Справа №362/6861/18 Головуючий в суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/1096/2019 Доповідач у суді 2-ї інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 березня 2019 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю:
прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27 грудня 2018 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №40000857 по обвинуваченню ОСОБА_7 , за ч. 1 ст. 286 КК України повернуто прокурору,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27 грудня 2018 року, обвинувальний акт з додатками у №40000857 по обвинуваченню ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 286 КК України повернуто прокурору для виконання вимог ст. 291 КПК України.
Своє рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки при складанні обвинувального акту не встановлено хто є власником транспортного засобу «RenaultClio Symbol» д.н.з. НОМЕР_1 , а також не встановлено хто перебував за кермом вказаного автомобіля, а також в формулюванні обвинувачення зазначено потерпілим ОСОБА_7 , а не ОСОБА_8 . Реєстр матеріалів не містить відомості про час проведення процесуальних дій, а саме щодо вручення обвинувального акту підозрюваному ОСОБА_7 . Також, обвинувальний акт не скріплений печаткою підпису прокурора.

Допущені порушення, на думку суду, свідчать про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, а тому він підлягає поверненню прокурору.
Не погоджуючись із вказаним рішенням прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та повернути обвинувальний акт до суду першої інстанції для виконання вимог ст. 314 КПК України.
На думку прокурора, в обвинувальному акті повністю викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність, формулювання обвинувачення, час, місце та спосіб скоєння злочину, що підтверджується текстом обвинувального акту.
Вказує, що відповідно до Інструкції з діловодства, затвердженою наказом Генеральної прокуратури України №130 не передбачено застосування гербової печатки щодо затвердження обвинувального акту або ж іншого процесуального документу.
Звертає увагу, що посилання суду на наявність судової практики, аналогічної рішенню яке оскаржується, є недоречним, оскільки згадані судом рішення постановлені судами за іншими кримінальними провадженнями і не мають преюдиційного значення для даного кримінального провадження відповідно до вимого чинного КПК України.
Крім того, зазначає, що реєстр матеріалів досудового розслідування є додатком до обвинувального акту, а тому його недоліки, зокрема відсутність посилання на проведення всіх процесуальних дій, самі по собі не можуть бути підставою для повернення обвинувального акту прокурору.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора в підтримку вимог та доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження та обговоривши доводи та вимоги апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення, виходячи із наступного.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
На думку колегії, судом першої інстанції вказані вимоги дотримано в повному обсязі
Процесуальне рішення, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування є обвинувальний акт, яким має відповідати вимогам ст. 291 КПК України, зокрема: містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, яке повинно містити посилання на обставини, які у відповідності до положень ст. 91 КПК України входять до предмету доказування, це подія злочину, форма вини, мотив і мета вчинення злочину, вид і розмір шкоди, завданої злочином.
Одним із рішень, яке приймається судом за результатами підготовчого засідання, відповідно до положень п.3 ч.3 ст. 314 КПК України, є повернення прокурору обвинувального акту у випадку невідповідності його вимогам КПК України.
Відповідно до п.1 ст.91 КПК України регламентовано, що у кримінальному провадженні підлягає доказуванню подія кримінального правопорушення: час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та інші обставини, які мають значення для кримінального правопорушення.

Вказані обставини повинні бути зазначені в обвинувальному акті, оскільки згідно ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування таких обставин покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого, а суд розглядає справу лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта (ч. 1 ст. 337 КПК України).
Мотивуючи своє рішення про необхідність повернення обвинувального акту, суд послався на те, що акт не відповідає вимогам ч. 2 ст. 291 КПК України, з чим погоджується і колегія суддів.
Так, відповідно до обвинувального акту ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.
Вивчення матеріалів справи, а саме, обвинувальний акт в частині формулювання обвинувачення, не дають конкретного та однозначного розуміння обвинувачення, яке пред`являється ОСОБА_7 оскільки, не встановлено хто є власником транспортного засобу «Renault Clio Symbol» д.н.з. НОМЕР_1 , а також не встановлено хто перебував за кермом вказаного автомобіля.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що в обвинувальному акті в формулюванні обвинувачення зазначено потерпілим ОСОБА_7 , а не ОСОБА_8 , що в свою чергу унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення і безперечно порушує право обвинуваченого на захист.

Вказані недоліки позбавляють можливості обвинуваченому знати у чому його звинувачують, а суду роз`яснити йому це та вирішити справу в межах обвинувачення.
Порушення вимог ч. 2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті перешкоджають повному, всебічному, об`єктивному розгляду кримінального провадження, перешкоджає суду ухвалити обвинувальний вирок чи затвердити угоду про визнання винуватості.
Доводи прокурора про те, що суд першої інстанції незаконно виніс ухвалу про повернення прокурору обвинувального акта спростовуються матеріалами провадження, оскільки в підготовчому провадженні необхідні висновки зробити можливо лише на підставі обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування тому, невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України є неприпустимою, а у даному обвинувальному акті виявлено вищезазначені недоліки.
Таким чином, на думку колегії, суд першої інстанції вірно та обґрунтовано встановив порушення вимог ст. 291 КПК України, за наявності яких ухвалив правильне рішення про повернення обвинувального акту прокурору відповідно до вимог ст.314 КПК України.
За таких обставин, ухвала суду є законною та обґрунтованою і скасуванню не підлягає. Інших порушень закону, які б тягли за собою зміну чи скасування рішення суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 413, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27 грудня 2018 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №40000857 по обвинуваченню ОСОБА_7 , за ч. 1 ст. 286 КК України повернуто прокурору без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: