Провадження № 1-кс/754/892/19
Справа № 754/2846/19
У Х В А Л А
Іменем України

27 лютого 2019 року року м.Київ
Слідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ Деснянського управління поліції ГУ НП у м.Києві ОСОБА_3 про арешт майна по матеріалах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001315 від 23.02.2019 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,
В С Т А Н О В И В:
25.02.2019 р. до Деснянського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого СВ Деснянського управління поліції ГУ НП в м.Києві ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_4 , про арешт майна.
Зі змісту клопотання вбачається, що Деснянським управлінням поліції ГУ НП в м.Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001315 від 23.02.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 22.02.2019, приблизно о 18 годині 30 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою АДРЕСА_1 , нанес тілесні ушкодження ОСОБА_6 , завдавши останній фізичного болю.

23.02.2019 року за адресою: м. Київ, вул. Драйзера, 9-Б у приміщенні каб. № 4 Деснянського УП ГУНП у м. Києві в ході огляду було виявлено та вилучено мобільний телефон Maxom ММ129, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , який поміщено до прозорого файлу, скріплено печаткою з підписами слідчого та понятих.

23.02.2019 року в ході огляду квартири АДРЕСА_2 було виявлено та вилучено: зразки тканини зі слідами речовини бурого кольору, папір зі слідами речовини бурого кольору, шкарпетки чорного кольору, предмет схожий на ніж, зв`язка ключів, пляшка скляна 0,5 «немирів», румка скляна, шарф синього кольору.

Для унеможливлення здійснити дії, пов`язані із здійсненням переховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження або іншим способом, з метою проведення необхідних експертих, притягнення винних осіб до відповідальності, слідчий просить накласти арешт на майно, що було вилучено в ході проведення огляду.
В судове засідання слідчий ОСОБА_3 не з`явився, до суду подав заяву з проханням проводити розгляд у його відсутності.
Вивчивши клопотання та надані в його обґрунтування матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

В провадженні СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001315 від 23.02.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
23.02.2019 року за адресою: м. Київ, вул. Драйзера, 9-Б у приміщенні каб. № 4 Деснянського УП ГУНП у м. Києві в ході огляду було виявлено та вилучено мобільний телефон Maxсom ММ129, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , який поміщено до прозорого файлу, скріплено печаткою з підписами слідчого та понятих.

23.02.2019 року в ході огляду квартири АДРЕСА_2 було виявлено та вилучено: зразки тканини зі слідами речовини бурого кольору, папір зі слідами речовини бурого кольору, шкарпетки чорного кольору, предмет схожий на ніж, зв`язка ключів, пляшка скляна 0.5 «немирів», румка скляна, шарф синього кольору.

На підставі постанови слідчого СВ Деснянського управління поліції ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 від 23.02.2019 року перелічені вище предмети визнано речовими доказами та здано на зберігання до камери схову Деснянського УП ГУ НП у м. Києві.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Згідно п. 3 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Слідчий суддя вбачає, що є достатні підстави вважати, що це майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 170 КПК України, та зокрема забезпечить виконання завдань такого арешту та досягнення його мети КПК України.
Слідчий суддя приходить до висновку, що на час розгляду клопотання органу досудового розслідування, є достатні підстави вважати, що вилучене майно є речовим доказом у кримінальному провадженні в розумінні ст.98 КПК України, тобто існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, а арешт майна необхідний з метою забезпечення збереження речових доказів.
На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України сторона обвинувачення довела слідчому судді необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абз. 1 ч.1 ст.170 КПК України.
Слідчий, звертаючись з клопотанням про арешт майна довів правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, та встановивши відсутність наслідків арешту майна для інших осіб. Слідчий суддя вважає, що слідчим доведені обставини, для арешту майна, передбачені КПК України.
За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого обґрунтовано та підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя,-
УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на мобільний телефон Maxсom ММ129, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , який поміщено до прозорого файлу, скріплено печаткою з підписами слідчого та понятих, який був вилучений в ході огляду за адресою: м. Київ, вул. Драйзера, 9-Б, каб. № 4 Деснянського УП ГУНП у м. Києві; зразки тканини зі слідами речовини бурого кольору; папір зі слідами речовини бурого кольору; шкарпетки чорного кольору; предмет схожий на ніж; пляшка скляна 0,5 «немирів»; румка скляна; шарф синього кольору вуличного в ході огляду квартири АДРЕСА_2 до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Оскарження ухвали про накладення арешту не зупиняє її виконання.
Виконання ухвали про арешт майна доручити слідчому, прокурору.
Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя: