Справа № 761/28/18
Провадження № 1-в/761/479/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 листопада 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
інспектора ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Шевченківського районного суду м. Києва клопотання заступника начальника Шевченківського РВ філії ДУ «Центр пробації» в м. Києві та Київській області ОСОБА_5 про звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання,
у с т а н о в и в :
До Шевченківського районного суду м. Києва звернулася заступник начальника Шевченківського РВ філії Державної установи «Центр пробації» в м. Києві та Київській області ОСОБА_5 з поданням про звільнення ОСОБА_6 від подальшого відбування покарання.

На обґрунтування подання його ініціатор зазначила, що вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 16.07.2018 ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 120 годин.

Однак, під час відбування покарання у засудженого діагностовано хворобу епілепсія з міоклоніями, атомічними нападами, генералізованими тоніко-клонічними нападами, що перешкоджає відбуванню ОСОБА_6 призначеного йому вироком суду покарання.

Згідно з консультативним заключенням спеціалістів територіального медичного об`єднання «Психіатрія» у м.Києві від 19.10.2018 у ОСОБА_6 виявлена епілепсія з міоклоніями, атомічними нападами, генералізованими тоніко-клонічними нападами.

У зв`язку з викладеним, відповідно до висновку ЛКК Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Шевченківського району м. Києва від 23.10.2018 засудженому ОСОБА_6 необхідно виключити надмірне фізичне та емоційне навантаження.

Викладене, на думку ініціатора клопотання, є підставою для звільнення ОСОБА_6 від подальшого відбування покарання у виді громадських робіт.

У судовому засіданні представник органу пробації інспектор ОСОБА_4 подання підтримала та просила його задовольнити з наведених у ньому підстав.
Засуджений ОСОБА_6 також вважав наявними підстави для звільнення його від відбування покарання, тому просив подання задовольнити.
Прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення подання, наполягаючи, що ініціатором клопотання не доведено, що засудженому заборонені фізичні навантаження та подальше відбування покарання загрожує життю та здоров`ю останнього.
Суд, заслухавши доводи учасників розгляду, дослідивши клопотання та додані до нього документи, дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення з огляду на таке.
Вироком Шевченківського районного суду м. Києві від 16.07.2018 ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, призначено покарання у виді громадських робіт на строк 120 годин.

У подальшому 14.09.2018 засудженого ОСОБА_6 письмово ознайомлено з порядком та умовами перебування на обліку уповноваженого органу з питань пробації та умовами відбування покарання у виді громадських робіт. Засудженому видане направлення до КПУЗН Шевченківського району м. Києва для відбування призначеного покарання.

Згідно з наказом директора КПУЗН Шевченківського району м. Києва від 17.09.2018 № 28 засудженого ОСОБА_6 зараховано до відбування призначеного вироком суду покарання, складений графік виходу засудженого на роботу, у якому визначено, що останній має відпрацювати 36 годин.

Водночас, відповідно до табеля виконання громадських робіт засуджений відпрацював 14 годин та у подальшому на підприємство для подальшого відбування покарання не прибув.

Отже, виходячи з наведених обставин, за станом на день розгляду подання вирок суду не виконано, засуджений ОСОБА_6 призначеного йому покарання не відбув та не відбуває.
Частиною 2 статті 84 КК України передбачена можливість звільнення особи відвідбування покарання внаслідок тяжкої хвороби засудженого, яка перешкоджає відбуванню покарання. При вирішенні цього питання суд має врахувати тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.
Отже, захворювання є підставою для звільнення особи від покарання лише за умови, що ця хвороба, як за своєю тяжкістю, так і за характером захворювання перешкоджає відбуванню покарання, тобто фактичне відбування покарання загрожує життю або може призвести до серйозного погіршення здоров`я чи інших тяжких наслідків.

Таким чином, сам по собі факт тяжкого захворювання не тягне обов`язкового звільнення від покарання.

Вирішуючи питання наявності підстав для звільнення засудженого ОСОБА_6 від покарання, суд приймає до уваги, що порядок та умови відбування покарання визначені кримінально-виконавчим законодавством України, до складу якого входить Кримінально-виконавчий кодекс України (далі КВК) та інші акти законодавства.
Завданням вищезазначеного законодавства відповідно до ч. 2 ст. 1 КВК України є з-поміж іншого регламентація порядку і умов звільнення від відбування покарання.
Наведене доводить, що при вирішенні питання звільнення засудженого від відбування покарання за хворобою суд має керуватися як положеннями Кримінального кодексу України, так і нормами кримінально-виконавчого законодавства.
У зв`язку з цим суд зазначає, що Наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань МВС України від 19.12.2003 № 270/1560 затверджена Інструкція про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, та здійснення контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань (далі - Інструкція), якою унормовані питання підготовки та подання до суду матеріалів для вирішення питання про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання за хворобою
Пунктом 2.21 розділу V Інструкції визначено, що працівник інспекції вносить до суду подання про дострокове звільнення особи, яка після постановлення вироку захворіла на тяжку хворобу, від покарання разом з особовою справою та висновком медико-соціальної експертної комісії.

Таким чином,обстеження особи проводиться медико-соціальною експертною комісією (далі - комісії), з яких утворюються в установленому порядку центри (бюро), що належать до закладів охорони здоров`я при Міністерстві охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, управліннях охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій (Постанова КМУ від 03.12.2009 № 1317 «Про питання медико-соціальної експертизи»).
Комісії перебувають у віданні МОЗ і утворюються за таким територіальним принципом: Кримська республіканська; обласні; центральні міські у мм. Києві та Севастополі (далі - центральні міські); міські, міжрайонні, районні.
З наведеного витікає, що разом із поданням про звільнення особи від відбування покарання у виді громадських робіт у зв`язку із тяжкою хворобою засудженого, до суду подається висновок Медико-соціальної експертної комісії Київського міського центру медико-соціальної експертизи.

У той же час, досліджуючи консультативне заключення від 19.10.2018 та висновок ЛКК від 23.10.2018 № 402, суд встановив, що наведені документи у силу Інструкції не є підтвердженням факту тяжкої хвороби засудженої особи, тому суд надає критичної оцінки таким документам з огляду на те, що вони підготовлені установами , які не уповноважені на видачу відповідного медичного висновку, який свідчить про неможливість засудженого, внаслідок хвороби, у подальшому відбувати призначене покарання через існування реальної загрози його життю та здоров`ю.

Крім того, наведені вище документи жодним чином не доводять, що засуджений ОСОБА_6 через вказане захворювання не може відбувати покарання у виді громадських робіт.

Крім вказаного, при вирішенні питання звільнення від відбування покарання суд повинен враховувати тривалість відбутого покарання, поведінку засудженого під час відбування покарання тощо.

У той же час, суд відмічає, що, не дивлячись на тривалий час, який минув після набрання вироком законної сили, засуджений відбув лише 14 годин громадських робіт з призначених за вироком від 16.07.2018 120 годин .

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. 84 КК України, ст. 154 КВК України, ст. 537, 539 КПК України, суд
у х в а л и в :
У задоволенні клопотання заступника начальника Шевченківського РВ філії ДУ «Центр пробації» в м. Києві та Київській області ОСОБА_5 про звільнення засудженого ОСОБА_6 від покарання, призначеного вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 16.07.2018, відмовити.

Ухвала може бути оскарження шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва упродовж семи днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1