Ухвала
03 грудня 2018 року
м. Київ
Провадження № 51-10037ск 18

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Куйбишевського районного суду Запорізької області від 31 жовтня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 23 серпня 2018 року щодо останнього,

встановив:
У касаційній скарзі захисник порушує питання про перегляд вказаних судових рішень у касаційному порядку.

Однак, касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України в касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка її подає, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Таке обґрунтування має узгоджуватися з положеннями ч. 1 ст. 438 КПК України, згідно з якими підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).

Отже, посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК, що є підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи.
Як убачається з касаційної скарги, захисник оскаржує судові рішення лише в частині неправильного застосування кримінального закону, а саме ст. 72 КК України про зарахування ОСОБА_5 строку попереднього ув`язнення у строк покарання.

Разом з тим, як вбачається з доданих копій судових рішень, ОСОБА_4 вирок районного суду в апеляційному порядку в частині зарахування в строк покарання строк попереднього ув`язнення не оскаржував, а апеляційний суд відповідно до вимог ст. 404 КПК України, в цій частині його не переглядав і свого рішення не приймав.

Таким чином, позиція захисника щодо неправильного застосування апеляційним судом ст. 72 КК України є незрозумілою, оскільки апеляційний суд в цій частині вирок не переглядав та свого рішення не приймав, за відсутності з цих підстав апеляційних вимог.

Незважаючи на те, що судами вже прийнято рішення про зарахування ОСОБА_5 строку попереднього ув`язнення у строк відбуття покарання, сторона захисту не позбавлена права звернутися із проханням про перерахування засудженому строку попереднього ув`язнення в строк відбуття покарання в порядку визначеному у Розділі VIII «Виконання судових рішень» з клопотанням до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, щодо застосування положень ч. 5 ст. 72 КК України, оскільки ці судові рішення були прийняті до постанови Великої Палати, тобто до 29.08.2018 року.

У зв`язку із зазначеним, керуючись вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України, суд касаційної інстанції вважає, що касаційну скаргу ОСОБА_4 слід залишити без руху, надавши йому п`ятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених недоліків.

При повторному зверненні до суду захисником має бути підтверджено, що ним не пропущено цей строк.

На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 429 Кримінального процесуального кодексу України, суд

постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 залишити без руху, надавши йому п`ятиденний строк з дня отримання ним копії даної ухвали для усунення вказаних недоліків.
У разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, така скарга повертається особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3