Справа № 161/4419/19
Провадження № 1-кс/161/2482/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 21 березня 2019 року

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,представника заявника ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «МДЛ» в особі представника ОСОБА_3 про скасування арешту майна,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 в інтересах ТОВ «МЛД» звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна, зазначає, що СУ ГУНП у Волинській області 02.07.2018 року розпочато здійснення досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000279, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України.

На підставі ухвали слідчого судді від 28.12.2018 року, 02.01.2019 року було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено наступні речі та документи, а саме: 1) вісім системних блоків персональних комп`ютерів, флеш-носії, які встановлені (під`єднані) до системних блоків, всього 7 штук, без ідентифікуючих ознак, паперова папка з копіями документів на 66 аркушах, грошові кошти, загальною сумою 800 гривень, чотири свічі.

Ухвалою слідчого судді від 04.01.2019 року було частково задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на: 1) вісім системних блоків персональних комп`ютерів з наступними серійними номерами: 1. CZC916596Q, 2. CZC9165965, 3. CZC9285Y5K, 4. YKDL041819, 5. CZC9164DVX, 6. CZC9285Y5R, 7. YK9A066740, 8. CZC928547L; 2) флеш-носії, які встановлені (під`єднані) до системних блоків, всього 7 штук, без ідентифікуючих ознак; 3) паперову папку з копіями документів на 66 аркушах; 4) чотири свічі, з наступними серійними номерами: 619, 684, 683, 3.

Відповідно до листа заступника Волинського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України ОСОБА_6 від 28.02.2019 року № 19/103/12-1296, експертизу комп`ютерної техніки та програмного забезпечення по зазначених об`єктах було виконано.

На разі відомостей про повідомлення особам про підозру немає, отже слідчим встановлено відсутність у обладнання, яке використовувалось ТОВ «МДЛ» ознак надання доступу до азартних ігор, таким чином, на думку заявника, потреба в подальшому застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна відпала.

Статус ТОВ «МЛД», як володільця вказаного майна, крім вилучених документів, підтверджується також договором суборенди нежитлового приміщення за адресою: Волинська область, м. Луцьк пр. Грушевського, 1 від 01.10.2016 року.

За допомогою вилученого майна ТОВ «МЛД» розповсюджувались державні лотереї на підставі договору передоручення №МД-01-10-2018 та додаткових угод до нього.

Крім того, на комп`ютерній техніці, яка була вилучена під час обшуку, містилось програмне забезпечення, яке забезпечує процес розіграшу білета державної грошової лотереї відповідно до укладеного ТОВ «МЛД» ліцензійного договору № МД-01-10-2018.

Зважаючи на вищенаведене, представник заявника просить скасувати арешт майна, вилученого 02.01.2019 року за адресою: Волинська область, м. Луцьк, пр. Молоді, 5, та зобов`язати слідчого та прокурора у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000279, повернути ТОВ «МЛД» вилучене майно,

В судовому засіданні представник заявника клопотання підтримав у повному обсязі з підстав у ньому заявлених, просив його задовольнити.

Слідчий та прокурор в судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання. Слідчий вказував, що на даний час експертиза, яка була призначена ухвалою слідчого судді виконана, однак не в повному обсязі, у зв`язку з чим, ним готується клопотання про призначення додаткової експертизи, а тому потреба в арешті майна не відпала.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання дійшов наступних висновків.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Таким чином, виходячи з наведених положень ст. 174 КПК України, питання про скасування арешту розглядається слідчим суддею за відповідним зверненням осіб, визначених частиною першої цієї статті.

В судовому засіданні встановлено, що 02.07.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за №0000279, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України.

На підставі ухвали слідчого судді від 28.12.2018 року, 02.01.2019 року було проведено обшук за адресою: Волинська область, м. Луцьк пр. Молоді, 5, виявлено та вилучено наступні речі та документи, а саме, вісім системних блоків персональних комп`ютерів з наступними серійними номерами: 1. CZC916596Q, 2. CZC9165965, 3. CZC9285Y5K, 4. YKDL041819, 5. CZC9164DVX, 6. CZC9285Y5R, 7. YK9A066740, 8. CZC928547L; флеш-носії, які встановлені (під`єднані) до системних блоків, всього 7 штук, без ідентифікуючих ознак; паперова папка з копіями документів на 66 аркушах; грошові кошти, які знаходилися у касі, загальною сумою 800 гривень; чотири свічі, з наступними серійними номерами: 619, 684, 683, 3.

Постановою слідчого від 03.01.2019 року вищевказані речі та документи визнані речовими доказами.

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 січня 2019 року було частково задоволено клопотання слідчого та накладено арешт зазначене майно, за винятком грошових коштів загальною сумою 800 гривень.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 Кримінального процесуального кодексу України є арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Як визначено ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадженні слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою, гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя дослідивши матеріали, вважає, що доводи клопотання про скасування арешту є необґрунтованими, оскільки на час винесення ухвал про накладення арешту на вище перелічене майно існували підстави для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, крім того слідчим суддею не встановлено, що в подальшому застосуванні арешту відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї або іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, слідчий суддя вважає накладений арешт на майно, згідно ухвали від 04 січня 2019 року, з урахуванням наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження є необхідним та обґрунтованим, у зв`язку з чим клопотання про скасування арешту не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 174, 303, 305-307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «МДЛ» в особі представника ОСОБА_3 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження №0000279 від 02.07.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України, накладеного згідно ухвали слідчого судді від 04 січня 2019 року (справа №161/41/19) залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1