 року зарахований в склад команди К-65/ НОМЕР_1 .
13 листопада 2018 року ОСОБА_4 пройшов медичний огляд Маневицької ВЛК, за результатами якого був визнаний придатним до проходження військової служби. В подальшому, того ж дня він пройшов контрольний медичний огляд на збірному пункті ІНФОРМАЦІЯ_2 та висновком голови медичної комісії про придатність до військової служби повторно був визнаний придатним до військової служби. 23 листопада 2018 року о 10 год. ОСОБА_4 військовим комісаром Маневицького району була вручена повістка з вимогою прибути на 9 год. 26 листопада 2018 року до вищевказаного військового комісаріату для подальшої відправки до місця проходження строкової військової служби. Отримавши вказану повістку, ОСОБА_4 , достовірно знаючи про свою придатність до проходження строкової військової служби і рішення призовної комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 про призов для її проходження, а також про необхідність прибути до ІНФОРМАЦІЯ_4 на 9 год. 26 листопада 2018 року для відправки до місця проходження строкової військової служби, не маючи підстав для надання відстрочки або звільнення від її проходження, маючи можливість прибути до РВК у вказаний в повістці день та час, до Маневицького РВК умисно, без поважних причин не прибув, ухилившись в такий спосіб від призову на строкову військову службу.
Такі дії обвинуваченого ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ст. 335 КК України, як ухилення від призову на строкову військову службу.
Під час досудового розслідування 10 січня 2019 року між прокурором Маневицької місцевої прокуратури Волинської області ОСОБА_3 , яка на підставі ст. 37 КПК України здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000405, та підозрюваним ОСОБА_4 було укладено угоду про визнання винуватості, що відповідає вимогам ст. 472 КПК України, за умовами якої ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 335 КК України, зобов`язувався співпрацювати з Маневицькою місцевою прокуратурою Волинської області та іншими правоохоронними органами у межах строків давності притягнення до кримінальної відповідальності з метою викриття та виявлення відомих йому кримінальних правопорушень. Сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ст. 335 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин. Сторонами також узгоджено міру покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 , у виді 2 роки обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання у виді обмеження волі звільнити з випробуванням і встановленням іспитового строку.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст. 468-475 КПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч. 2, 4, 5 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів…, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди. Укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 335 КК України, яке згідно ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості.

Угоду про визнання винуватості укладено після повідомлення ОСОБА_4 про підозру, потерпілих у даному кримінальному провадженні немає, узгоджена сторонами міра покарання передбачена санкцією ст. 335 КК України, зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України та її умови не суперечать іншим вимогам закону, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього в разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором Маневицької місцевої прокуратури Волинської області радником юстиції ОСОБА_3 з однієї сторони та обвинуваченим ОСОБА_4 з іншоїі призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

При прийнятті рішення про звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням, що узгоджено сторонами угоди про визнання винуватості, а також визначення тривалості іспитового строку та обов`язків, які можуть бути покладені на нього, судвраховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини його вчинення, наявність обставини, яка пом`якшує його покарання - щире каяття, відсутність обставин, які обтяжують його покарання, а також дані про особу обвинуваченого - ніде не працює, не одружений, за місцем проживання характеризується позитивно.

Керуючись ст.ст. 110, 314, 369-371, 373-374, 395, 468, 471-475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 10 січня 2019 року, укладену між прокурором Маневицької місцевої прокуратури Волинської області радником юстиції ОСОБА_3 з однієї сторони та обвинуваченим ОСОБА_4 з іншоїв кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000405 від 6 грудня 2018 року.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 335 КК України, призначивши покарання - 2 (два) роки обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі звільнити з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_4 повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
На вирок може бути подана з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, апеляція до Волинського апеляційного суду через Маневицький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя районного суду ОСОБА_1