ТЕПЛОДАРСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 496/4507/17
Провадження № 1-кп/516/3/19
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2019 року Теплодарський міський суд Одеської області у складі:
головуючої, судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Теплодарі матеріали справи за кримінальним провадженням, внесеним у Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000549 від 01.07.2017р. відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, працюючого майстром дільниці у ТОВ «Чорноморська іграшка» м. Одеса, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого: - 12.09.2001р. Центральним районним судом м. Одеси за ст.ст. 140 ч.2, 142 ч. 3 КК України 1960р. до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений умовно-достроково за постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 07.03.2007р. на невідбутий строк 11 місяців 7 днів; - 23.10.2008р. Суворовським районним судом м. Одеси за ст.ст. 191 ч.3, 185 ч.2, 187 ч. 4 КК України до 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна з позбавленням права займати посади та займатися діяльністю, пов`язаною з розпорядженням, зберіганням та обліком товарно-матеріальних цінностей строком на 2 роки, на підставі ст. 71 КК України приєднано 5 місяців позбавлення волі невідбутого покарання за вироком Центрального районного суду м. Одеси від 12.09.2001р. та всього до відбування призначено 9 років 5 місяців позбавлення волі з позбавленням права займати посади та займатися діяльністю, пов`язаною з розпорядженням, зберіганням та обліком товарно-матеріальних цінностей строком на 2 роки з конфіскацією всього майна; звільнений 11.03.2017р. за відбуванням строку покарання,
за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,
В С Т А Н О В И В:
30 червня 2017р. близько 23 години 30 хвилин ОСОБА_6 , знаходячись в м. Теплодарі Одеської області біля бару «Рандеву», на грунті виниклих неприязних відносин з ОСОБА_4 , діючи умисно з метою нанесення тілесних ушкоджень, в ході виниклої сварки, наніс ОСОБА_4 один раз ногою в область лівої гомілки. Після нанесеного удару ОСОБА_6 разом з ОСОБА_4 упали на землю, де ОСОБА_6 , сидячи зверху на останньому, утримував його. В результаті вказаних умисних протиправних дій ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_4 спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому нижньої третини малогомілкової кістки, внутрішньої кісточки і заднього краю великогомілкової кістки зі зміщенням уламків, що спричинили розлад здоров`я понад трьох тижнів (більш ніж 21 день) та згідно з п. 2.2.2 і п. 4.6 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень відносяться до категорії ушкоджень середньої тяжкості.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні вказаного злочину визнав частково та показав, що він відпочивав зі своїми друзями у барі «Рандеву» в м. Теплодарі, де вже були потерпілий та його дружина, потерпілий був на літній площадці бару, а вони - в приміщенні бару. Він знімав на камеру мобільного телефону своїх танцюючих друзів, однак, дружина потерпілого підійшла до нього та почала сваритися та кричати, думаючи, що він знімає її на мобільний телефон. Почався конфлікт і хазяйка бару сказала, аби всі вийшли на вулицю. При виході на літню площадку в районі фонтану потерпілий озирнувся, він з потерпілим почали сваритися, штовхатися, можливо, він його і ударив, але не умисно, вони впали на землю та він продовжував утримувати потерпілого, аби той не наносив йому удари. Потім їх розняли: він сам піднявся, а потерпілому допомогли піднятися, його дружина кричала, що йому зламали ногу. Припускає, що потерпілий при падінні міг ударитися о фонтан. Також обвинувачений вказав, що позов прокурора визнає, оскільки у нього був конфлікт з потерпілим та травма була ним спричинена не навмисно, потерпілий перебував на лікуванні; моральну шкоду, заявлену до відшкодування потерпілим у своєму позові, він не визнає, оскільки конфлікт стався з вини дружини потерпілого.
Суд, заслухавши покази обвинуваченого, потерпілого, свідків, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до висновку, що вина ОСОБА_6 у інкримінованому йому злочині, повністю знайшла своє підтвердження в судовому засіданні.
Так, потерпілий ОСОБА_4 пояснив, що літом 2017р. увечері він з цивільною дружиною ОСОБА_7 прийшли в бар «Рандеву» в м. Теплодарі; під час відпочинку дружина танцювала, а обвинувачений знімав її на мобільний телефон, вона зробила йому зауваження, а він її відштовхнув. Він це побачив та запропонував поговорити, однак, вони не встигли цього зробити, оскільки одразу сталася бійка, а саме: він йшов попереду, ОСОБА_6 позаду, коли він повернувся, обвинувачений ударив його своєю ногою по його лівій нозі, удар прийшовся нижче коліна, там де було місце перелому. Це сталося на вулиці біля бару на літній площадці, при падінні о фонтан він не ударявся. Після падіння він відчув біль, о землю він не ударявся, а відчув удар в ногу. Знаходячись на землі, обвинувачений схватив його за шию, а він хватав його за руки. Потім його забрала «швидка допомога» в Біляївську районну лікарню, де наклали джгут та тимчасовий гіпс, після чого він поїхав в м. Одесу в госпіталь, де йому зробили знімок та операцію. Також зазначив, що свій позов про стягнення з ОСОБА_6 на його користь 10000грн. моральної шкоди підтверджує та просить його задовольнити, оскільки перебував на лікуванні близько трьох місяців: в госпіталі більше місяця, а потім вдома, після чого йому зробили ще одну операцію знімали пластину також в госпіталі. В період лікування заробітну плату він не отримував, близько 2 місяців був без доходу, перебував на лікарняному, перев`язки треба було робити вдома 2 рази на день.
Крім того, в позовній заяві ОСОБА_4 вказує, що в зв`язку з незаконними діями ОСОБА_6 йому було завдано моральну шкоду, яка полягає в сильних душевних стражданнях, які в подальшому проявилися на стані його здоров`я, також на деякий час він втратив зв`язок зі своїми близькими людьми, які були йому вкрай необхідні в зв`язку зі станом його здоров`я. Під час перебування на лікарняному, він, як військовослужбовець, не отримав належну заробітну плату, премію та надбавки, які він міг отримати за нормальних життєвих обставин. А тому, враховуючи, що між діями обвинуваченого та завданою йому моральною шкодою, є причинний зв`язок, а також характер та обсяг завданих йому моральних та фізичних страждань, просить задовольнити позов.
Свідок ОСОБА_7 показала, що вона з чоловіком відпочивала в барі. Вона сиділа за столиком та поруч танцювали друзі обвинуваченого, коли він почав знімати на камеру телефону, при цьому її чоловік курив на вулиці, вона подумала, що її знімають на камеру та підійшла до ОСОБА_6 , відштовхнула його руку та повідомила аби він не знімав її на телефон. Обвинувачений почав на неї сваритися, а потім за неї заступився її чоловік. Він підійшов до обвинуваченого та запитав навіщо він її штовхав, почався конфлікт та хазяйка бару сказала всім вийти на вулицю. Після цього на вулицю вийшли вона, чоловік, ОСОБА_8 та всі інші. Як чоловік та обвинувачений упали на землю вона не бачила, однак, бачила, як останній сидів на чоловікові та душив його, вона кричала аби його відтягнули від чоловіка, що і зробили його друзі, а чоловік сам встати не зміг, бо у нього боліла нога, син хазяйки бару допоміг встати чоловікові, а вона викликала поліцію. Після цього вони поїхали в Біляївську лікарню де йому діагностували перелом лівої ноги, а в подальшому його повезли в госпіталь в Одесу.
Свідок ОСОБА_9 показав, що він з двоюрідним братом ОСОБА_6 та їхніми друзями відпочивали в барі, в ході якого ОСОБА_10 стала ініціатором конфлікту, тому що їй здалося, що її знімає на камеру мобільного телефону ОСОБА_6 , хоча останній знімав їхню компанію. В ході конфлікту хазяйка бару сказала всім вийти на вулицю, де він сказав ОСОБА_11 не вмішуватися та коли він її утримував, брат та чоловік останньої лежали на землі, брат невдовзі встав, а потерпілий не зміг, та коли приїхала «швидка» вони пішли.
Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні дав аналогічні покази зі свідком ОСОБА_9 .
Свідок ОСОБА_13 показала, що вона в компанії з ОСОБА_6 відпочивали в барі в Теплодарі, хтось із їхньої компанії знімав на телефон коли вони танцювали. Анна, супутниця потерпілого, почала виривати телефон з рук ОСОБА_14 , потерпілий підійшов до нього, почався конфлікт, після чого хазяйка бару сказала всім вийти на вулицю. Вона на вулицю виходила однією із останніх, тому побачила, як обвинувачений з потерпілим були вже на землі біля фонтану, потім їх рознімали.
Свідок ОСОБА_15 показала, що вона в компанії з ОСОБА_6 відпочивали в барі «Рандеву» в Теплодарі, навпроти них сиділи потерпілий та його супутниця. Конфлікт стався із-за того, що знімали на камеру телефону коли вони танцювали, в ході якого хазяйка бару попросила всіх вийти на вулицю. Вона не бачила, як билися потерпілий та обвинувачений, вона бачила, як вони лежали на землі перед фонтаном.
Свідок ОСОБА_16 показала, що в її барі стався конфлікт між компаніями, тому вона сказала їм покинути заклад. Потерпілий виходив з бару за дружиною, ОСОБА_8 вискочив із бару, збив потерпілого, бо вона бачила, як він ударив потерпілого по нозі ззаду, той упав на площадці біля фонтану, а на нього сів ОСОБА_8 та утримував його. Дружина потерпілого кричала аби ОСОБА_14 відтягнули від її чоловіка, що і зробили друзі обвинуваченого, а потерпілого посадили на стілець, потім викликали «швидку допомогу», бо він казав, що болить нога. Також в судовому засіданні підтвердила, що за її участю проводився слідчий експеримент, в ході якого проводився його відеозапис; обставини, зазначені нею в ході вказаної слідчої дії, вона підтверджує.
З висновку експерта №284 від 21.09.2017р. вбачається, що на підставі даних судово-медичної експертизи ОСОБА_4 у нього були ушкодження у вигляді: закритого перелому нижньої третини малогомілкової кістки, внутрішньої кісточки і заднього краю великогомілкової кістки лівої гомілки зі зміщенням уламків. Наявне ушкодження у ОСОБА_4 заподіяно дією тупого твердого предмета в область лівого гомілковостопного суглоба, не виключено ногою нападника людини. Дані ушкодження спричинили тривалий розлад здоров`я строком понад трьох тижнів (більш ніж 21 день) та згідно з п.п. 2.2.2 і 4.6 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень відносяться до ушкоджень середньої тяжкості. Судячи за даними медичної документації, де лікарем не відзначено будь-яких інших ушкоджень, крім двухлодіжечного перелому лівого гомілковостопного суглобу не виявлено, тому слід вважати, що потерпілому спричинено не менше одного удару. На тілі потерпілого не відобразилися які-небудь ознаки травмуючого предмета. Ушкодження, виявлені у ОСОБА_4 , не могли бути заподіяні при падінні потерпілого на горизонтальну поверхню з положення стоячи. Не виключено, що пошкодження у ОСОБА_4 утворилися від удару ногою нападника людини.
З протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.07.2017р. вбачається, що потерпілий ОСОБА_4 впізнає особу на фото під №3, яким є ОСОБА_6 , за коротким волоссям темного кольору, лицем продовгуватої форми, округлим, великим носом, на губі шрам.
З протоколу проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_16 та відеозапису до нього вбачається, що вказаний свідок з метою перевірки та уточнення відомостей спричинення тілесних ушкоджень, підтвердила обставини щодо спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 обвинуваченим ОСОБА_6 .
З довідки Військово-медичного клінічного центру Південного регіону МО України від 28.11.2017р. №6001 вбачається, що ОСОБА_4 знаходився на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні ВМКЦ Південного регіону з 03.07.2017р. по 21.07.2017р. (історія хвороби №9800). Вартість перебування на стаціонарному лікуванні склала 10854 грн. 93 коп. Лікування в стаціонарі проводилось за рахунок бюджетних коштів МО України.
Як вбачається з довідки Клініки амбулаторно-поліклінічної допомоги Військово-медичного клінічного центру Південного регіону МО України від 21.09.2017р. №498 ОСОБА_4 в зв`язку з хворобою потребує звільнення від виконання службових обов`язків терміном на 5 діб з 21.09.2017р. по 25.09.2017р.; діагноз: консолідуючий перелом лівої гомілки з наявністю металоконструкції.
Згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №17385 ОСОБА_4 , останній перебував на стаціонарному лікуванні у Військово-медичному клінічному центрі Південного регіону МО України з 27.11.2017р. по 15.12.2017р. з приводу консолідованого перелому (30.06.2017р.) нижньої третини малогомілкової кістки, внутрішньої кісточки та заднього краю дистального епіметафізу великогомілкової кістки лівої гомілки, фіксований металоконструкцією (11.07.2017р.), металоз. 01.12.2017р. видалення МОС (пластини з гвинтами), з консолідованого перелому обох кісточок лівої гомілки. Рекомендації: подальше лікування амбулаторно в поліклініці за місцем проживання у травматології. Постановою ВЛК від 12.12.2017р. потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів.
Дослідивши та перевіривши надані сторонами кримінального провадження докази, оцінюючи їх кожен з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд прийшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, а саме умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Обставин, які пом`якшують покарання, передбачені ст. 66 КК України, судом не встановлено.
Обставиною, яка обтяжує покарання, передбаченою ст. 67 КК України, є рецидив злочинів.
Згідно висновку з досудової доповіді про обвинуваченого ОСОБА_6 , складеної інспектором Біляївського міськрайонного відділу з питань пробації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції від 03.07.2018р., беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого ОСОБА_6 , його спосіб життя, історію правопорушень, а також високу ймовірність вчинення повторного правопорушення, Біляївський МРВ з питань пробації вважає, що виправлення ОСОБА_6 без позбавлення волі або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства (у т.ч. для окремих осіб). На думку уповноваженого органу з питань пробації, виконання покарання у громаді можливо лише у винятковому порядку за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень. У разі якщо суд дійде висновку про можливість звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, Біляївський міськрайонний відділ з питань пробації вважає доцільним покладання на нього обов`язків відповідно чинного законодавства України на розгляд суду.
Як вбачається з довідки №39 ТОВ «Чорноморська іграшка» від 14.11.2018р., ОСОБА_6 з 10.09.2018р. працює на вказаному підприємстві на посаді машиніста-екструдера дільниці переробки пластмас; з 01.11.2018р. переведений на посаду майстра дільниці по переробці пластмас.
При призначенні покарання ОСОБА_6 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, його особу, наявність у нього рецидиву злочинів, те, що за місцем проживання він характеризується посередньо, а також те, що він працює та бажає соціалізуватися, попросив вибачення у потерпілого, крім того, досудову доповідь відповідного органу пробації, та прийшов до висновку про призначення йому покарання за вчинене у виді обмеження волі. Крім того, у відповідності до ч. 1, 3 ст. 71 КК України невідбута частина додаткового покарання у виді позбавлення права займати посади та займатися діяльністю, пов`язаною з розпорядженням, зберіганням та обліком товарно-матеріальних цінностей, призначеного за вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 23.10.2008р., підлягає приєднанню до основного покарання, остаточно призначеного за сукупністю вироків, оскільки він звільнений з 11.03.2017р. за відбуттям основного строку покарання, а за ч. 3 ст. 55 КК України при призначенні позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю як додаткового покарання до арешту, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі на певний строк - воно поширюється на увесь час відбування основного покарання і, крім цього, на строк, встановлений вироком суду, що набрав законної сили. При цьому строк додаткового покарання обчислюється з моменту відбуття основного покарання.
У справі заявлено два цивільних позови.
Так, заступник керівника Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області звернулася до суду з позовом в інтересах держави в особі Військово-медичного клінічного центру Південного регіону до ОСОБА_6 про стягнення з останнього на користь Військово-медичного клінічного центру Південного регіону 10854 грн. 93 коп. витрат на лікування потерпілого від злочину ОСОБА_4 . Свій позов мотивує тим, що ОСОБА_6 , як особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину.
Згідно довідки Військово-медичного клінічного центру Південного регіону МО України від 28.11.2017р. №6001 вбачається, що ОСОБА_4 знаходився на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні ВМКЦ Південного регіону з 03.07.2017р. по 21.07.2017р. (історія хвороби №9800). Вартість перебування на стаціонарному лікуванні склала 10854 грн. 93 коп. з розрахунку: строк госпіталізації 17 ліжко-днів по 478 грн. 29 коп. за 1 ліжко-день, - 8130 грн. 93 коп.; консультація хірурга 150 грн.; ЕКГ 90 грн.; ФГ ОГК 70 грн.; аналізи 460 грн.; операція 1500 грн.; анестезія 454 грн. Лікування в стаціонарі проводилось за рахунок бюджетних коштів МО України. ВМКЦ Південного регіону не заперечує проти пред`явлення прокурором позову в інтересах держави в особі установи.
За ч. 1 та 3 ст. 1206 Цивільного кодексу України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.
Враховуючи визнання ОСОБА_6 в судовому засіданні даного позову, а також законність та обґрунтованість заявлених вимог, що підтверджується сукупністю вищенаведених доказів, досліджених в судовому засіданні, суд вважає, що він підлягає задоволенню, при цьому, у відповідності до ч. 3 ст. 1206 ЦК України стягнення цих грошових коштів підлягає в дохід держави.
Також ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 , за яким просить у зв`язку з незаконними діями останнього, йому було завдано моральну шкоду, яку він оцінює у 10000 грн. та просить стягнути з ОСОБА_6 на його користь, та, яка полягає в сильних душевних стражданнях, які в подальшому проявилися на стані його здоров`я, також на деякий час він втратив зв`язок зі своїми близькими людьми, які були йому вкрай необхідні в зв`язку зі станом його здоров`я. Під час перебування на лікарняному, він, як військовослужбовець, не отримав належну заробітну плату, премію та надбавки, які він міг отримати за нормальних життєвих обставин. А тому, враховуючи, що між діями обвинуваченого та завданою йому моральною шкодою, є причинний зв`язок, а також характер та обсяг завданих йому моральних та фізичних страждань, просить задовольнити позов.
Згідно ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
У відповідності до ч. 1 ст. 1168 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.
За ч. 1 ст. 1177 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Врахувуючи зазначені норми Цивільного кодексу України, а також сукупність досліджених в судовому засіданні вищенаведених доказів, в тому числі медичних довідок щодо стану здоров`я потерпілого, суд вважає, що позов ОСОБА_4 підлягає задоволенню в повному обсязі та стягує з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 10000 грн. у відшкодування спричиненої йому моральної шкоди, оскільки вважає вимоги останнього законними та обгрунтованими. При цьому, суд виходить з того, що ОСОБА_4 внаслідок вчиненого відносно нього злочину поніс моральні та фізичні страждання в зв`язку з ушкодженням здоров`я, неможливістю протягом певного часу самостійно пересуватися, що призвело до порушення його нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя. Під час перебування на лікарняному, він, як військовослужбовець, не отримав належну заробітну плату, премію та надбавки, які він міг отримати за нормальних життєвих обставин, крім того, переніс дві операції, тривалий час проходив його реабілітаційний період, що також враховується судом при визначенні розміру моральної шкоди.
Суд не може прийняти до уваги аргументи обвинуваченого щодо ненавмисного спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, а також його захисника щодо наявності в діях її підзахисного складу злочину, передбаченого ст. 128 КК України, а саме необережного тяжкого тілесного ушкодження, оскільки потерпілий та свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні показали, що обвинувачений вдарив ногою потерпілого по нозі ззаду, внаслідок чого той упав та отримав вищевказані тілесні ушкодження, вони не суперечать з показами інших свідків, допитаних в судовому засіданні, крім того, ці покази також узгоджуються з висновком експерта №284, а тому суд вважає умисел ОСОБА_6 на спричинення потерпілому умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження доведеним.
Керуючись ст.ст. 127-129, 368-371, 373, 374 КПК України,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк у 1 рік.
На підставі частин 1 та 2 ст. 71 КК України за сукупністю вироків приєднати невідбуту частину строком у 1 рік 9 місяців 19 днів додаткового покарання у виді позбавлення права займати посади та займатися діяльністю, пов`язаною з розпорядженням, зберіганням та обліком товарно-матеріальних цінностей, визначеного за вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 23.10.2008р.; остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік з позбавленням права займати посади та займатися діяльністю, пов`язаною з розпорядженням, зберіганням та обліком товарно-матеріальних цінностей строком на 1 рік 9 місяців 19 днів.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з моменту приведення вироку відносно нього у виконання.
Стягнути з ОСОБА_6 в дохід держави 10854 грн. 93 коп. витрат Військово-медичного клінічного центру Південного регіону на лікування потерпілого від злочину.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_4 10000 грн. у відшкодування моральної шкоди.
Запобіжні заходи до ОСОБА_6 не застосовувались.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя