Справа № 752/8686/18
Провадження №: 1-кп/752/565/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2019 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві судовий розгляд кримінального провадження № 0001951 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Сакського району АР Крим, громадянина України, з освітою середньою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

20.11.2003 року Центральним районним судом м. Сімферополя за ч.1 ст.185; ч.2 ст. 186; ч.3 ст. 186, з застосуванням ст.ст. 69, 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки;

01.02.2006 року Центральним районним судом м. Сімферополя за ч. 2 ст. 187; ч. 2 ст. 190, з застосуванням ст.ст. 69, 70, 71 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 5 днів;

30.03.2011 року Сакським міським судом АР Крим за ч. 2 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців

14.03.2016 року Оріхівським районним судом Запоріжської області за ст. 391 КК України, з застосуванням ст. 71 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 7 місяців, від відбування якого звільнений 17.01.2018 року по відбуттю строку,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Житомира, громадянина України, з освітою середньою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

28.05.2002 року Богунським районним судом м. Житомира за ч.3 ст.185 КК України, з застосуванням ст. 69 КК України, до покарання у виді арешту на строк 2 місяці;

26.12.2002 року Богунським районним судом м. Житомира за ч.3 ст.185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

14.05.2003 року Богунським районним судом м. Житомира за ч.3 ст.185 КК України, з застосуванням ст. 70 ч.4 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців;

06.03.2009 року Корольовським районним судом м. Житомира за ч.3 ст. 185; ч.2 ст. 186 КК України, з застосуванням ст.ст. 70,71 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців, від відбування якого звільнений 15.05.2012 року умовно-достроково на невідбутий строк 11 місяців 14 днів,

обвинувачених за ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України,

з участю сторін та інших учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5 ;

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ;

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

потерпілої ОСОБА_10 ,

В С Т А Н О В И В :

06.03.2018 року близько 23.25 год., ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , маючи намір вчинити таємне викрадення чужого майна, діючи за попередньою змовою групою осіб, підійшли з тильного боку від входу до гаражного боксу, що розташований на відстані приблизно 20 метрів від будинку АДРЕСА_3 , який належить потерпілій ОСОБА_10 .
Реалізуючи спільний злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна шляхом проникнення, користуючись темною порою доби, відсутністю сторонніх осіб та вважаючи, що за ними ніхто не спостерігає, використовуючи обставини того, що бокова частина металевого елементу каркасу вищевказаного боксу віджата, проникли до гаража ОСОБА_10 .
Зокрема, в цей час коли ОСОБА_7 залишився стояти ззовні гаража, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою, згідно відведеної ролі, проник в середину гаражного боксу, звідки викрав та передав ОСОБА_7 , в період часу приблизно з 23 год. 25 хв. по 23 год. 50 год. 36 пар чоловічих тапочок, вартість однієї 113 грн. 00 коп., загальною вартістю 3840 грн., та 7 пар жіночих тапочок, вартість однієї пари 63 грн., загальною вартістю 440 грн. 00 коп., а всього чужого майна, яке належить потерпілій ОСОБА_10 , на загальну суму 4280 грн. 00 коп..
Однак, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 спільний злочинний умисел не довели до кінця з причин, що не залежали від їх волі, та не змогли розпорядитися викраденим майном, оскільки працівниками поліції було затримано ОСОБА_7 разом з викраденим майном, що належить ОСОБА_10 , поряд з місцем вчинення кримінального правопорушення, та ОСОБА_6 було затримано в приміщенні гаража, тобто безпосередньо на місці вчинення кримінального правопорушення.
Тобто, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 суд визнає винними за ч.3 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України, - замах на таємне викрадення чужого майна, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у сховище.
Обвинувачений ОСОБА_7 , після роз`яснення суті обвинувачення, визнавши себе винним, підтвердив вищезазначені обставини. Пояснив, що 06 березня 2018 року він разом з ОСОБА_11 поверталися з роботи, оскільки робили ремонти в під`їздах. З ними був ще один хлопець, по імені ОСОБА_12 . Вони з ОСОБА_11 направилися за гаражі і помітили, що в одному з гаражів відігнута металева стінка, вони цього не робили. Вирішили проникнути в середину. ОСОБА_13 скинув куртку і проліз в середину гаража, а він залишився зовні. Через певний час ОСОБА_13 передав пакети з речами, які він відносив в бік. Однак через певний час приїхав наряд поліції. Його затримали поряд з гаражами біля викрадених речей, якими виявилися тапочки, а ОСОБА_14 затримали прямо в гаражі. У вчиненому розкаюється. Просить врахувати, що має незадовільний стан здоров`я, постійне місце проживання в Житомирській області, де живуть батьки, раніше був судимий, однак після звільнення в 2012 році злочинів не вчиняв. Щодо провадження, яке відносно нього в Житомирі, то там не поділив речі з минулою жінкою.

Обвинувачений ОСОБА_6 , після роз`яснення суті обвинувачення, визнавши себе винним, підтвердив вищезазначені обставини та по суті підтвердив показання ОСОБА_7 , щодо обставин крадіжки. Показав, що він проник всередину гаража через дірку, яка уже була в ньому. Куртку залишив зовні, там були певні документи, в тому числі довідка про звільнення з місць позбавлення волі. З гаража передав ОСОБА_15 пакети з речами. Пізніше його прямо в гаражі затримала поліція. В м. Києві місця проживання немає, сам з АР Крим, Сакський район, однак після звільнення туди не поїхав.

Крім визнавальних свідчень обвинувачених, їх винність у вчиненні кримінального правопорушення повністю підтверджується сукупністю доказів безпосередньо досліджених судом.

Зокрема, потерпіла ОСОБА_10 повідомила, що вночі з 06 на 07 березня 2018 року зателефонував сусід і сказав, що до її гаража хтось проник. Коли прийшла до гаража, то там побачила затриманого обвинуваченого ОСОБА_7 , який казав, що просто проходив поруч. Коли відкрила гараж, то в одній з коробок ховався обвинувачений ОСОБА_6 , якого вивела поліція. Крадії винесли з гаража взуття та віднесли до гаражних боксів неподалік. Усе майно повернули. Як побачила, з боку гаража була віджата стінка, і в дірку, яка утворилася, могла пролізти людина. Також знайшли куртку біля гаража, в якій була довідка про звільнення. Пригадує також, що знайшли в гаражі металеву штуку, якої раніше не було. Щодо покарання, покладається на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_16 суду показав, що 06 березня 2018 року приїхав додому. Помітив, що в одному з гаражів відхилена металева стінка. Через вікно бачив, що підходило спочатку три особи, а пізніше до гаража підійшло тільки двоє. Він зателефонував в поліцію. Коли спустився донизу, помітив, що від гаража одна особа відходить і в цей час приїхала поліція. Він кинувся наздоганяти чоловіка, яким виявився ОСОБА_17 , коли той почав тікати. Пізніше неподалік знайшли речі з гаража, куртку з довідкою про звільнення. Потім в гаражі затримали обвинуваченого ОСОБА_18 .

Додатково винність обвинувачених підтверджується:

протоколом огляду місця події в якому відображено, що в ході огляду металевого гаража, що напроти будинку № 11 по проспекту Голосіївському в м. Києві та прилеглої до нього території, було виявлено пошкодження з тильного боку гаража, та в дальньому кутку гаража було виявлено ОСОБА_14 , неподалік гаража виявлено в пакетах чоловіче та жіноче взуття, поруч з гаражем виявлено куртку в якій була довідка про звільнення на ОСОБА_6 та свідоцтво про присвоєння робітничої кваліфікації ОСОБА_19 . Обставини огляду зафіксовані на фото таблицях в додаток до протоколу;

протоколом про визнання речових доказів, зокрема чоловічого та жіночого взуття, яке було знайдено поруч з гаражем та яке під розписку повернуто потерпілій ОСОБА_10 .

Вищезазначені докази, суд вважає належними та допустимими, і такими, що узгоджуються між собою та в сукупності підтверджують ту обставину, що обвинувачені вчинили кримінальне правопорушення, у вчиненні якого суд визнає їх винуватими, тобто за формулюванням обвинувачення, визнаного судом доведеним.
Суд відкидає та не бере до уваги посилання в обвинуваченні на обставини того, що саме обвинувачені вчинили «віджим» бокової частини металевого елементу гаража, утворивши отвір для проникнення. Зазначені обставини заперечували самі обвинувачені, які по суті визнали себе винними, відмітивши, що зазначений отвір в гаражі уже був і вони лише ним скористалися з метою проникнення. Доказів, які би спростували твердження обвинувачених, прокурор не надав. Відсутні також докази, які би підтверджували показання потерпілої в частині того, що в гаражів був виявлений металевий предмет який її не належав, оскільки про його виявлення, відсутня інформація в протоколі огляду.
При призначенні покарання обвинуваченим, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, особи винних.
Так, обвинувачений ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий, за місцем відбування покарання за останнім вироком, від відбування якого був звільнений лише в січні 2018 року, про що свідчить довідка про звільнення, характеризується негативно.

Обвинувачений ОСОБА_20 раніше також неодноразово судимий, що підтверджується довідкою-вимогою про судимості, щодо нього ще одне кримінальне провадження за обвинуваченням по ч.2 ст. 185 КК України знаходиться в одному з судів Житомирської області та відповідно до ухвали Корольовського районного суду м. Житомира, він перебуває в розшуку.

Посилань на існування обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинувальний акт не містить, і в ході судового розгляду обставин які пом`якшують покарання, не встановлено.
Ураховуючи обставини вчинення злочину, особи обвинувачених, позицію прокурора та міркування потерпілої щодо покарання, суд вважає за необхідне, користуючись принципом індивідуалізації покарання та враховуючи персональну роль та ступінь участі обвинувачених у вчиненні злочину, призначити ОСОБА_7 та ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі.

Підстав для можливості застосування до обвинуваченим, які раніше неодноразово судимі, в тому числі за вчинення злочинів проти власності, звільнення від відбування покарання з випробуванням, суд не знаходить.

Лише таке покарання, як вважає суд, є необхідним і буде достатнім для виправлення обвинувачених та попередження нових злочинів.

Запобіжний захід обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у виді тримання під вартою, до вступу вироку в законну силу, залишити без змін.

Враховуючи, що суд прийшов до висновку про необхідність засудження обвинувачених до позбавлення волі, відповідно до вимог ст.72 КК України, попереднє ув`язнення, починаючи з 07.03.2018 року (день затримання відповідно до протоколів затримання), з розрахунку день за день, зарахувати обвинуваченим у строк покарання.
Питання щодо речових доказів вирішити згідно ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
Запобіжний захід обраний обвинуваченому ОСОБА_6 у виді тримання під вартою, до вступу вироку в законну силу, залишити без змін.

Строк покарання ОСОБА_6 рахувати з 03.01.2019 року, та відповідно до вимог ст.72 КК України, попереднє ув`язнення, починаючи з 07.03.2018 року (день затримання відповідно до протоколу затримання) по 03.01.2019 року включно, з розрахунку день за день, зарахувати обвинуваченому ОСОБА_6 у строк покарання.
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
Запобіжний захід обраний обвинуваченому ОСОБА_7 у виді тримання під вартою, до вступу вироку в законну силу, залишити без змін.

Строк покарання ОСОБА_7 рахувати з 03.01.2019 року, та відповідно до вимог ст.72 КК України, попереднє ув`язнення, починаючи з 07.03.2018 року (день затримання відповідно до протоколу затримання) по 03.01.2019 року включно, з розрахунку день за день, зарахувати обвинуваченому ОСОБА_7 у строк покарання.
Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити обвинуваченим та прокурору.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 діб з дня проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчисляється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_21