Категорія:ч.2 ст. 185 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Волинської області ОСОБА_9 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 грудня 2018 року щодо ОСОБА_7 (ЄРДР №0003280),
В С Т А Н О В И В
Вказаним вироком суду обвинувачений ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканць АДРЕСА_1 , з середньою-спеціальною освітою, неодружений, не працює, українець, громадянин України, раніше судимий
09 жовтня 2018 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ч.1, ч.3 ст. 185 КК України, на підставі ч.1 ст. 70 КК України на 3 роки позбавлення волі;
засуджений за:
ч. 2 ст.185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, до покарання за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 жовтня 2018 року і остаточно визначено до відбування 3 (три) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.
Строк відбуття покарання постановлено рахувати з 09 жовтня 2018 року.
Цим вироком стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 в користь ТзОВ «РУШ» 270, 56 грн. матеріальних збитків.
Також вирішено долю речових доказів, - оптичного диска СD-R марки «Arena», 700 МВ, 52Х, які слід залишити при матеріалах кримінального провадження.
ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що він 07 вересня 2018 року близько 10:11 год. в приміщенні магазину «EVA», що на вул. Київський майдан, буд. 11 в м. Луцьк, умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу таємно викрав із полиці вказаного магазину флакон чоловічої туалетної води марки «Аззаро Хром» 100 мл., вартістю 630, 20 грн., чим спричинив ТзОВ «РУШ» матеріальних збитків на вказану суму.
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеності винуватості та правильності кваліфікації дій обвинуваченого, вважає, що вирок суду підлягає скасуванню, у зв`язку із неправильним застосуванням судом кримінального закону.
Вказує, що судом першої інстанції порушено правила призначення покарання. Зокрема, місцевим судом, при призначенні остаточного покарання ОСОБА_7 за сукупністю злочинів застосовано не передбачений ст. 70 КК України принцип приєднання до призначеного покарання частково не відбутого покарання за попереднім вироком, що суперечить положенням ст. ст. 50, 65 КК України. Апелянт просить вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарання, призначеного за цим вироком і покарання, призначеного вироком Луцького міськрайонного суду від 09 жовтня 2018 року, остаточно призначити покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі. Зарахувати в строк відбування покарання відбуте частково покарання за попереднім вироком, в решті вирок залишити без змін.
Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку та доводи апеляції, прокурора, який апеляцію підтримав і просив вирок суду скасувати та ухвалити новий, представника цивільного позивача, який підтримав думку прокурора, обвинуваченого ОСОБА_7 , який вважає скаргу обгрунтованою, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд вважає, що апеляція підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
Згідно з ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України відповідають фактичним обставинам справи, які ніким не оспорюються.
Кваліфікація злочинних дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 185 КК України є правильною і також ніким з учасників провадження не оспорюється.
Що стосується тверджень прокурора про невідповідність призначеного покарання особі обвинуваченого та тяжкості кримінального правопорушення, то такі на увагу не заслуговують.
Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні покарання враховується ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Ці вимоги закону при призначенні ОСОБА_7 покарання судом дотримані.
Зокрема, при призначенні ОСОБА_7 покарання враховано, що ним вчинено злочин середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який вину визнав та щиро розкаявся у вчиненому, однак раніше судимий за вчинення умисного корисливого злочину, збитки потерпілій стороні не відшкодовані, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення, тому суд першої інстанції вірно прийшов до висновку, що його виправлення та перевиховання не можливе без ізоляції від суспільства та призначив покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України.
До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд відніс щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_7 не встановлено.
Обране ОСОБА_7 судом покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому підстав для зміни чи скасування вироку колегія суддів не вбачає.
Врахувавши усі обставини кримінального провадження, а також те, що прокурором ні в апеляційній скарзі, ні в судовому засіданні не наведено жодних доводів щодо невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості та особі обвинуваченого внаслідок його м`якості, колегія суддів приходить до висновку, що суд, реалізувавши принципи законності, справедливості та обґрунтованості, призначив ОСОБА_7 покарання, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Разом з тим, суд в резолютивній частині, при призначенні остаточного покарання за ч. 4 ст. 70 КК України, невірно зазначив про часткове приєднання до покарання, призначеного за цим вироком, невідбутої частини покарання за вироком Луцького міськрайонного суду від 09 жовтня 2018 року, остаточно визначивши до відбуття ОСОБА_7 3 (три) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі, оскільки згідно положень ст. 70 КК України в даному випадку слід застосувати принцип складання покарань.
Враховуючи те, що суд першої інстанції вірно призначив покарання у цьому провадженні та встановив, що дане покарання 3 роки позбавлення волі та покарання, призначене за вироком Луцького міськрайонного суду від 09 жовтня 2018 року, підлягають частковому складанню на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, однак помилково вказав про приєднання покарань в резолютивній частині вироку. Колегія суддів приходить до висновку, що вказана помилка не може бути підставою для скасування чи зміни судового рішення, а тому вирок суду слід залишити без змін, вказавши, що на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарання, призначеного вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 жовтня 2018 року та покарання, призначеного за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 грудня 2018 року, остаточно визначено до відбуття 3 (три) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.
З вищенаведених підстав, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково.
Керуючись ст. ст. 404, 407, 408, 409 КПК України, апеляційний суд,
У Х В А Л И В
Апеляцію заступника прокурора Волинської області ОСОБА_9 задовольнити частково.
Вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 грудня 2018 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання залишити без змін.
Вважати, що ОСОБА_7 на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарання, призначеного вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 жовтня 2018 року та покарання, призначеного за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 грудня 2018 року, остаточно визначено до відбуття 3 (три) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Головуючий
Судді