Провадження №: 1-кс/752/1289/19
У Х В А Л А

13.03.2019 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі особи, яка подала скаргу ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 розглянувши скаргу ОСОБА_3 про скасування повідомлення про підозру, винесене слідчим слідчого відділу Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0010474, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 205-1 КК України,

встановив:

до слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_3 про скасування повідомлення про підозру, винесене слідчим слідчого відділу Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0010474, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 205-1 КК України.

В обгрунтування скарги ОСОБА_3 зазначає, що 14 листопаду 2018 року, слідчий слідчого відділу Голосіївського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 повідомила про підозру ОСОБА_3 , за кримінальним провадженням № 0010474, у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27. ч. 2 ст. 205 - 1 КК України.

Вважає, що слідчим не дотримано вимоги ст.ст. 276-278 КПК України, що є підставою для скасування повідомлення про підозру.

Посилається на те, що у повідомленні про підозру вказано: «... що він підозрюється в пособництві у внесенні в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи завідомо неправдивих відомостей, а також умисне подання для проведення такої реєстрації документів, які містять завідомо неправдиві відомості, вчиненому за попередньою за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 205-1 КК України» .

За висновками слідчого ОСОБА_3 був пособником у внесенні в документи, завідомо неправдивих відомостей.

На думку ОСОБА_3 , досудовим слідством достовірно встановлено, що ні протоколу № 22/10/15, ні наказу № 1 ОСОБА_3 - не підписував і більш того не приймав і не міг прпіїмагя участі у їх виготовленні або пособництві у їх виготовленні, як-то зазначено в повідомленні про підозру. Зловмисники здійснювали злочин без участі ОСОБА_3 , використовуючи його під приводом влаштування на роботу. Вказане, повинно бути додатковим епізодом шахрайства в обвинуваченні злочинців. В чому полягає пособництво ОСОБА_3 у внесенні у вказані документи завідомо неправдивих відомостей - слідчим не доведено, але ніяких дій направлених на пособництво у вчиненні злочину ОСОБА_3 не вчиняв. Щодо реєстраційної картки - підпис на другої сторінки також не є підписом ОСОБА_3 , на перший схожий на підпис ОСОБА_3 , але точно сказати неможливо у зв`язку з тим, що сам підпис закритий печаткою. Крім того, протокол № 22/10/15 від 22.10.2015 року був підписаним ОСОБА_6 (як саме і ряд інших документів, що були використані для відкриття рахунку в банку). Станом на 14 листопада 2018 року в розпорядженні слідчого були висновки експертів № 8-4/2019 та від 30.06.2016 року № 602/тдд. За наявності вказаних висновків, підозрювати ОСОБА_3 в пособництві у внесенні в наведені документи завідомо неправдивих відомостей як найменш необгрунтовано так як відсутні достатні доказів для підозри.

Викладені в повідомленні про підозру обставини злочину, а саме - «Досудовим слідством встановлено, що приблизно у жовтні 2015 року, при невстановлених слідством обставинах, у невстановлених досудовим розслідуванням місці, невстановлена слідством особа, запропонувала ОСОБА_7 , внести завідомо неправдиві відомості в документи, які подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи, за грошову винагороду, чим самим бути пособником у вчиненні умисного злочину» - не відповідають дійсності. Ніякої винагороди ОСОБА_3 не отримував, ніхто ніколи йому її не обіцяв, ніякого умислу на вчинення злочину він не мав, жодного з документів, які за повідомленням про підозру начебто підписав підозрюваний - не підписував, це є достовірно встановленими та відомими слідчий фактами.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 вимоги скарги підтримав з наведених у ній підстав та просить її задовольнити.

В ході судового розгляду ОСОБА_3 слідчому судді пояснив, що 27.10.2015 року він вперше в житті виїхав до м. Києва, за межі м. Полтави без батьків. В той час в усіх своїх діях він покладався на свого друга С. Жаботинського. Ціллю поїздки було - влаштування на роботу кур`єром. Документи він надав ОСОБА_8 на його вимогу, для належного оформлення на роботу, а не умисно передав для пособництва у скоєнні злочину, як-то зазначено в повідомленні про підозру. Про те, що його оформили на посаду директора і головного бухгалтера товариства, йому стало відомо лише від працівників поліції під час досудового розслідування. Ввечері 28.10.2015 року, ОСОБА_9 і ОСОБА_10 напоїли його горілкою. Це був перший випадок вживання ним спиртного напою. 29.10.2015 року вважав, що він влаштовується на роботу, оскільки саме так до нього доводили необхідність дій, здійснення яких від нього вимагали злочинці. 04.11.2015 року, він заблокував банківську картку на своє ім`я, шляхом подання заяви до служби безпеки «Приватбанку». 22.12.2015 року він звернувся до Полтавського обласного управління СБУ України с заявою, вхідний № К-922, в якій виклав всі обставини злочину, що вчинили ОСОБА_9 і ОСОБА_10 . Також, один із головних організаторів злочину ОСОБА_9 , був знайдений ОСОБА_3 самостійно, при тому, що первинно ОСОБА_9 представився ОСОБА_3 іншим прізвищем. Саме ОСОБА_3 повідомив поліцію про участь ОСОБА_11 в злочині.

Слідчий ОСОБА_5 в судовому засіданні щодо вимог скарги заперечував, вважає її безпідставною та просить відмовити в її задоволенні. Також, посилалась на те, що у відповідності до ч. 4 прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» підпункти 11-27, 45 пункту 7 § 1 чинний КПК України, не передбачає можливості оскаржити повідомлення про підозру в провадженнях, в яких такі відомості внесені до ЄРДР до 15.03.2018.
Слідчий суддя, заслухавши пояснення захисника, підозрюваного та слідчого, дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження № 0010474, приходить до висновку про необхідність залишення скарги без задоволення, виходячи із наступного.

Так, відповідно до змісту статті 276 КПК України, повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, зокрема за наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

У статті 277 КПК України визначено, що письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором.

Повідомлення має містити такі відомості: прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; зміст підозри; правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; права підозрюваного; підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Статтею 278 КПК України чітко регламентовано порядок вручення письмового повідомлення про підозру . Зокрема, відповідно до ч.1 ст.278 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».

Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини.

Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Як вбачається із наданих слідчому судді матеріалів кримінального провадження № 0010474, 14.11.2018 року ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31.10.2015 року, вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27. ч. 2 ст. 205 - 1 КК України.

Разом з тим, частиною 1 статті 303 КПК передбачені рішення прокурора, які можуть бути оскаржені під час провадження досудового розслідування.

Пункт 10 частини 1 статті 303 КПК надає право ініціатору скарги оскаржити повідомлення прокурора про підозру після спливу двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

У той же час, відповідно до п. 4 §2«Прикінцеві положення» Розділу 4 Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» підпункти 11-27, 45 пункту 7 § 1 цього розділу не мають зворотної дії в часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію цих змін, тобто після 15.03.2018.

Стаття 303 КПК доповнена пунктом 10 відповідно до підпункту 23 пункту 7 § 1 Розділу 4 вказаного Закону.

Таким чином, під його дію підпадають справи, відомості про які внесені до ЄРДР починаючи з 16.03.2018.

З матеріалі кримінального провадження № 0010474 вбачається, що відомості про кримінальне правопорушення за ч. 5 ст. 27. ч. 2 ст. 205 - 1 КК України внесені до ЄРДР 31.10.2015 року.

Отже, положення п.10 ч.1 ст. 303 КПК не поширюються на вказане кримінальне провадження.

Аналізуючи в сукупності матеріали скарги та матеріали кримінального провадження № 0010474, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав у задоволенні скарги.

Керуючись ст. 2, 7, 303, 306, 307, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні скарги ОСОБА_3 про скасування повідомлення про підозру, винесене слідчим слідчого відділу Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0010474, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 205-1 КК України - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1