Справа № 488/485/17
Провадження № 1-кп/488/30/19 р.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.2019 року Корабельний районний суд м. Миколаєва

у складі :

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

секретарів судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю сторін судового провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши під час судового розгляду по кримінальному провадженню, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000325, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Новофедорівка Сакського району АР Крим, українця, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

В С Т А Н О В И В

Згідно обвинувального акту органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення при наступних обставинах.

10.10.2015 року близько 21 години 30 хвилин ОСОБА_6 , керуючи технічно не справним автомобілем «Hyundai Accent 1.4»реєстраційний номер НОМЕР_1 , технічна несправність полягає в порушенні вимог п.п. 31.4.5 «а» ПДР України ,а саме забороняється експлуатація транспортних засобів максимальною масою до 3, 5 т., які мають залишкову висоту малюнку протектора шин менше 1, 6 мм. (на передній та задній осях його автомобіля висота протекторів шин становила 1,0 мм), з порушенням вимог п.п. 12.4 ПДР України, рухався у населеному пункті із швидкістю більше 60 км/год, а саме 100 км/год.

Рухаючись в м. Миколаєві по сухій, асфальтованій, освітленій міським електроосвітленням проїзній частині проспекту Богоявленського, з боку вул. Гагаріна у напрямку вул. 295 Стрілецької Дивізії в крайній лівій смузі руху, з включеним ближнім світлом фар головного освітлення, на перехресті проспекту Богоявленського (є головною дорогою) та вул. Літньої (є другорядною дорогою), з боку вул. Літньої на крайню праву смугу руху його смуги виїхав автомобіль «ВАЗ 2106» реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_7 , який створив водієві ОСОБА_6 небезпеку для руху, на яку ОСОБА_6 відреагував з порушенням вимог п.п. 2.3 «б», 10.1, 12.3, 12.4 ПДР України, а саме: проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, під час екстреного гальмування прийняв в право на смугу руху де зупинився автомобіль «ВАЗ 2106»реєстраційний номер НОМЕР_2 , натомість, щоб гальмувати прямолінійно на своїй смузі руху, у населеному пункті рухався зі швидкістю більше 60 км/год, а саме 100 км/год через що при виникненні небезпеки для руху, яку він об`єктивно виявив, не зміг зупинити свій транспортний засіб і безпечно об`їхати автомобіль ОСОБА_7 та допустив зіткнення з ним.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «ВАЗ 2106», реєстраційний номер НОМЕР_2 , отримав тілесні ушкодження у вигляді переламу лонної і сідничної кістки зліва з помірним зміщенням уламків, які відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості, які викликають тривалий розлад здоров`я, та відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Дана дорожньо - транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм ОСОБА_6 п.п. 2.3 «б», 10.1, 12.3, 12.4 та 31.4.5 «а» ПДР України, які знаходяться в прямому причинному зв`язку з наслідками, що настали.

Вказані дії обвинуваченого органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, пояснивши, що йому зрозуміле суть обвинувачення,вказана підстава звільнення від кримінальної відповідальності, наслідки закриття кримінального провадження з названої підстави та право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави.

Вислухавши думку сторін судового провадження, дослідивши обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, суд приходить до висновку, що заявлене клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

На підставі ст. 44 КК України встановлено, що особа, яка вчинила злочин звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених КК України. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених КК України, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

В статті 49 КК України зазначено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули відповідні строки, зокрема, три роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у вигляді обмеження або позбавлення волі.

Згідно п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності" № 12 від 23.12.2005 року, особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності заст.49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

На підставі ч. 2 п. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно із ст..285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

ОСОБА_6 відповідно до ст.. 12 КК України обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, санкція якого передбачає покарання, у тому числі у виді обмеження волі.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст.. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили, у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі, минули три роки.

Як вбачається із обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_6 вчинено 10.10.2015 року, тобто з дня вчинення ним злочину минуло вже три роки. За цей час обвинувачений від досудового слідства та суду не ухилявся, нових злочинів не вчиняв.

Таким чином, беручи до уваги, що обвинувачений, якому роз`яснено його право, передбачене ст.. 285 КПК України, заперечувати проти закриття кримінального провадження, бажав бути звільненим від кримінальної відповідальності на підставі ст.. 49 КК України,та, приймаючи до уваги вище викладене, суд вказані підстави находить достатніми для звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

В такому разі відповідно вимог, передбачених ч.2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 підлягає закриттю.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином і стягнення безпідставно нажитого майна» від 31 березня 1989 року № 3(зі змінами, внесеними постановами від 25 грудня 1992 року № 13 та 3 грудня 1997 року № 12), у разі закриття кримінальної справи з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про необхідність залишення без розгляду цивільного позову Миколаївської місцевої прокуратури № 2 в інтересах держави в особі Вітовської центральної районної лікарні про відшкодування витрат на лікування потерпілого ОСОБА_7 . В такому випадку цивільний позивач має право звернутись із відповідним позовом в порядку цивільного судочинства.

Що стосується процесуальних витрат, враховуючи, що згідно до ст.. 124 КПК України вони стягуються з обвинуваченого лише у разі ухвалення обвинувального вироку, тому витрати у кримінальному провадженні пов`язанні з проведенням експертиз, слід віднести на рахунок держави.

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 12, ч.1 ст. 49 КК України, ст.ст.285-288, 314, 369 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про звільнення його від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, від кримінальної відповідальності на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України у зв`язку закінченням строків давності.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру судових розслідувань за № 0000325 від 11.10.2015 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України - закрити.

Цивільний позов Миколаївської місцевої прокуратури № 2 в інтересах держави в особі Вітовської центральної районної лікарні про відшкодування витрат на лікування потерпілого ОСОБА_7 залишити без розгляду.

Судові витрати на проведення судової авто технічних експертиз ( акти № 1078, 1077, 1075/19, 1074/18, 1150) на загальну суму 5122 грн.60 коп. віднести на рахунок держави.

Речові докази по кримінальному провадженню: автомобілі «Hyundai Accent», реєстраційний номер НОМЕР_1 , «ВАЗ 2106», реєстраційний номер НОМЕР_2 , залишити в розпорядженні володільців.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Корабельний районний суд м. Миколаєва протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя
Корабельного районного суду
м.Миколаєва ОСОБА_1