ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/1942/18 Номер провадження 11-кп/814/373/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддів з секретаремОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
з участю прокурора представника виправної колонії засудженогоОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 10 серпня 2018 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та мешканцю АДРЕСА_1 , громадянину України, з середньою освітою, неодруженому, засудженому вироком Суворовського районного суду м. Херсон від 2 грудня 2011 року за ч.4 ст.152, ч.1 ст.187, ст.70 КК України на 10 років позбавлення волі,

відмовлено в задоволенні його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Суворовського районного суду м. Херсон від 2 грудня 2011 року.

В обґрунтування прийнятого рішення суд послався на те, що ОСОБА_8 поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення, оскільки лише часткового відшкодував заподіяну злочином шкоду.

За змістом апеляційної скарги засуджений не погоджується з рішенням суду та просить звільнити його умовно-достроково від відбування покарання. При цьому зазначає, що місцевим судом не враховано його поведінку протягом усього періоду відбування покарання.
Стверджує, що довів своє виправлення, оскільки лише на початку відбування покарання допустив два порушення, за що на нього були накладені стягнення, які погашені у встановленому законом порядку. Після цього має 10 заохочень.
Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого на підтримання доводів апеляційної скарги, думку представника виправної колонії, який вважав, що ОСОБА_8 поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення і його можливо звільнити умовно-достроково, міркування прокурора про законність і обґрунтованість судового рішення, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.107 КК України до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі за злочин, вчинений у віці до вісімнадцяти років, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та після фактичного відбуття ним не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочину.
Пленум Верховного Суду України у пункті 17 постанови від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» роз`яснив про необхідність під час розгляду даного питання ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_8 відбув більше двох третин строку покарання у виді позбавлення волі, за злочин, вчинений ним у віці до вісімнадцяти років.
Дійсно, за час перебування в Херсонському слідчому ізоляторі на засудженого було накладено одне стягнення за незначне порушення, яке було погашене у встановленому законом порядку.
З 13 березня 2012 року засуджений відбував покарання в Державній установі «Білозерська виправна колонія (№105)». За час відбування покарання характеризувався позитивно. За порушення вимог режиму тримання хоча і мав одне стягнення, проте воно було погашене у встановленому законом порядку.
Таким чином, прийнявши рішення про неможливість визнання поведінки засудженого сумлінною, суд не звернув увагу на те, що стягнення були застосовані на початку перебування під вартою та за незначні порушення.

Водночас, в подальшому за сумлінну поведінку і ставлення до праці ОСОБА_8 отримав десять заохочень.
Як вбачається з протоколу засідання комісії Державної установи «Білозерська виправна колонія (№105)» від 28 березня 2017 року №6, засуджений ОСОБА_8 переведений до дільниці соціальної реабілітації установи як такий, що стає на шлях виправлення (а.о.с.139).
Після прибуття ОСОБА_8 до Державної установи «Божковська виправна колонія (№16)», він також перебував у дільниці соціальної реабілітації як такий, що став на шлях виправлення (а.о.с.165) і при цьому характеризується позитивно.
Крім того, засуджений працевлаштований різноробочим, отримав професію токаря, приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Духовне відродження», «Фізкультура і спорт».
Бере участь у роботі самодіяльних організацій, проявляє соціально корисну ініціативу в організації їх роботи. Входить до складу фізкультурно-спортивної секції (а.о.с.178).
Також, відповідно до матеріалів особової справи, ОСОБА_8 дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи, добре ставиться до майна і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує їх тільки за призначенням.
Самостійно виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Приймає особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі (а.о.с. 103, 111, 120, 132, 155).
За час відбування покарання підвищив наявний загальноосвітній рівень, закінчив навчальний заклад при установі. Прагне вдосконалювати наявні професійно-технічні навички.
Підтримує доброзичливі родинні зв`язки з батьками, вину у вчиненні злочину визнає. Після звільнення має намір мешкати за адресою: АДРЕСА_1 .
Наведені обставини місцевий суд залишив поза увагою та прийшов до помилкового висновку про відсутність визначених законом підстав для звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання умовно-достроково.
Враховуючи встановлені дані про особу засудженого, його ставлення до вчиненого злочину, праці та навчання, з огляду на додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також наміри залучитися до суспільно корисної праці, колегія суддів приходить до висновку що ОСОБА_8 сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення і підлягає звільненню умовно-достроково від відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Суворовського районного суду м. Херсон від 2 грудня 2011 року.

Отже, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання умовно-достроково, а його апеляційна скарга, - задоволенню.

Керуючись ст.404, ст.405, ст.407, ст.418 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 10 серпня 2018 року щодо ОСОБА_8 скасувати.

Ухвалити нову ухвалу, якою клопотання засудженого задовольнити та звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Суворовського районного суду м. Херсон від 2 грудня 2011 року , умовно-достроково на невідбутий строк 7 місяців 16 днів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4