Провадження № 322/779/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2018 року смт. Новомиколаївка

НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Новомиколаївка кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Олексіївка Великоновосілківського району Донецької області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 органом досудового розслідування обвинувачується в тому, що він 29 червня 2018 року о 08 годині 05 хвилин, знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи в приміщенні магазину, належного ПП " ОСОБА_7 ", розташованого по АДРЕСА_2 , під час бесіди з продавцем вказаного магазину ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що він знаходиться у громадському місці, в присутності оточуючих і те, що за його діями спостерігають сторонні особи, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось винятковим цинізмом, з хуліганських спонукань, виявляючи явну зневагу до суспільства, спустив штани та нижню білизну, у які був одягнений, та оголив свій статевий орган, і почав демонструвати його потерпілій ОСОБА_4 , в присутності свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , тим самим проявив винятковий цинізм.

Вказані дії ОСОБА_5 під час досудового розслідування були кваліфіковані за ч. 1 ст. 296 КК України, а саме хуліганство грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося винятковим цинізмом.

Допитавши обвинуваченого, потерпілу та свідків, а також дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину не знайшло свого підтвердження у зв`язку із наступним.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні не визнав, та пояснив, що він дійсно 29 червня 2018 року о 08 годині 05 хвилин знаходився в приміщенні магазину, розташованого по АДРЕСА_2 . Проте те, що там відбувалося він не пам`ятає, оскільки перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 пояснила, що ОСОБА_5 29 червня 2018 року о 08 годині 05 хвилин, знаходився в приміщенні магазину, розташованого по АДРЕСА_2 , де вона працює продавцем. Вони згадували, як близько п`ятнадцяти років назад, він, в її присутності, оголив свій половий орган. ОСОБА_5 сказав, що він може повторити, і зняв штани. Проте, чи оголив він свій половий орган вона не бачила, так як закрилася дощечкою.

Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_8 пояснили суду, що вони дійсно влітку 2018 року, близько 08 години 00 хвилин, разом із ОСОБА_5 перебували в приміщенні магазину, розташованого по АДРЕСА_2 , де ОСОБА_4 працює продавцем. ОСОБА_5 розмовляв із ОСОБА_4 , а вони стояли позаду нього. ОСОБА_9 бачив, що у ОСОБА_5 були приспущені штани з лівого боку, і було видно частину ноги. ОСОБА_8 бачив, що ОСОБА_5 держав в руках штани. ОСОБА_4 стояла закрившись дощечкою. Чи оголив свій половий орган ОСОБА_5 , і чи бачила його ОСОБА_4 , вони не бачили.

Вказані показання свідків були підтверджені відтвореними в судовому засіданні відеозаписами відтворення обстановки та обставин події із вказаними свідками.

У протоколах вказаних слідчий дій, від 11 липня 2018 року, вказана інформація, яка не відповідає дійсності, про те, що свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_8 бачили, що ОСОБА_5 оголив свій половий орган, яка була спростована вищевказаними відеозаписами слідчих дій та показаннями вказаних свідків, у зв`язку з чим протоколи відтворення обстановки та обставин події із свідками ОСОБА_9 та ОСОБА_8 визнаються судом недопустимими доказами.

Показання потерпілої ОСОБА_4 не приймаються судом до уваги, оскільки остання, являючись потерпілою у кримінальному провадженні, зацікавлена в результатах розгляду справи, і, крім того, вона не підтвердила оголення полового органу обвинуваченим.

Вирішуючи питання про наявність підстав для визнання ОСОБА_5 винним у вчиненні інкримінованого йому злочину, суд виходить з наступного.

При ухваленні вироку, відповідно до вимог ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суд вважає за необхідне застосувати положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини, як джерела права.

Згідно п. 2 ст. 6 Конвенції кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно закону.

У справі "Кобець проти України" від 14 лютого 2008 року Європейський суд з прав людини вказав на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

У рішенні від 11 квітня 2013 року у справі "Веренцов проти України" Європейський суду з прав людини вказав, що має братися до уваги якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність.

У справах "Нечипорук і Йонкало проти України" від 21 квітня 2011 року та "Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії" від 06 грудня 1988 року Європейський суд зазначив, що суд, при оцінці доказів, керується критерієм доведеності винуватості особи "поза будь-яким розумним сумнівом" і така "доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою" (п. 150, 253).

Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом.

Відповідно до положень пункту 1 ч. 1 статті 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, в тому числі, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Відповідно до змісту ст. 92 КПК України обов`язок доказування покладений на прокурора. Саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом.

Суд оцінює надані сторонами докази, відповідно до ст. 94 цього Кодексу, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

При вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою, суд керується стандартом доведення (стандартом переконання), визначеним частинами другою та четвертою статті 17 КПК, що передбачають: 2. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. 4. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Суд зазначає, що будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, має бути спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

В порушення вищевказаного, під час розгляду справи, стороною обвинувачення не було доведено поза розумними сумнівами вину ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 373 КПК України, у випадку, якщо не доведено, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа, ухвалюється виправдувальний вирок.

Ч. 3 ст. 373 КПК України передбачено, що обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необхідність виправдання ОСОБА_5 у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України.

Речові докази та судові витрати у справі відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 17, 91 94, 371, 373 376, 393, 395, 532 КПК України, суд

з а с у д и в:

ОСОБА_6 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за частиною 1 статті 296 Кримінального кодексу України та виправдати за недоведеністю вчинення кримінального правопорушення.

Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Новомиколаївський районний суд Запорізької області, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1