Справа № 565/889/19
Провадження № 1-кс/565/222/19
У Х В А Л А

20 травня 2019 року м.Вараш

Слідчий суддя Кузнецовського міського суду Рівненської області ОСОБА_1
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
потерпілого ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань клопотання потерпілого ОСОБА_3 про встановлення процесуальних строків для виконання процесуальної дії у кримінальному провадженні № 0000307 від 18.05.2017 за ч.2 ст.342 КК України, -
в с т а н о в и в:

Потерпілий у кримінальному провадженні №0000307 від 18.05.2017 за ч.2 ст.342 КК України ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про встановлення у даному провадженні процесуальних строків прокурору ОСОБА_4 для вчинення процесуальної дії повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.342 КК України у кримінальному провадженні №0000307 від 18.05.2017.
Клопотання обґрунтовується тим, що в провадженні слідчого відділення Вараського ВП ГУНП в Рівненській області перебуває кримінальне провадження №0000307 від 18.05.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.342 КК України, де ОСОБА_3 визнано потерпілим. ОСОБА_3 вважає, що в матеріалах кримінального провадження в наявності достатньо доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення, зокрема ОСОБА_5 за вчинене діяння за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.342 КК України. При ознайомленні з матеріалами кримінального провадження встановлено, що докази вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 було здобуто під час проведення слідчих дій з червня по жовтень 2017 року. Однак, органом досудового розслідування та прокурором ОСОБА_4 не надано їм оцінку та не виконано процесуальну дію, а саме не оголошено про підозру ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.342 КК України, яку повинні були виконати відповідно до ст.276 КПК України, чим порушено ч.2 ст.113 КПК України, зокрема допущено невиправдану затримку у виконанні процесуальної дії. Однак, незважаючи на відсутність перепон та складнощів у розслідуванні та виконанні процесуальної дії, ОСОБА_5 про підозру в кримінальному провадженні №0000307 від 18.05.2017 станом на 13.05.2019 не повідомлялось.
В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_3 повністю підтримав внесене клопотання та з викладених у ньому підстав просив суд його задовольнити. В поясненнях вказав, що в матеріалах кримінального провадження містяться протоколи допиту його та ряду свідків, у яких викладені обставини про те, що ОСОБА_5 вчинив злочин, а тому вважає, що ці докази стверджують про обгрунтовану підозру останнього у вчиненні злочину, передбаченого ст. 342 КК України. Вказав, що неодноразово звертався до прокурора з питань пред`явлення підозри, однак отримував відповідь про те, що недостатньо доказів. Заперечив висловлювання прокура про те, що у діях ОСОБА_5 може бути склад адміністративного правопорушення. Вважає, що адміністративне правопорушення переросло у злочин.
Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання за безпідставністю. Вказав на те, що дійсно здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, у якому ОСОБА_3 є потерпілим. Стверджує, що на даний час не вистачає доказів для оголошення підозри ОСОБА_5 , посилаючись на те, що під час досудового розслідування встановлено, що крім ОСОБА_3 участь у подоланні опору ОСОБА_5 брало ще двоє осіб, однак від них не надійшли заяви про те, що їм заподіяна шкода і він як процесуальний керівник надав вказівку слідчому для допиту вказаних осіб. Крім того, на його думку у разі встановлення усіх обставин справи не виключається, що дії ОСОБА_5 міститимуть склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.
Вивчивши зміст клопотання, заслухавши пояснення учасників процесу, суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для його задоволення. При цьому суд врахував наступне.
Відповідно до ст.28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд. Підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право на звернення до прокурора, слідчого судді або суду з клопотанням, в якому викладаються обставини, що обумовлюють необхідність здійснення кримінального провадження (або окремих процесуальних дій) у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені цим Кодексом.
Статтею 113 КПК України встановлено, що процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.
Відповідно до ст.114 КПК України, для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку слідчий суддя, суд має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження. Будь-які строки, що встановлюються прокурором, слідчим суддею або судом, не можуть перевищувати меж граничного строку, передбаченого цим Кодексом, та мають бути такими, що дають достатньо часу для вчинення відповідних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень та не перешкоджають реалізації права на захист.
Положення ст.114 КПК України при їх аналізі у взаємозв`язку з положеннями ст.28 КПК України дають підстави для висновку, що до повноважень слідчого судді віднесено встановлення таких процесуальних строків, які стосуються розгляду питань, що віднесені до його компетенції: строків дії ухвал про забезпечення заходів кримінального провадження, у тому числі запобіжних заходів; строків вчинення слідчих дій, дозвіл на проведення яких надається слідчим суддею; інших строків, повноваження щодо встановлення яких слідчим суддею конкретизуються спеціальними нормами КПК України.
Як передбачено у ст.36 КПК України, прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. З пояснень прокурора ОСОБА_4 встановлено, що він надав вказівки для проведення допитів свідків, що вказує на неповноту досудового розслідування. Також, в судового засіданні вивлено, що дії ОСОБА_5 можуть бути кваліфіковані як адміністративне правопорушення. Викладені обставини свідчать про те, що для завершення досудового розслідування необхідно встановити додаткові обставини. Слідчий суддя не може перебирати на себе функції прокурора, визначати обсяг, зміст підозри, правову кваліфікацію, оцінювати зібрані докази.
До повноважень слідчого судді статтею 303 КПК України також віднесено розгляд скарг на окремі рішення, дії та бездіяльність слідчого чи прокурора. Наведений у ст.303 КПК України перелік таких рішень, дій чи бездіяльності є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. При цьому вищезазначеною нормою передбачено можливість оскарження до слідчого судді лише рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування. Проте така скарга потерпілим до суду не подавалась.
Відповідно до ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Статтею 26 КПК України встановлено засади диспозитивності кримінального провадження. Так, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Встановлення слідчим суддею строків проведення прокурором таких процесуальних дій, як повідомлення про підозру - суперечить вищезазначеним принципам змагальності сторін та диспозитивності кримінального провадження. Слідчий суддя не вправі перебирати на себе функції інших учасників кримінального провадження, у тому числі і функцію процесуального керівництва досудовим розслідуванням, а також втручатись у закріплену ст.ст.36, 40 КПК України процесуальну самостійність слідчого та прокурора.
За таких обставин, враховуючи, що зазначене у ст.114 КПК України встановлення слідчим суддею процесуальних строків стосується цих строків у питаннях, віднесених до його компетенції спеціальними нормами КПК України, з урахуванням положень ст.ст.22, 26, 28 КПК України, у слідчого судді відсутні правові підстави для задоволення клопотання.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.7, 22, 26, 28, 113, 114, 303, 308, 309 КПК України, слідчий суддя -
П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання потерпілого ОСОБА_3 про встановлення процесуальних строків для виконання процесуальної дії у кримінальному провадженні № 0000307 від 18.05.2017 за ч.2 ст.342 КК України, відмовити у зв`язку з безпідставністю.
Дана ухвала суду оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1