Роздільнянський районний суд Одеської області
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 511/2175/18

Номер провадження: 1-кп/511/245/18

09 листопада 2018 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря - ОСОБА_2
за участю:
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
потерпілого - ОСОБА_5 ,
розглянувши в судовому засіданні в залі суду м. Роздільна Одеської області матеріали кримінального провадження №0001064 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 23.08.2017 року за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Виноградар Роздільнянського району Одеської області, не працюючого, займається підсобним селянським господарством, з середньо-технічною освітою, одруженого, утриманців не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 21.08.2017 близько 17.05 годин, знаходячись біля будинку АДРЕСА_1 , в ході конфлікту та словесної сварки, на ґрунті неприязних відносин умисно, з метою спричинити ОСОБА_5 тілесні ушкодження, почав наносити останньому удари руками в область обличчя та грудної клітки, внаслідок чого ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді садна з синцем на нижньому повіці правого ока, синця у правій завушній ділянці, садна на передній справа поверхні грудної клітки, які згідно висновку судово-медичного експерта не є небезпечними для життя, мають скороминущі наслідки тривалістю не більше 6 днів і за вказаним критерієм кваліфікуються як легкі тілесні пошкодження (п.2.3.1., п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», 1995 р).

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчинені злочину не визнав, не підтвердив фактичні обставини справи, викладені у обвинуваченні, і пояснив, що 21.08.2017 року після обіду до нього приїхав ОСОБА_5 та в грубій формі став вимагати у нього повернути бочку для води. Він відповів, що коли закінчаться роботи, поверне вказану бочку, бо наразі вона йому самому потрібна. ОСОБА_5 обзивав його нецензурними словами, звинувачував у крадіжці бочки, на що син ОСОБА_6 , який вийшов з подвір`я на вулицю, зробив йому зауваження. При інциденті були присутні його дружина ОСОБА_7 , яка також разом з сином, вийшла з подвір`я, а також дільничий інспектор ОСОБА_8 , який приїхав разом з ОСОБА_5 . Дільничий інспектор розмовляв з його дружиною, а він та син розмовляли на підвищених тонах з ОСОБА_9 .. Коли почалася нецензурна лайка, дільничий сказав, що розмови не вийде. Після чого дільничий та ОСОБА_10 сіли в машину та поїхали. Стверджує, що він не бив ОСОБА_5 та не спричиняв жодних тілесних ушкоджень останньому, та, де той міг їх отримати, не знає.
Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що він знає ОСОБА_4 давно та ніяких конфліктів з ним раніше не мав. Останній взяв у його тестя, який має фермерське господарство, в користування бочку для води та своєчасно не повернув. Він зателефонував ОСОБА_4 та попросив повернути вказану бочку, але останній відмовився це робити. Тоді він звернувся до дільничого інспектора та попросив поїхати з ним до ОСОБА_4 , щоб залагодити цю ситуацію. У присутності дільничого 21.08.2017 року приблизно о 17.00 годині він попросив ОСОБА_4 повернути бочку, на що останній почав виражатися на його адресу нецензурними словами. Син обвинуваченого, який вийшов з двору, почав при цьому йому погрожувати. Дільничий заявив, що з цих перемовин толку не вийде і запропонував сісти у машину та поїхати з місця конфлікту. Коли він сідав у машину, ОСОБА_4 підбіг до нього та декілька разів вдарив по обличчю, по тулубу та голові. Дільничий інспектор стримував ОСОБА_4 та розборонив їх. Після чого вони з дільничим сіли в машину, а ОСОБА_4 через відкрите вікно з боку водія вдарив його рукою прямо в ніс. У машині він показав дільничому розбитий ніс та губу і сказав, що буде звертатися із заявою про притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за умисне спричинення тілесних ушкоджень. Наступного дня він поїхав до Роздільнянського ВП, написав заяву про притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності, після чого був обстежений судово-медичним експертом, який виявив у нього легкі тілесні ушкодження, описані у обвинуваченні. Він від обвинувачення не відмовляється та наполягає на покаранні обвинуваченого, яке просить обрати на розсуд суду.
Свідок обвинувачення ОСОБА_8 суду пояснив, що дійсно до нього, як дільничого інспектора, звернувся ОСОБА_5 та повідомив, що ОСОБА_4 не повертає йому бочку для води та попросив поїхати з ним і бути присутнім при розмові, щоб уникнути конфлікту. 21.08.2017 року приблизно о 17.00 годині він з ОСОБА_5 на машині останнього поїхали до домоволодіння ОСОБА_4 .. У останнього у дворі сиділи гості, однак він вийшов до них на вулицю. ОСОБА_5 попросив повернути йому бочку для води. У відповідь на це ОСОБА_4 став на підвищених тонах заперечувати законність вимоги ОСОБА_5 .. З двору вийшли дружина та син ОСОБА_4 , щоб з`ясувати, що відбувається. Він розмовляв з дружиною ОСОБА_4 , та чув, що за його спиною між ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_11 відбувався словесний конфлікт, всі один одного ображали нецензурно. Він став між ними та повідомив, що за таких обставин конструктивної розмови не вийде, і запропонував всім розійтися. Він сів у машину раніше ніж ОСОБА_5 та почув, що сварка продовжується між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та побачив штовханину між ними, яка тривала недовго. Коли ОСОБА_5 сів у машину, то він помітив, що у нього розбитий ніс, та є садна на обличчі в області губи. ОСОБА_5 повідомив, що напише заяву у поліцію про притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності. Він дійсно написав таку заяву та відомості були внесені в ЄРДР. Свідок зазначив, що до зустрічі та конфлікту з ОСОБА_4 у ОСОБА_5 ніяких пошкоджень на обличчі не було.
Свідок обвинувачення ОСОБА_12 суду пояснив, що у нього немає неприязних стосунків ні з обвинуваченим, ні з потерпілим. 21.08.2017 року він був вдома у ОСОБА_5 та бачив, як той виїхав на машині з дільничим інспектором до ОСОБА_4 , з метою повернути собі бочку для води, яку не віддавав ОСОБА_4 .. Коли ОСОБА_5 виїжджав з дому ніяких пошкоджень на обличчі у нього не було. Через деякий час він повернувся додому з розбитим носом, саднами на обличчі та голові та повідомив, що його побив ОСОБА_4 ..
Свідок захисту ОСОБА_7 суду повідомила, що дійсно 21.08.2017 року після обіду до їх двору завітав ОСОБА_5 , якого вона раніше не знала, та дільничий інспектор ОСОБА_8 .. Її чоловік ОСОБА_4 вийшов до них на вулицю. Вона почула нецензурну лайку з боку ОСОБА_5 та вийшла з двору щоб з`ясувати, що відбувається. Разом з нею вийшов з двору син ОСОБА_6 та зробив зауваження ОСОБА_13 .. Вона у цей час розмовляла з дільничим ОСОБА_14 , але не бачила ніякої бійки між її чоловіком, сином та ОСОБА_9 , лише чула словесні образи. При цьому всі розмахували руками, але пошкоджень у ОСОБА_5 вона не бачила. Дільничий інспектор припинив сварку та вони з ОСОБА_9 сіли в машину, розвернулись біля них та поїхали геть. Вона з сином та чоловіком повернулися у двір. Ніяких пошкоджень ні у чоловіка, ні у сина вона не бачила. Свідок вважає, що саме потерпілий він себе негоже, однак її чоловік не міг його вдарити, бо такого з ним ніколи не траплялося. Він міг полаятися, але ніколи нікого не бив.
Свідок захисту ОСОБА_15 суду повідомив, що 21.08.2017 року між його батьком та ОСОБА_16 дійсно був словесний конфлікт, що виник по ініціативі самого потерпілого. Під час вказаного конфлікту ніхто нікого не бив та ніяких тілесних ушкоджень він у ОСОБА_5 не бачив.
Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим в інкримінованому злочині, його вина в вчиненні навмисного легкого тілесного ушкодження повністю підтверджується показами потерпілого, свідків обвинувачення, дослідженими та оголошеними в судовому засіданні письмовими доказами:
- заявою ОСОБА_5 , зареєстрованою 22.08.2017 року за №5073 про притягнення до відповідальності ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , які 21.08.2017 року нанесли йому тілесні ушкодження в с. Виноградар Роздільнянського району Одеської області (а.с.24);
- витягом з ЄРДР №0001064 від 23.08.2017 року про внесення відомостей за заявою ОСОБА_5 в Єдиний реєстр досудових розслідувань за правовою кваліфікацією ч.1 ст.125 КК України (а.с.23);
- висновком експерта №134 від 23.08.2017 року, який не суперечить показам потерпілого, з якого вбачається, що у ОСОБА_5 виявлені наступні ушкодження: садно з синцем на нижньому повіці правого ока, синець у правій завушній ділянці, садно на передній справа поверхні грудної клітини; дані ушкодження спричинені у вказаний період часу 21 серпня 2017 року, внаслідок дій тупими предметами, не виключено, що у якості такого предмета могла бути рука (кулак); локалізація виявлених ушкоджень у ділянках правого ока і правої вушної раковини, а також на передній поверхні грудної клітки праворуч виключає можливість отримання їх внаслідок падіння постраждалого з висоти «власного зросту»; виявлені у ОСОБА_19 ушкодження не є небезпечними для життя, мають скороминучі наслідки тривалістю не більше 6 днів за вказаним критерієм відносяться до легких тілесних ушкоджень (п.2.3.1., п.2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», 1995 р.) (а.с.25-26).
Частини 1, 2, 3 ст. 101 КПК України визначають, що висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень та зроблені за їх результатами висновки, обґрунтовані відповіді на запитання, поставлені особою, яка залучила експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи.
Кожна сторона кримінального провадження має право надати суду висновок експерта, який ґрунтується на його наукових, технічних або інших спеціальних знаннях. Висновок повинен ґрунтуватися на відомостях, які експерт сприймав безпосередньо або вони стали йому відомі під час дослідження матеріалів, що були надані для проведення дослідження. Експерт дає висновок від свого імені і несе за нього особисту відповідальність.
Аналізуючи зазначені норми закону та обставини справи, суд приходить до висновку, що судово-медична експертиза у даному кримінальному провадженні була проведена з дотриманням порядку, визначеного ст. ст. 242, 243 КПК України. Висновок експерта №134 від 23.08.2017 року відповідає вимогам ст. 101 КПК України та ґрунтується на відомостях, які експерт сприймав безпосередньо, вони йому стали відомі зі слів під експертного ОСОБА_5 .
Згідно ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
У суду немає підстав для визнання недопустимими доказів, наданих обвинуваченням, оскільки їх збір та фіксація відповідають нормам КПК України.
Суд критично ставиться до пояснень обвинуваченого та вважає, що обвинувачений заперечує свою вину з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинений злочин, покази викладає так, як вигідно йому, посилаючись на те, що потерпілий сам був ініціатором конфлікту та винен у події, яка сталася. Такої ж позиції дотримуються і свідки захисту дружина та син обвинуваченого, однак жоден з них не заперечив, що до конфлікту між обвинуваченим та потерпілим, у останнього не було жодного тілесного ушкодження. Покази свідків захисту свідчать про те, що вони бажають вигородити обвинуваченого з метою уникнення ним відповідальності за скоєне. Самим обвинуваченим та свідками захисту не спростовані обставини, викладені у обвинуваченні.
Давши оцінку всім доказам в сукупності, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у заподіянні легких тілесних ушкоджень потерпілому доведена повністю і не знаходить підстав для ухвалення виправдувального вироку відносно нього.
Так, в судовому засіданні достовірно встановлено мотив злочину - це неприязні стосунки, достовірно доведено присутність обвинуваченого на вказаному потерпілим місці вчинення злочину, відповідає поясненням сторін і механізм заподіяння тілесних ушкоджень.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ст.125 ч.1 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження та вину його у вчиненні даного злочину вважає повністю доведеною.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, згідно з вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особливості конкретного кримінального злочину й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення злочину і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів засудженим. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, що відноситься до злочину невеликої тяжкості, особу обвинуваченого та враховує ті обставини, що він характеризується задовільно за місцем проживання (а.к.п.36), на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває (а.к.п.34,35) і є особою раніше не судимою.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 судом не встановлено.
Згідно наданої суду досудової доповіді Роздільнянського РВ філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що орган пробації прийшов до висновку, що ризик щодо вчинення повторних злочинів оцінено як середній, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого ОСОБА_4 та його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню (при середньому рівні ризику) ймовірність вчинення повторного злочину, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить небезпеки для суспільства На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних злочинів. (а.к.п.44-47).
Відповідно до ч.1 ст.7 ЗУ "Про пробацію" під час вирішення питання про застосування до особи пробації суд бере до уваги характер вчиненого кримінального правопорушення та соціально-психологічну характеристику особи обвинуваченого або засудженого, яку готує персонал органу пробації або адміністрація установи виконання покарань.
Згідно з п.2 ч.1 ст.2 ЗУ "Про пробацію", досудова доповідь - письмова інформація для суду, що характеризує обвинуваченого.
За приписами ч.1 ст.368 КПК України ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.
Таким чином, з урахуванням конкретних обставин справи, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, досудової доповіді з інформацією про соціально психологічну характеристику обвинуваченого, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, враховуючи відсутність обставин, що обтяжують покарання, на підставі викладеного, суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім буде призначення ОСОБА_4 покарання у виді штрафу. При призначенні виду та міри покарання суд також враховує, що ОСОБА_4 має постійне джерело доходів, займаючись підсобним селянським господарством, отже підстав для непризначення такого виду покарання у суду немає.
Запобіжний захід не обирався.
Цивільний позов по справі не заявлявся.
Речові докази не приєднувались. Процесуальні витрати відсутні.
Керуючись ст.ст. 349, 368, 369-371, 373-376 КПК України, суд
У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.
Речові докази до кримінального провадження не долучались
Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.
Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги через Роздільнянський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1

Вирок набрав законної сили _____ ________ 2014 року
Суддя ______________ ОСОБА_1

Оригінал рішення знаходиться в суді
у справі за _______________,
провадження _______________
Голова Роздільнянського районного суду
Одеської області ___________________ ОСОБА_20