У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05» грудня 2018 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за №0000092

за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Миколаївської області ОСОБА_5 на вирок Баштанського районного суду Миколаївської області від 10 листопада 2017 року відношенні

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Привільне Баштанського району Миколаївської області, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

-обвинуваченого за ч. 3 ст. 185 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

захисник ОСОБА_8 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ст. ст. 75, 104 КК України ОСОБА_6 звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік.

Відповідно до ст. 76 КК України на ОСОБА_6 покладено обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи, а також не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Апелянт зазначає, що згідно з висновками судово-психіатричних експертиз, ОСОБА_6 страждає стійким психічним розладом - вродженим слабоумством, а саме: легкою розумовою відсталістю в ступені помірно- вираженої дебільності з поведінковими порушеннями. По своєму психічному стану він не здатен повною мірою усвідомлювати свої дії і керувати ними в період часу, до якого відноситься діяння, що йому інкримінується. У теперішній час ОСОБА_6 також не здатен повною мірою усвідомлювати свої дії і керувати ними.

На думку апелянта, вказане залишилось поза увагою суду, який зробив висновок про відсутність підстав для застосування примусових заходів медичного характеру у відношенні ОСОБА_6 без належного з`ясування питання щодо потреби останнього у застосуванні таких заходів.

Апелянт зазначив, що не з`ясувавши обставини щодо осудності особи, які мали істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, суд першої інстанції істотно порушив вимоги кримінального процесуального законодавства, що відповідно до ч.1 ст.412 КПК України, є підставою для скасування вироку суду та призначення нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

В середині січня 2017 року, точної дати встановити не представилось можливим, о 20:00 год. неповнолітній ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_9 (відносно якого застосовано примусові заходи виховного характеру), проникли в будинок по АДРЕСА_2 , звідки таємно викрали майно, належне ОСОБА_10 на суму 523 грн.
Крім того, в кінці січня 2017 року ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_9 , проникли до приміщення комори домоволодіння ОСОБА_11 , що розташоване по АДРЕСА_2 , звідки таємно викрали майно потерпілої ОСОБА_11 на суму 571 грн.

20.02.2017 р. близько 18:00 год. ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_9 проникли до домоволодіння ОСОБА_12 , що розташоване по АДРЕСА_2 , звідки таємно викрали його майно на суму 941 грн.

Судом першої інстанції ОСОБА_6 визнаний винним у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у житло або інше домоволодіння особи, та його дії кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора на підтримку апеляційної скарги, заперечення захисника ОСОБА_8 , яка вважала вирок законним, а апеляційну скаргу безпідставною, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, є правильними. В цій частині вирок не оскаржується.

Доводи апелянта про те, що при ухваленні вироку поза увагою суду залишилися дані про психичній стан обвинуваченого та висновки судово-психіатричної експертизи, у зв`язку з чим не застосовані до ОСОБА_6 примусові заходи медичного характеру, не є слушними, з огляду на наступне.

У вироку суд першої інстанції послався на висновки судово-психіатричної експертизи № 121 та № 122 від 05.04.2017 р., проведених Миколаївською обласною лікарнею №1, згідно яким ОСОБА_6 страждає стійким психічним розладом - вродженим слабоумством, а саме: легкою розумовою відсталістю в ступені помірно-вираженої дебільності з поведінковими порушеннями.

По своєму психічному стану він не міг повною мірою усвідомлювати свої дії і керувати ними в період часу, до якого відноситься діяння, що йому інкримінується. У теперішній час ОСОБА_6 також не може повною мірою усвідомлювати свої дії і керувати ними.

Відсутні підстави вважати висновки експертиз недостатньо зрозумілими чи неповними, як вважає апелянт.

Отже, ОСОБА_6 , враховуючи висновки зазначених експертиз, є обмежено осудною особою.

Відповідно до ст. 20 КК України, підлягає кримінальній відповідальності особа, визнана судом обмежено осудною, тобто така, яка під час вчинення злочину, через наявний у неї психічний розлад, не була здатна повною мірою усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та (або) керувати ними.

Під час судового розгляду у суді першої інстанції ні сторона обвинувачення, ні сторона захисту не заявляла клопотання про допит експерта психіатра чи судово-медичного експерта, так само не заявлялося клопотання про призначення додаткової чи повторної судово-психіатричної експертизи, а тому у суду не було підстав для виклику експертів чи призначення експертизи.

Суд першої інстанції у вироку вірно зазначив, що підстав для застосування примусових заходів медичного характеру у відношенні ОСОБА_6 немає, оскільки згідно висновку судово-психіатричної експертизи примусових заходів медичного характеру він не потребує.

Суд першої інстанції правильно визнав винним ОСОБА_6 за ч.3 ст. 185 КК України, та з урахуванням тяжкості вчиненого злочину і особи неповнолітнього обвинуваченого призначив покарання в межах санкції зазначеної статті, у виді позбавлення волі та у мінімальному розмірі.

Є також обґрунтованими висновки суду першої інстанції про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, а тому є вірним висновок про його звільнення від відбування покарання з випробуванням.

З огляду на наведене, відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 418,419, 424, 532 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Миколаївської області ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Баштанського районного суду Миколаївської області від 10 листопада 2017 року у відношенні ОСОБА_6 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3