Справа 215/514/19
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2019 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 3 кримінальне провадження, яке внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000026 від 03.01.2019, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області, громадянина України, українця, з середньо-технічною освітою, не працюючого, не одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, особою з інвалідністю не є, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

за участі учасників кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого - ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_5
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_3 23.11.2018 приблизно у період з 12:00 до 15:00 перебував за місцем мешкання потерпілого ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 .

В цей час, скориставшись приводом щодо необхідності забрати одяг з гаража, що знаходиться на прибудинковій території, та належить потерпілому ОСОБА_5 , ОСОБА_3 попрохав у останнього ключі від гаража, які потерпілий добровільно надав.

В цей же день, в невстановлений слідством час, ОСОБА_3 скориставшись отриманими від потерпілого ОСОБА_5 ключами, відімкнув та потрапив всередину гаража, розташованого навпроти будинку АДРЕСА_3 , який належав потерпілому.

Зайшовши до вищевказаного гаража ОСОБА_3 побачив бензопилу марки «STIHL MS230», і у нього раптово виник прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжки), а саме зазначеної бензопили, яка належала ОСОБА_6 , метою подальшого обернення її на свою користь.

Реалізуючи свій прямий умисел, діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільну небезпеку та протиправність діяння, скориставшись відсутністю потерпілого, свідків і очевидців, впевнившись у тому, що його дії носять таємний характер, визначивши для себе як об`єкт свого злочинного посягання бензопилу марки «STIHL MS230», вартість якої згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи № 34/12.1/84 від 25.01.2019 складає 5450,00 грн, взяв і поклав її до сумки, з якою прийшов до гаража, залишив вказане приміщення та в подальшому обернув викрадене майно на свою користь.

Такими діями ОСОБА_3 спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 5450,00 грн.

Умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковано судом за ч. 1 ст. 185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка).

Обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою винуватість, підтвердив обставини скоєного кримінального правопорушення. Пояснив, що він дійсно викрав бензопилу, з гаража, що належить потерпілому ОСОБА_5 .

Потерпілий ОСОБА_5 , в судовому засіданні пояснив, що він дійсно дав обвинуваченому ключі від гаражу, але коли ОСОБА_3 повернув йому ключі, він пішов в гараж та виявив відсутність бензопили. Потім він викупив бензопилу з ломбарду.

Під час судового розгляду у зв`язку із визнанням обвинуваченим винуватості було заявлено клопотання про застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

З`ясувавши думку обвинуваченого та потерпілого, які не заперечували проти застосування у справі положень ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснивши учасникам процесу правові наслідки застосування вказаної норми закону, з якими обвинувачений,потерпілий та прокурор погодилися, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, щодо часу, місця, способу, мотиву та мети, форми вини, та ухвалив застосувати при розгляді даної справи положення ч. 3 ст. 349 КПК України, у зв`язку з відсутністю сумнівів в правильності розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій. При цьому обвинуваченому та потерпілому роз`яснено, що у випадку визнання таких обставин, вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в суді.

Дослідивши та оцінивши вивчені в справі докази, аналізуючи показання обвинуваченого та потерпілого, які мають логічний та послідовний характер, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України доведена в повному обсязі, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка).

При призначенні покарання, суд керується положенням ст.65 КК України і враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обтяжуючих покарання обставин, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Пом`якшуючими покарання обставинами, згідно ст. 66 КК України, є щире розкаяння в скоєному.

У відповідності зі ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим відноситься до класифікації злочину середньої тяжкості, обвинувачений на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога не перебував та не перебуває, раніше не судимий, за місцем мешкання характеризується посередньо, неповнолітніх дітей на утриманні не має, не працює, громадською корисною працею не займається, особою з інвалідністю не є.

Досудовою доповіддю органу пробації встановлено, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства обвинуваченого ОСОБА_3 оцінюються як середній. Орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_3 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.

Згідно ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаною винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Згідно ч.2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Так, приймаючи до уваги обставини справи, враховуючи особу винного, тяжкість злочину, досудову доповідь органу пробації, згідно з висновком якої, виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства, суд вважає можливим призначити покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі, та вважає можливим звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням, відповідно до ст. 75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України, оскільки саме таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого, а також попередження вчинення ним нових злочинів.

Крім того, ч.3 ст.76 КК України, передбачено право суду покласти додаткові обов`язки на осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням.

Згідно п.2 ч.3 ст.76 КК України, на осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, суд може додатково покласти обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

У відповідності до вимог ч. 4 ст.76 КК України, нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого, а щодо засуджених військовослужбовців - командирами військових частин.

Так, з урахуванням викладених норм права, суд вважає необхідним додатково покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, що передбачено п.2 ч.3 ст.76 КК України.

Суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 ст. 69 КК України про призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.

Процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судово-товарознавчої експертизи за матеріалами кримінального провадження становлять 572,00 грн і підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 в порядку ст. 122, 124 КПК України.

Питання щодо речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог статті 100 КПК України та речові докази залишити в користуванні потерпілого ОСОБА_5 .

Цивільний позов не заявлено.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі з випробуванням на 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України, п.2 ч.3 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, а також не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта для проведення судово-товарознавчої експертизи № 34/12.1/84 від 28.01.2019 у розмірі 572 (п`ятсот сімдесят дві гривні) 00 коп.

Речові докази: бензопилу марки «STIHL MS230» в кількості 1 шт., яка згідно розписки знаходиться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_5 - залишити в користуванні потерпілого.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду, через Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ: