Справа № 367/7048/18
Провадження по справі № 1-кп/367/513/2018
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 листопада 2018 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області матеріали кримінального провадження внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001860 від 18.09.2018 року за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, з середньою освітою, до арешту не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого:
- 09.10.2009 року Голосіївським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік;
- 28.01.2011 року Голосіївським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян;
- 05.07.2011 року Голосіївським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки;
- 22.01.2015 року Голосіївським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст. 70, ст. 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 390 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 , з 07.07.2017 року відбуваючи покарання у виді обмеження волі в ДУ «Ірпінський виправний центр № 132», що знаходиться за адресою: Київська область, сел. Коцюбинське, вул. Залізнична, 1, на підставі вироку Голосіївського районного суду м. Києва від 22.01.2015, яким його засуджено за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст. 70, ст. 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі та ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18.05.2017 року, якою йому замінено невідбуту частину покарання 2 роки 4 місяці 28 днів обмеження волі, будучи ознайомлений з порядком, умовами відбування покарання у виді обмеження волі, межами виправного центру та попередженим про кримінальну відповідальність за ст. 390 КК України, отримавши дозвіл адміністрації установи виконання покарання на короткочасний виїзд за межі виправного центру, після закінчення строку виїзду до місця відбування покарання не повернувся. Так, наказом № 302/ВП/3-18 від 03.09.2018 року адміністрацією ДУ «Ірпінський виправний центр (№132)» ОСОБА_5 , було надано дозвіл на короткочасний виїзд за межі установи на період 03.09.2018 року з 08.00 год. по 16.00 год. для отримання медичної допомоги до Ірпінської міської поліклініки, яка розташована за адресою: Київська обл., м. Ірпінь, вул. Садова 38, а в разі потреби на весь період лікування. 03.09.2018 року засуджений ОСОБА_5 , ознайомлений під розпис про кримінальну відповідальність відповідно до ст. 390 КК України та з правилами поведінки під час короткочасного виїзду, вибув з ДУ «Ірпінський виправний центр (№132)» Міністерства Юстиції України за вище вказаною адресою. Після відвідування Ірпінської міської поліклініки 03.09.2018 року, ОСОБА_5 був госпіталізований на стаціонарне лікування в інфекційне відділення комунального закладу «Ірпінська центральна міська лікарня», що за адресою: Київська обл.,м. Буча, вул. Польова 19 та 17.09.2018 року у зв`язку із закінченням терміну лікування останній був виписаний з вказаного медичного закладу. Однак, усвідомлюючи необхідність повернення до ДУ «Ірпніський виправний центр № 132», з метою ухилення від відбування покарання ОСОБА_5 17.09.2018 року близько 15.00 год. залишив вищевказаний медичний заклад, до виправного центру не повернувся та громадським транспортом направився у с. Богданівка Яготинського р-ну Київської обл., чим порушив режим та умови відбування покарання. 18.09.2018 року о 12.10 год. під час проведення заходів по розшуку ОСОБА_5 співробітниками ДУ «Ірпінський виправний центр № 132» було виявлено останнього на стадіоні в с. Богданівка Яготинського р-ну Київської області та доставлено до виправного центру для подальшого відбування покарання.

Таким чином, ОСОБА_5 , своїми умисними діями, які виразились у неповерненні до місця відбування покарання особи, яка відбуває покарання у виді обмеження волі та якій було дозволено короткочасний виїзд, після закінчення строку виїзду, вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 390 КК України.

03.10.2018 року між прокурором Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 було укладено угоду про визнання винуватості, яка надійшла до суду разом із обвинувальним актом, на розгляд у підготовчому судовому засіданні.

Згідно вказаної угоди про визнання винуватості обвинувачений ОСОБА_5 повністю і беззастережно визнає себе винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 390 КК України, та сторони погоджуються на призначення покарання обвинуваченому за ч. 2 ст. 390 КК України у виді 1 року 2 місяців позбавлення волі та на підставі ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 22.01.2015 року, призначення остаточної міри покарання у виді 1 року 5 місяців позбавлення волі.

У судовому засіданні прокурор, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену з обвинуваченим.

Захисник ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості від 03.10.2018р., укладену між його підзахисним та прокурором, пояснив, що дана угода відповідає вимогам закону, укладена обвинуваченим у його присутності, добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 пояснив суду, що угода про визнання винуватості укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Просив суд затвердити угоду про визнання винуватості від 03 жовтня 2018 року і призначити йому узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 2 ст. 390 КК України, викладеного в обвинувальному акті.

Суд, дослідивши угоду про визнання винуватості, матеріали кримінального провадження, вислухавши доводи учасників розгляду, дійшов висновку про необхідність затвердження угоди про визнання винуватості з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. 468 475 цього Кодексу.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Перевіривши угоду про визнання винуватості на її відповідність вимогам чинного КПК України, суд прийшов до висновку, що зазначена угода у повному обсязі відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки вона містить всі необхідні вимоги, визначені статтею 472 КПК України, зокрема, найменування сторін, формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію із зазначенням частини статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згоду підозрюваного, обвинуваченого на його призначення, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, дата її укладення та підписи сторін.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 390 КК України, який згідно ст. 12 КК України, є злочином невеликої тяжкості.

Суд вважає, що при узгодженні в угоді про визнання винуватості міри покарання ОСОБА_5 у виді 1 року 2 місяців позбавлення волі та на підставі ст.ст. 72, 71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 22.01.2015 року, заміненого ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18.05.2017 року на обмеження волі, та призначення остаточної міри покарання у виді 1 року 5 місяців позбавлення волі, сторонами було враховано особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, офіційно не працює, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, та обставини, що пом`якшує покарання, якою є щире каяття, а також обставину, що обтяжує покарання, якою є рецидив злочинів.

Крім того, судом встановлено, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковано правильно за ч. 2 ст. 390 КК України, оскільки він, своїми умисними діями, які виразились у неповерненні до місця відбування покарання особи, яка відбуває покарання у виді обмеження волі та якій було дозволено короткочасний виїзд, після закінчення строку виїзду, вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 390 КК України.

Умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, обвинувачений ОСОБА_5 може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, наявні фактичні підстави для визнання винуватості, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України.

При цьому в підготовчому судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 розуміє свої права визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Судом у підготовчому судовому засіданні також встановлено, що укладання угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

За таких підстав суд приходить до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 від 03.10.2018 року та призначення обвинуваченому узгодженої міри покарання.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_5 слід відраховувати з 03.10.2018 року.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

Судові витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 314, 315, 374-376, 475 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
Угоду про визнання винуватості від 03 жовтня 2018 року, укладену у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001860 від 18.09.2018 року між прокурором Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 , - затвердити.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 390 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року 2 (двох) місяців позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 71, 72 КК України, за сукупністю вироків до покарання призначеного даним вироком суду частково приєднати не відбуте покарання за вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 22.01.2015 року за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст. 70, ст. 71 КК України, і остаточно до відбуття ОСОБА_5 , визначити покарання у виді 1 (одного) року 5 (п`яти) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_5 слід відраховувати з 03.10.2018 року.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення, у разі неподання апеляційної скарги.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1