КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №11-кп/824/513/2019 Головуючий в І інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 3 ст. 185 КК України Суддя - доповідач ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в режимі відеоконференцзв`язку із ДУ "Київський слідчий ізолятор" матеріали кримінального провадження №0001962 за апеляційною скаргою прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_6 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 грудня 2018 року щодо ОСОБА_7 ,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

ВС Т А Н О В И Л А :

Ухвалою підготовчого судового засідання Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 грудня 2018 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001962 щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, повернуто прокурору Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_6 у зв`язку з невідповідністю обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам КПК України.
Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що висунуте ОСОБА_7 обвинувачення є неконкретним у зв`язку з відсутністю даних про індивідуальні ознаки викрадених футболок і кепки та вартості окремо кожної викраденої речі, а відтак обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001962, складений 26.04.2018 року слідчим СВ Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_9 та затверджений прокурором Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_10 не відповідає п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, у зв`язку з чим підлягає поверненню прокурору.

На вказану ухвалу суду першої інстанції прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 грудня 2018 року у кримінальному провадженні №0007996 №0001962 щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого засідання.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, що підтверджується текстом обвинувального акту.
На думку прокурора, висновки суду про те, що в обвинувальному акті обвинувачення викладено не конкретно є хибними, а також не можуть бути підставою для повернення обвинувального акту, оскільки суд, приходячи до висновку про обов`язковість зазначення окремої вартості кожної викраденої речі не врахував положення п. 7 ч. 2 ст. 291 КПК України, де чітко зазначено про необхідність вмісту в обвинувальному акті загального розміру шкоди завданої вчиненим кримінальним правопорушенням.
Крім цього, на думку апелянта, суд помилково визначив як неконкретність обвинувачення ту обставину, що в обвинувальному акті не зазначено індивідуальні ознаки викрадених трьох футболок та однієї кепки, оскільки не міг дослідити зазначені речі в судовому засіданні на стадії підготовчого судового засідання та врахувати, що ці речі були у вжитку у потерпілого значний період часу та не містять на собі будь-яких індивідуальних ознак, що мали би бути вказані в обвинувальному акті, такі як марка або модель, і саме тому, суд, припустивши, що вказані ознаки на цих перелічених речах присутні, вдався до аналізу та формування певних висновків без проведення обов`язкової для цього стадії судового розгляду, фактично оцінив обставини, які підлягають доказуванню, що є грубим порушенням вимог ст.ст. 314, 315 КПК України.

Прокурор стверджує, що вказані припущення суду є хибними, передчасними та такими, що не відповідають дійсності і спростовуються зібраними матеріалами досудового розслідування, а саме: протоколом огляду та відповідним висновком товарознавчої експертизи.

Захисник ОСОБА_11 та потерпілий ОСОБА_12 , будучи належним чином повідомленими, в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явились, при цьому будь яких клопотань від захисника не надходило, разом з тим, згідно телефонограми, потерпілий повідомив, що не бажає приймати участь в суді апеляційної інстанції. Вислухавши думку обвинуваченого, який просив проводити апеляційний розгляд у відсутності захисника, не вбачаючи потреби на цій стадії для свого кваліфікованого захисту, а також у відсутності потерпілого, зважаючи, що розгляд проводиться не по суті, заслухавши думку прокурора, яка враховуючи думку обвинуваченого та потерпілого також не заперечувала проти проведення апеляційного розгляду у відсутність захисника та потерпілого, враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405 КПК України, апеляційний розгляд проведено у відсутність захисника та потерпілого.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити, пояснення обвинуваченого, який також підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до глави 24 КПК України однією із форм закінчення досудового розслідування є звернення прокурора до суду з обвинувальним актом. Імперативно встановлені вимоги до відомостей, які обвинувальний акт повинен містити, передбачені п.п. 1-9 ч. 2 ст. 291 цього Кодексу, серед яких в п. 5 виокремлено необхідність наявності в ньому таких складових: 1) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими; 2) правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) Закону України про кримінальну відповідальність та 3) формулювання обвинувачення.
У разі встановлення невідповідності обвинувального акта цим вимогам суд у підготовчому судовому засіданні відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України повертає його прокурору.
В обвинувальному акті викладаються фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, проте, відносно формулювання обвинувачення немає будь яких застережень чи вимог.
Оскільки відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, в обвинувальному акті викладаються фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, то відповідно формулювання обвинувачення викладається у такому виді, як це вважає необхідним прокурор.
З обвинувального акта щодо ОСОБА_7 , який надійшов для розгляду до Києво-Святошинського районного суду Київської області, вбачається, що вимоги закону щодо викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правової кваліфікації з посиланням на положення закону і статті та формулювання обвинувачення дотримано. При цьому, відповідно до положень п. 7 ч. 2 ст. 291 КПК України, в обвинувальному акті зазначено й загальний розмір шкоди, завданої вчиненим кримінальним правопорушенням. А тому, висновки суду першої інстанції про невідповідність в цій частині обвинувального акту вимогам закону є безпідставними.
Вказуючи в ухвалі суду висновок про неконкретність висунутого ОСОБА_7 обвинувачення, зокрема, те, що обвинувачення є неконкретним у зв`язку з відсутністю даних про індивідуальні ознаки викрадених футболок і кепки, суд першої інстанції вдався до оцінки обставин, викладених у формулюванні обвинувачення та вийшов за межі повноважень, наданих суду у підготовчому судовому засіданні ч. 3 ст. 314 КПК України, на що обґрунтовано вказує в апеляційній скарзі прокурор.
Колегія суддів, погоджуючись з доводами апеляційної скарги прокурора про порушення судом вимог ст. 314 КПК України, зазначає, що у підготовчому судовому засіданні суд першої інстанції відповідно до п. 3 ч. 3 вказаної статті мав право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідав вимогам ст. 291 КПК України, але у даному провадженні обвинувальний акт відповідає вимогам кримінального процесуального закону, тому підстав для повернення обвинувального акту щодо ОСОБА_7 прокурору не було.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, про відсутність, передбачених ст. 291 КПК України підстав для повернення обвинувального акту, які наведені в ухвалі суду першої інстанції, а тому доводи апеляційної скарги прокурора щодо безпідставності повернення обвинувального акта судом першої інстанції є обґрунтованими і підлягають задоволенню, а ухвала Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 грудня 2018 року про повернення прокурору обвинувального акта відносно ОСОБА_7 , як така, що постановлена з порушенням вимог кримінального процесуального закону, підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції.
Керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_6 - задовольнити.
Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 грудня 2018 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001962 щодо ОСОБА_7 , за ч. 3 ст. 185 КК України, повернуто прокурору Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_6 у зв`язку з невідповідністю обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам КПК України скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

___________________ ___________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4