Справа № 554/5950/17
ВИРОК

Іменем України

Дата документу 05.04.2019

Октябрський районний суд м.Полтави в складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора- ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м.Полтави, освіта середня, не одруженого, не працючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1).22.01.1988 року Октябрським р/с м. Полтави за ст. 140 ч.2 КК України до 3 років і 6 місяців позбавлення волі.

2).20.10.1992 року Київський р/с м. Полтави за ст. 206 ч.З, 222 ч. З, 42 КК України до позбавлення волі на 3 роки 6 місяців.

3).13.06.1997 року Глобинським р/с Полтавської області за ст. 140 ч.2 КК України до 2 років виправних робіт з утриманням 20 % від заробітної плати в дохід держави.

4).26.07.2002 року Автозаводським р/с м. Кременчука за ст. 309 ч.1, 76 КК України до 1 року позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

5). 28.07.2003 року Глобинським р/с Полтавської області за ст. 309 ч.2, 71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі.

6). 28.08.2003 року Глобинським р/с Полтавської обл. за ст. 186 ч.1, 70 ч.4, 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі.

6). 25.09.2009 року Октябрським р/с м. Полтава за ст. 309 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

7).24.12.2009 року Ленінським р/с м. Полтава за ст. 309 ч.2, 70 ч.4, 76 КК України до 3 років позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

8). 23.04.2010 року Ленінським р/с м.Полтави за ч.2 ст.185, ч.2 ст.309, ч.1,4 ст.70 КК України на 4 роки позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 3 роки,

9). 23.03.2012 року Октябрським р/с м.Полтави за ч.2 ст.185, ч.3 ст.15, ч.2 ст.185, ч.1,4 ст.70 КК України на 4 роки і 1 місяць позбавлення волі;

10). 07.06.2012 року Октябрським р/с м.Полтави за ч.2 ст.185, ч.3 ст.15, ч.2 ст.185, ч.1,4 ст.70 Кк України на 4 роки і 1 місяць позбавлення волі;

11). 01.12.2016 року Київським р/с м.Полтави за ч.1 ст. 28, ч.2 ст.125 КК України на 2 роки обмеження волі;

12). 04.10.2017 року Ленінським р/с м.Полтави за ч.3 ст.15, ч.2 ст.185, 75, 76 КК України на 2 роки позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;

13). 27.10.2017 року Київським р/с м.Полтави за ч. 2 ст. 185 КК України на 3 місяці арешту;

14). 11.09.2018 року Октябрським р/с м.Полтави за ч. 2 ст. 185, 71 КК України на 2 роки і 1 місяць позбавлення;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

ВСТАНОВИВ:

I.ДОВЕДЕНЕ ОБВИНУВАЧЕННЯ

07.06.2017 року приблизно в 00.30 год. ОСОБА_4 , перебуваючи в дворі багатоквартирного будинку № 37 по вулиці Ціолковського м. Полтави, повторно, умисно, таємно заволодів автомобілем ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 червоного кольору вартістю 49822 грн. 56 к., що належить на праві користування ОСОБА_6 та під час проїзду залізничним переїздом 127 км П410 біля села Вільховий Ріг, Полтавського району та області, не впорався із керуванням вказаним транспортним засобом, допустив його перекидання і пошкодження, чим заподіяв потерпілому матеріальні збитки на суму 22 921 грн. 13 к.

II.КВАЛІФІКАЦІЯ КРИМІНАЛЬНОГО ПРАВОПОРУШЕННЯ

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфікуються за ч. 2 ст. 289 КК України незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

III.ДОКАЗИ ТА ЇХ ОЦІНКА СУДОМ

Із рапортів Полтавського ВП ГУНП в Полтавській обасті від 07.06.2018 року убачається, що 07.06.2017 року по тел.102 надійшло повідомлення від ОСОБА_6 , який проживає у квартирі АДРЕСА_2 про викрадення минулої ночі його автомобіля ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 червоного кольору. У ході перевірки вказаний автомобіль було виявлено на залізничному переїзді в селі Свинківка, Полтавського району та області, після чого доставлений на штрафмайданчик (т. 1 а.с. 45-47).

ОСОБА_6 07.06.2017 року о 13.20 год. добровільно надав працівникам поліції наявне у нього при собі свідоцтво про реєстрацію вказаного автомобіля НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_7 , яке було оглянуто та його копія долучена до справи (т.1 а.с. 51-52).

У відповідності до п. 2.2. Правил дорожнього руху України, власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.
Відтак, ОСОБА_6 підтвердив своє право користування викраденим транспортним засобом, що не спростовано стороною захисту, отже довів заподіяння йому майнової шкоди, підтвердивши свій статус потерпілої сторони.
Допитаний в якості потерпілого ОСОБА_6 під присягою показав суду, що 06.06.2017 року приблизно о 21 годині залишив автомобіль ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 червоного кольору, 2004 року випуску, яким останні кілька років на законних підставах користувався, біля четвертого підїзду будинку № 37 по вулиці Ціолковського м. Полтави. Зачинив автомобіль на сигналізацію «Конвой», яка мала лише функцію світлового сигналу при відчиненні дрецят. Усі двері були зачинені, після чого він пішов додому та ліг відпочивати. О 7 ранку наступного дня вийшов на балкон та виявив, що вказаний автомобіль відсутній. Тоді він викликав поліцію та було проведено огляд місця події. Також зазначив, що ключі від замка запалення автомобіля він зберігав під ковриком водія. Права керування цим автомобілем більше нікому не доручав. В автомобілі на видному місці було 2 пачки цигарок. Пальне газ, приблизно 40 л. ОСОБА_4 раніше не знав і будь-яких справ із ним не мав. В подальшому працівники поліції повідомили йому, що знайши автомобіль та 16.07.2017 року він забрав його з села Тахтаулово, Полтавського району та перевіз в село Лиман-2, Решетилівського району, Полтавської області. Автомобіль мав стан після дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, після перекидання, а саме: проваленя криші, пошкодження багажника, лобового скла, численні вм`ятини, тощо. Судячи із залишку газу, на атомобілі проїхали приблизно 20-30 км.

Під час огляду від 07.06.2017 року автомобіля ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 червоного кольору, розташованого на території штрафмайданчика по вулиці Перемоги села Тахтаулове, Полтавського району та області, проведеного зі згоди володільця ОСОБА_6 , із 10.45 год. до 11.00 год., виявлено, що автомобіль має численні пошкодження та деформації, в тому числі даху (т.1 а.с. 53-55, 56).

О 14 годині 07.06.2017 року, як свідчать дані протоколу огляду, ОСОБА_4 добровільно видав працівникам поліції 5 ключів, якими, з його слів, напередодні відкривав викрадений автомобіль (т.1 а.с. 57).

Проведенням судово-медичної експертизи №771 від 19.06.2017 року, в ОСОБА_4 встановлене тілесне ушкодження у вигляді: садна шкіри тім`яної ділянки справа, яке утворилось від дії тупого предмету з обмеженою контактуючої поверхнею чи при ударі об такий та можливо в строк і за обставин на які він посилається та кваліфікуються як легке тілесне ушкодження (т.1 а.с. 58-59).

Водночас, із описової частини указаної експертизи убачається, що ОСОБА_4 безпосередньо пояснював експерту про те, що тілесні ушкодження отримав внаслідок дорожньо транспортної пригоди на автомобілі, яким заволодів напередодні. Про застосування до нього незаконних методів впливу поліцією жодним чином не повідомляв (т.1 а.с. 58 зворот).

Під час слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_4 з`ясовано cпосіб, місце, час та маршрут заволодіння транспортним засобом потерпілого, оскільки виявлені при цьому ряд суттєвих обставин об`єктивно узгоджуються із іншими здобутими в ході слідства відомостями і таким жодним чином не протирічать (т.1 а.с. 61-63).

При затриманні та особистому обшуку 07.06.2017 року ОСОБА_4 , у нього вилучено мобільний телефон Соні Еріксон з сім карткою, посвідчення водія, викрутка, ключі. Останній був забезпечений захисником та не заявляв про погане поводження, в тому числі застосування до нього заходів фізичного чи психологічного впливу з боку працівників поліції (т.1 а.с. 65-68). Таких заяв ОСОБА_4 не робив і слідчому судді Октябрського районного суду м. Полтави під час вирішення питання щодо обрання йому запобіжного заходу 09.06.2017 року (т.1 а.с. 69).

Викликаний до суду в якості свідка ОСОБА_8 , який є професійним адвокатом та надавав правому допомогу ОСОБА_4 при затриманні, заяв про застосування до свого підзахисного заходів впливу не подавав та письмово відмовився давати показання (а.с. 227).

За даними висновку експерта №67 від 01.07.2017 року, ринкова вартість автомобіля ВАЗ 21070 д.н.з. НОМЕР_1 станом на 07.07.2017 року склала 49822,56 грн. Водночас, вартість заподіяних потерпілому збитків складає 22921,13 грн. (т.1 а.с. 71-77).

Свідок ОСОБА_9 під присягою показала суду, що в червні 2017 року вона працювала черговою по переїзду 127 км Люботинської дистанції колії 11 відділку Південної залізної дороги. Однієї ночі вона побачила, що червоний автомобіль Жигулі, прямуючи на великій швидкості із села Вільховий Ріг, Полтавського району на завороті не впорався з керуванням та перевернувся на залізничному переїзді. З автомобіля вийшли два чоловіки та почали тікати. Вона намагалась їх зупинити. Далі один з чоловіків, що виліз із водійського сидіння, якого вона впізнала і підтвердила в залі суду, що це ОСОБА_4 , повернувся деякий час із нею поговорив. Потім забрав сумку з кабіни та втік. Від допомоги вони відмовились, на прохання залишитися не реагували. Зазначила, що переїзд освітлений добре, тому жодних сумнівів щодо ОСОБА_10 немає. Про пригоду вона одразу доповіла диспетчеру та невдовзі прибула поліція, яка оглянула місце пригоди та вилучила автомобіль.

Під час досудового розсідування вона офіційно упізнавала ОСОБА_4 , який перебував в легковому автомобілі, що перекинувся 07.06.2017 року та якому пропонувала допомогу (т.1 а.с. 102-103).

Вилученими в установленому законом порядку на підставі ухвал слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 06.07.2017 року відомостями локалізації номерів мобільних телефонів ОСОБА_4 № НОМЕР_3 та ОСОБА_11 № НОМЕР_4 з`ясовано, що за період приблизно із 21 години 06.07.2017 року по 02.41 годин вони переміщуються приблизно одним маршрутом до села Божківське Полтавського району та області. При цьому мобільний телефон ОСОБА_4 з 00.00 годин до 00.47 год. 07.07.2017 року пересувався в межах дії веж по вулиці Мазепи (раніше Калініна), 11 та Степового Фронту, 48 а, після чого в районі дії веж на вулицях Європейській (раніше Фрунзе), 86а, Овочевій, 3, Пушкіна,119а, Соборності (раніше Жовтневій), 43, Площі Незалежності, 16, Спаській, 10 та селі Божківське, Полтавського району (т.1 а.с. 110-128).

Достовірність користування ОСОБА_4 мобільним телефоном № НОМЕР_3 підтверджується, окрім вказаних ним самим на досудовому слідстві зазначених відомостей, які відображені у відповідних процесуальних документах, даними про його систематичні перемовин зі своєю матір`ю ОСОБА_12 , яка мала № НОМЕР_5 та свідком ОСОБА_11 з №.

Допустимість вилучених телефонних з`єднань в якості доказів підтверджується даними про їх отримання уповноваженими суб`єктами на підставі відповідних ухвал суду за наявності на те підстав. Закінчення на момент отримання слідчим відомостей за цими ухвалами строку їх дії, за умови, що слідчим ці ухвали своєчасно звернуто до виконання безпосередньо відповідному оператору мобільного зв`язку, від якого заперечень не надходило, на думку суду, не є суттєвим та принциповим порушенням вимог КПК України, тому не тягне визнання доказів недопустимими безумовно лише на цій підставі. При цьому такі відомості були отримані в рамках строків досудового розслідування та відкриті стороні захисту. Відтак, порушень вимог ст. ст. 163-166 КПК України суд не вбачає.

Свідок ОСОБА_13 , яка працює слідчою Полтавского ВП ГУНП в Полтавській області та проводила досудове розслідування даного криміналного провадження, під присягою показала суду, що до обвинуваеного та інших учасників процесу жодних заходів фізичного чи психологічного впливу не застосовувала. Такі заходи не застосовувались і в її присутності, скарг на такі заходи теж не надходило. Обвинувачений давав показання добровільно, в тому числі щодо номеру свого телефону. Номери телефонів інших свідків теж вписувались до відповідних протоколів виключно із їх слів. По закінченню досудового розслідування викрадений автомобіль був переданий на зберігання потерпілому і останній не заперечував можливості надати його стороні захисту для огляду і вказав у розписках та інших документах відповідні адреси його зберігання.

Проведеною за ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 08.12.2017 року (а.с. 168) перевіркою в рамках досудового розслідування працівниками Служби безпеки України не було виявлено в діях працівників поліції, на яких скаржився обвинувачений ОСОБА_4 , ознак кримінальних правопорушень, тому таке провадження 14.12.2018 року було закрите (а.с. 240).

Під час такої перевірки були допитані: слідча ОСОБА_13 , а також оперуповноважені кримінальної поліції Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які категорично заперечили застосування до ОСОБА_4 заходів впливу.

За даними журналів «Обліку запрошених, відвідувачів, доставлених до Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області», «Обліку осіб, утримуваних в ІТТ №1 ГУНП в Полтавській області», «Первинного обстеження осіб, що утримуються в ІТТ№1 ГУНП в Полтавській області», «Реєстрації виводу з камер затриманих і взятих під варту осіб, що утримуються в ІТТ №1» ОСОБА_4 за час перебування жодних претензій до поліції не мав, скарг на стан здоров`я не висловлював, за медичною допомогою не звертався, характерні тілесні ушкодження в нього не виявлялись. Проведеним службовим розслідуванням від 13.04.2018 року, відомості, які стали підставою для проведення службового розслідування не знайшли свого підтвердження.

Керуючись засадами безпосередності доказів, суд не приймає до уваги жодних визнавальних показань обвинуваченого ОСОБА_4 , даних ним під час досудового розслідування.

Водночас, зібрані у справі докази, які суд вважає належними, допустимим та достовірними у своїй сукупності поза розумним сумнівом доводять провину ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

З цих підстав суд вважає недостовірними показання обвинуваченого ОСОБА_4 про те, що він не вчиняв цього злочину, а вночі 07.06.2017 року ходив від свого товариша ОСОБА_16 до подруги ОСОБА_17 , в якої залишився ночувати, а вранці по вулиці Ціолковського м. Полтави був затриманий працівниками поліції. Після чого, з його слів, до нього були застосовані заходи фізичного та психологічного впливу і він був змушений зізнатися у вчиненні цього злочину. Водночас, суд приймає до уваги його показання, що в грудні 2016 року він звільнився з місць позбавлення волі та ніде офіційно не працював, підтверджених доходів не має, за цей час отримав чергові дві судимості за крадіжки та наразі вже відбуває покарання.

При цьому, суд зазначає, що ОСОБА_4 про ОСОБА_16 та ОСОБА_18 ні під час досудового слідства, ні під час судового розгляду, який тривав достатньо великий час, не повідомляв, і ці свідчення в установленому законом порядку ч.4 ст. 290 КПК України не відкривались стороні обвинувачення.

Допитаний судом в якості свідка ОСОБА_11 , який працював слюсарем автомайстерні, заперечив, що в ніч на 07.06.2017 року потрапляв у дорожньо-транспортну пригоду, в тому числі, на викраденому автомобілі Жигулі червоного кольору. При цьому зазначив, що в червні 2017 року був наркозалежним. Наявність у нього мобільного телефону та номеру, який раніше повідомляв слідчому не спростовував, однак наразі цей номер та номер мобільного телефону ОСОБА_4 забув.

Суд зазначає, що ОСОБА_11 під час досудового слідства підтверджував обставини справи, однак, зважаючи, що на час допиту судом він відбував покарання за інший злочин в установі виконання покарань, раніше за вироком суду був спільником ОСОБА_4 (а.с. 155-159) та разом із ним відбував покарання, тому, на думку суду, достовірність цих показань є вкрай низькою та вмотивована забезпеченням уникнення його товаришем кримінальної відповідальності.

Відтак, суд, в частині заперечення обставин події кримінального правопорушення, їх відхиляє, оскільки вони не узгоджуються із іншими зібраними у справі доказами.

Свідок ОСОБА_12 , яка є матір`ю обвинуваченого ОСОБА_4 , скористалась своїм правом, передбаченим ст. 63 Конституції України, та відмовилась від надання показань. Водночас, не спростовувала суду, що раніше повідомляла свій номер мобільного телефону.

Висновками проведених у справі судово-дактилоскопічних експертиз № 1653 від 22.06.2017 року, № 1765 від 06.07.2017 року, № 1894 від 17.07.2017 року констатована неможливість ідентифікації виявлених на предметах викраденого автомобіля слідів рук лише через непридатність дактилокарт ОСОБА_4 , оскільки якість відтисків його пальців рук на дактилокарті виявилась незадовільною (т.1 а.с. 79-101).

На заперечення сторони захисту щодо неналежності суб`єкта вручення обвинувального акту ОСОБА_4 , суд зазначає, що ця обставина, навіть у разі її доведення, не тягне за собою недопустимості доказів та суттєво не впливає на обсяг обвинувачення. При цьому суд зазначає, що розписки про вручення обвинувального акту адресовані саме прокурору ОСОБА_3 , а безпосереднє передання їх обвинуваченому та захиснику слідчою ОСОБА_13 , за умови, що передана копія обвинувального акту та її оригінал наявний у справі є повністю тотожними, не порушує права обвинуваченого на захист та на справедивий розгляд його справи судом встановленим законом.

Щодо невідкриття речового доказу викраденого автомобіля ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 стороні захисту, суд зазначає, що указаний автомобіль по завершенню досудового розслідування був переданий потерпілому та останній не приховував його місцезнаходження, про що зазначав у відповідних процесуальних доументах, зокрема розписці про його отримання. При цьому одних клопотань про безпосередній огляд цього автомобіля не надходило. І на слідчого не покладено обов`язку забезпечувати доставлення обвинуваченого, який був на свободі (мав запобіжний захід у виді домашнього арешту лише у нічний час) та його захисника до місцезнаходження громіздкого речового доказу. Обвинувачений та сторона захисту письмово повідомили про відкриття їм матеріалів провадження, тому були достовірно обізнані щодо предмету злочину. При цьому вони не надали суду відомостей, що слідчий або потерпілий забороняли або якимось іншим чином перешкоджали їм огляду вилученого автомобіля. За таких обставин, з огляду на ознайомлення обвинуваченого і його захисника з протоколом огляду вилученого автомобіля, його фотокартками, постановою про приєднання його в якості речового доказу та розпискою про його отримання і місце зберігання, відсутності клопотань про його доставлення до місця провадження досудового розслідування, а також відсутності доказів заборони доступу до нього, суд вважає, що відомості про речовий доказ були відкриті стороні захисту, тому порушень вимог ч.4 ст. 290 КПК України в цій частині не вбачає.

IV.МОТИВИ ПРИЗНАЧЕННЯ ПОКАРАННЯ.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості злочину, який відноситься до тяжких, та внаслідок нього заподіяні суттєві матеріальні збитки, які залишились не відшкодованими.

Також суд бере до уваги особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, не одружений, не працює, посередньо характеризується, на обліках в наркологічному та психіатричному диспансерах не перебуває.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого не встановлено.

Відповідно до ст.67 КК України обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого є: рецидив злочинів, оскільки має не погашену судимість і за умисні злочини, які не утворюють повторність.

Обставина, яка ставилась в якості обтяжуючої покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння не знайшла свого підтвердження, оскільки відповідного освідування обвинуваченого не проводилось.

За таких обставин, суд приходить до висновку про не можливість виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів без ізоляції від суспільства, тому вважає за необхідне призначити покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції інкримінованої статті із застосуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України.

V.ВИРІШЕННЯ ЦИВІЛЬНОГО ПОЗОВУ.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 (а.с. 26-29) підлягає задоволенню частково, виходячи з меж пред`явленого обвинувачення та доведених в судовому засіданні розмірів матеріальної та моральної шкоди.

Зокрема, встановлена вартість викраденого автомобіля, який був приведений у непридатний для використання за цільовим призначенням стан, складає 49822 грн. 56 к., тому саме ця сума підлягає стягненню із обвинуваченого на відшкодування матеріальної шкоди. Суд зважає на те, що доказів заявленої ним вартості вказаного автомобіля 79 000 грн. він не надав. Також підлягають стягненню із обвинуваченого на користь потерпілого і витрати щодо транспортування та зберігання викраденого автомобіля в сумі 2400 грн., позаяк підтверджуються відповідною квитанцією ФОП ОСОБА_19 №08-125 від 16.07.2017 року (а.с. 29).

При вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди суд бере до уваги вимоги добросовісності, розумності та справедливості та вважає доведеним, що потерпілий дійсно зазнав моральних страждань внаслідок позбавлення права користування єдиним засобом механічного пересування та змушений був докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Тому вимоги про стягнення моральної шкоди в сумі 10 000 грн. підлягають задоволенню повністю.

VI.МОТИВИ ІНШИХ РІШЕНЬ СУДУ.

Долю речових доказів необхідно вирішити в порядку ст.100 КПК України, а судові витрати підлягають стягненню із обвинуваченого на користь держави за проведення судових експертиз в сумі 3264 грн 96 к.

З метою забезпечення виконання вироку до вступу його в законну силу та уникнення ризиків ухилення обвинуваченого від суду і продовження злочинної діяльності, з викладених вище підстав, запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно обрати тримання під вартою.

При зарахуванні обвинуваченому термінів ув`язнення суд враховує правову позицію ВП ВС від 29.08.2018 року та з огляду на те, що інкриміноване йому кримінальне правопорушення вчинене до 20.06.2017 року зараховує йому у строк відбування покарання термін затримання із 7.06.2017 по 09.06.2017 року (3 дні), а також термін перебування його в установі попереднього ув`язнення (Полтавській установі виконання покарань № 23 у зв`язку з необхідністю участі в судових засіданнях у даному провадженні із 09.10.2018 року по дату вступу вироку в законну силу з розрахунку 1:2.

Строк ув`язнення за вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 11.09.2018 року підлягає зарахуванню обвинуваченому з 11.09.2018 року до 09.10.2018 року в строк покарання за даним вироком в порядку ч. 4 ст.70 та ст. 72 КК України з розрахунку 1:1, оскільки кримінальне правопорушення за минулим вироком вчинено після відповідних змін до ст. 72 КК України.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_20 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Октябрського районного суду м.Полтави від 11.09.2018 року більш суворим за даним вироком, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід тримання під вартою - до набрання вироком законної сили.

Строк покарання ОСОБА_4 рахувати із 05.04.2019 року.

На підставі ст.72 КК України (у відповідних редакціях) зарахувати обвинуваченому ОСОБА_4 в строк покарання період його попереднього ув`язнення із 7.06.2017 по 09.06.2017 року та із 09.10.2018 року по дату вступу вироку в законну силу з розрахунку, що один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі, а також із 11.09.2018 року до 09.10.2018 року з розрахунку, що один день тримання під вартою відповідає одному дню позбавлення волі.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути із обвинуваченого ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_6 52 222 (п`ятдесят дві тисячі двісті двадцять дві) грн. 56 к. на відшкодування матеріальної шкоди та 10 000 (десять тисяч) грн. на відшкодування моральної шкоди.

Стягнути із обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави 3264 (три тисячі двісті шістдесят чотири) грн. 96 к. судових витрат за проведені судові експертизи.

Речові докази: диски із записами слідчих дій та аудіозаписом розмови потерпілого залишити зберігати при справі, автомобіль ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 червоного кольору - повернути потерпілому ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м. Полтави протягом 30 днів із дня його проголошення.

СуддяОСОБА_1