Справа №295/5163/14-к
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2018 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000053 від 05.01.2014 р. стосовно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернопіль, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , розлучений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, фізична особа-підприємець, інвалід Ш групи, раніше судимий:
- 07.08.1989 року Тернопільським апеляційним судом за ст.ст. 141 ч. 2, 93 п. «а», 42 КК України на 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений по відбуттю покарання 4.11.2003;
по обвинуваченню за ст. 121 ч. 1 КК України,
з участю учасників судового провадження:
прокурорів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
потерпілого ОСОБА_11 ,
представника потерпілого ОСОБА_12
обвинуваченого ОСОБА_13
захисника ОСОБА_14

ВСТАНОВИВ:
Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_13 обвинувачується в тому, що 05.01.2014 року він знаходився за місцем проживання, в квартирі своєї співмешканки ОСОБА_15 , за адресою: АДРЕСА_2 . Цього ж дня близько 15 год. 30 хв. додому повернулася ОСОБА_15 разом зі знайомим ОСОБА_11 , якого попрохала поговорити з ОСОБА_13 з приводу його постійних погроз фізичною розправою. Під час розмови між ОСОБА_13 , ОСОБА_15 і ОСОБА_11 виникла сварка, у ході якої у ОСОБА_13 виник злочинний умисел направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 ..

В цей же час, місці та за вказаних обставин, реалізуючи свій злочинний задум направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , ОСОБА_13 вийшов на балкон де взяв ніж з яким повернувся до кімнати та не повідомляючи свого наміру, направленого на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , підійшов до останнього та наніс йому один удар клинком ножа в черевну порожнину. Таким чином, ОСОБА_13 заподіяв потерпілому ОСОБА_11 тілесне ушкодження у вигляді поранення лівої черевної та плевральної порожнини у 8-му міжребер`ї зліва по передньо-пахвинній лінії з ушкодженням брижі тонкого кишечника та діафрагми та проникає в плевральну порожнину із розвитком лівобічного гемопневмоторексу, внутрішньочеревної кровотечі, що призвело до розвитку геморалогічного шоку, яке відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення.

Такі умисні дії ОСОБА_13 , які виразились в заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, кваліфіковані за ст. 121 ч. 1 КК України.

В судовому засіданні прокурором відповідно до ст. 338 КПК України було змінено обвинувачення та дії ОСОБА_13 кваліфіковані за ст. 124 КК України, як умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, вчиненими у разі перевищення меж необхідної оборони.
Потерпілий ОСОБА_11 , якому було роз`ясненого його право підтримання обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі, не погодився зі зміною обвинувачення у зв`язку з застосуванням закону України про кримінальну відповідальність за менш тяжке кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим потерпілий підтримав обвинувачення за ст. 121 ч. 1 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений вину не визнав. Суду пояснив, що познайомився з ОСОБА_16 в 2004 році, коли вона приїхала в гості до його колишньої дружини ОСОБА_17 . Через деякий час почали проживати разом в цивільному шлюбі, проживали однією сім`єю з 2004 року по 2010 рік, був спільний сімейний бюджет,
Спочатку проживали в орендованій квартирі, тим часом збирали кошти на купівлю квартири. Одного разу поїхав у відрядження, зателефонувала ОСОБА_18 та повідомила, що є хороший варіант квартири, погодився на купівлю квартири та оформленні її на ОСОБА_18 , а оскільки грошей не вистачало, ще й погодився на взяття кредиту на купівлю житла. Кредит оплачували з спільних сімейних коштів. В 2010 році ОСОБА_18 сказала, що їй наворожили четвертого чоловіка і вона більше не хоче разом жити, просила звільнити квартиру, потім двічі зверталася до суду з позовами про зняття з реєстраційного обліку та виселення, однак суд відмовив у задоволенні позовів. До жовтня 2013 року ОСОБА_18 разом з сином проживали в квартирі, потім забрали речі і виїхали, в подальшому дала оголошення про продаж квартири. Одного разу приходили представники банку «Аваль» та пояснили, що по кредиту є борг, а тому квартира продається з аукціону. В подальшому була домовленість з банком, що він вносить суму 5 000 доларів США та банк переоформлює кредит на нього. Продав автомобіль, зібрав необхідну суму, однак сплатити її не встиг з-за наступних обставин.
05.01.2014 року близько 15 години 30 хвилин повернувся додому за адресою: АДРЕСА_2 . Приблизно з 16 по 17 годину подзвонили у двері, коли відчинив побачив колишню дружину з трьома чоловіками, подумав, що це покупці квартири. Вказані особи почали наносити удари, приставляли до голови «електрошокер». Потім почали штовхати на балкон і намагалися скинути з нього. Одного з них знав - ОСОБА_19 , прізвисько « ОСОБА_20 », він душив за горло, наніс удар в обличчя, почалася бійка. Били як могли і чим могли, коли намагалися затягти на балкон, він вирвався і вибіг на сходи та забіг до квартири АДРЕСА_3 в будинку, сусіди викликали швидку та поліцію. Після подій родичі зробили в квартирі відеозйомку, де чітко видно кров на стінах та переворот у квартирі. Через декілька днів після подій кров зі стін зникла, всі речі та меблі були вивезені з квартири та квартира опечатана.
Щодо ножа, то у 2004 році він був у Грузії разом з ОСОБА_18 , брат якої, дізнавшись, що він займається різьбою по дереву, подарував саморобний подарунковий ніж, який привезли до м. Житомира, цей ніж йому показали працівники міліції, як такий, що він наносив удари, але вилученим ножем удари нікому не наносив, ОСОБА_21 ушкоджень не спричиняв.

Потерпілий ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що до нього звернулася дружина його покійного знайомого ОСОБА_22 , сказала, що їй та сину погрожує ОСОБА_23 , попросила з ним поговорити. З ОСОБА_23 був знайомий візуально. Якось на роботу прийшла ОСОБА_24 , заплакана, пригнічена, сказала, що їй потрібно йти додому, але вона боїться. Він збирався їхати до ОСОБА_18 додому, в цей час зайшов знайомий ОСОБА_25 з двома товаришами, запропонували підвезти. ОСОБА_18 намагалася відчинити квартиру самостійно, однак двері відкрив ОСОБА_23 , між ними розпочалася розмова. Він запитував ОСОБА_23 , чому погрожує сину ОСОБА_22 , ОСОБА_18 стала його виганяти, на що ОСОБА_23 схопив з підвіконня балкону ніж, замахнувся на ОСОБА_18 , але удар прийшовся йому, він схопив швабру за дверима та вибив кинджал з рук ОСОБА_23 , забігли хлопці, які весь час перебували у під`їзді біля ліфту. ОСОБА_23 цілився у ОСОБА_22 , яка була з лівого боку від нього, тому удар прийшовся йому в ліву сторону. Хмаладзе проживала з ОСОБА_23 років 3-4.
Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні показала, що потерпілого знає близько 20 років, він товариш її покійного чоловіка. З обвинуваченим знайома близько 8 років. ОСОБА_23 у квартирі зареєстрований та проживав з нею, однак ніякого відношення до житла не має, оскільки квартира належить їй та кредит на її купівлю отримувала вона. 05 січня 2014 року звернулася за допомогою до ОСОБА_26 , оскільки необхідно було забрати деякі речі з квартири, а сама боялася. ОСОБА_27 погодився та в цей час до нього приїхали двоє хлопців, які підвезли на автомобілі. В квартиру заходили вона і ОСОБА_27 , знайомі ОСОБА_26 стояли біля дверей ліфту. Між нею та ОСОБА_23 виникла суперечка, в ході якої останній дістав з балкону ніж, довжиною більший ніж аркуш А4, став погрожувати. Вона стояла ближче, позаду ОСОБА_26 , встигла відвернутися, тому удар отримав ОСОБА_27 , після цього ОСОБА_27 взяв швабру з метою відбити ніж, вона втекла з квартири. Ніж забрала, потім віддала слідчому. Вона теж штовхала ОСОБА_23 , але до удару чи після не пам`ятає. За комунальні послуги сплачувала сама, ОСОБА_23 лише 1-2 рази сплатив. Коли купувала квартиру у кредит вже була знайома з ОСОБА_23 , йому було відомо про купівлю, однак коштів не надавав. Квартира була продана у грудні 2013 року і ОСОБА_23 було про це відомо. Момент нанесення удару ОСОБА_28 не бачила. Лезо ножа було направлено в її бік, обвинувачений кричав, махав ним, прибігли на крик сусіди.
Свідок ОСОБА_29 в судовому засіданні показав, що ОСОБА_23 колишній співмешканець матері, прожили разом близько 4 років, ОСОБА_21 старий друг сім`ї. 05.01.2014 року при подіях присутнім не був, зі слів матері стало відомо, що ОСОБА_23 підрізав ОСОБА_28 . Спочатку проживали дружно, однак приблизно за рік до подій почалися сварки. Конфлікт був через те, що ОСОБА_23 не хотів виїжджати з квартири. Речі свої з мамою з квартири забрали, в його кімнаті залишилась шафа, комод маленький, журнальний столик, в коридорі шафа, в кухні вбудовані меблі. У нього з ОСОБА_23 конфліктів не було, з мамою останній конфліктував. На першому тижні перебування ОСОБА_28 у лікарні був у нього. Мама його виписала з квартири, де вона сама зареєстрована не знає, кому зараз належить квартира невідомо. Знає, що ОСОБА_23 теж був в лікарні з розбитою головою. В квартиру після від`їзду не ходив, там його речей не було. Лазарев є батьком його товариша та друг його батьків.
Свідок ОСОБА_30 в судовому засіданні пояснила, що була понятою при огляді місця події на прохання ОСОБА_22 . Коли приїхала квартира була відчинена, там перебував слідчий та ОСОБА_22 . Що бачила у квартирі точно не пам`ятає, у кімнаті був диван та тумбочка, полиця на стіні, маленький журнальний столик, шафи здається не було. На стіні в кімнаті було кілька плям крові, їх було достатньо видно. Протокол підписувала, чи підписував інший понятий не пам`ятає. До ОСОБА_22 приходила в гості та один раз бачила обвинуваченого, про суперечки в сім`ї нічого невідомо. В квартирі слідчий оглядав дублянку, на якій були сліди крові. Про події стало відомо зі слів ОСОБА_22 . Ніж здається виймав з пакету слідчий, на лезі була кров, лезо з розміром аркуша листа А4. Ніж при ній до спеціального пакету не поміщався.
Свідок ОСОБА_31 в судовому засіданні показав, що познайомив свого товариша ОСОБА_32 з потерпілим, до квартири їхали на автомобілі, у квартиру заходила ОСОБА_22 та потерпілий, він з ОСОБА_33 курили біля ліфту. Обвинувачений з потерпілим бились у кімнаті, коли вони їх розборонили обвинувачений втік, потерпілого відвезли до лікарні. Жінка квартиру відчинила своїм ключем, чув штовханину та провокацію конфлікту. В конфлікт не втручався, намагався лише заспокоїти, до них претензій не було, претензії були до жінки. Коли потерпілий був у крові, тоді їх розборонили. Ніж обвинувачений витяг з вікна на балконі. У ОСОБА_32 був шокер, однак до обвинуваченого його не застосовували. Обвинуваченому ударів не наносили, хто вирвав ніж не пам`ятає, він залишився біля дивану.
Свідок ОСОБА_34 в судовому засіданні показав, що приїздив до колеги по роботі змінити замок на її прохання. Було 2-3 людей біля дверей, коли змінив замок чоловік з папкою попросив розписатися, де не пам`ятає, він розписався і пішов. Був лише біля входу в квартиру, що підписував не пам`ятає. Чоловік був у цивільному одязі, пізніше від колеги дізнався, що це був слідчий.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 21.01.2014 року свідок ОСОБА_35 приставила макет ножа в область живота з лівої сторони статиста, при цьому пояснила, що саме таким чином ОСОБА_13 05.01.2014 року близько 15 год. 30 хв. наніс удар ножем ОСОБА_11 .
Аналогічний механізм нанесення ударів ОСОБА_13 показав ОСОБА_11 під час проведення слідчого експерименту 03.02.2014 року.
З висновку судово-медичної експертизи № 388 від 28.02.2014 року вбачається, що у гр. ОСОБА_11 виявлено проникаюче колото-різане поранення лівої черевнини та плевральної порожнини у вигляді колото-різаної рани у 8-му міжребер`ї зліва по передньопахвинній лінії, раневий канал якої йде знижу-доверху з ушкодженням брижі тонкого кишечника та діафрагми та проникає в плевральну порожнину із розвитком лівобічного гемопневмотораксу (наявність крові та повітря в плевральній порожнині), внутрішньочеревної кровотечі, що призвело до розвитку геморагічного шоку 1 ст. Вищевказане ушкодження у гр. ОСОБА_11 утворилося від дії гострого предмету і травмуючим механізмом утворення була сукупна колючо-ріжуча дія гострого предмету, на що вказує характер рани в 8-му міжребер`ї зліва, характер ушкоджень органів черевної порожнини та діафрагми могли утворитися від 1-ї травмуючої дії гострого предмету, із достатньою силою прикладання, за умови, що гр. ОСОБА_11 на час заподіяння йому тілесних ушкоджень знаходився у вертикальному або близькому до нього положенні і був обернутий передньою лівою стороною тіла. Проникаюче колото-різане поранення у гр. ОСОБА_11 відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення.
Враховуючи характер тілесних ушкоджень у гр. ОСОБА_11 , дані протоколів його допиту та проведення слідчого експерименту за його участю, протоколу допиту свідка гр. ОСОБА_15 та проведення слідчого експерименту за її участю можна вважати, що тілесні ушкодження у гр. ОСОБА_11 могли виникнути в термін та за обставин, вказаних потерпілим та свідком.
Експерт ОСОБА_36 в судовому засіданні пояснила, що проникаючі поранення відносяться до тяжких ушкоджень в момент їх спричинення. Кут нахилу тіла в момент спричинення удару ножем неможливо встановити, у висновку брались до уваги протоколи слідчий дій та покази учасників.
На светрі та на майці потерпілого ОСОБА_11 , про що зазначено у висновку експерта № 22 МК від 17.03.2014 року, виявлено по одному наскрізному пошкодженню матеріалу, що співпадають між собою по розташуванню. Пошкодження розташовуються на передній поверхні в середній частині зліва кожного з одягу. Дані пошкодження по своїй характеристиці форми, країв та кінців являються колото-різаними та утворилися від проникаючої дії колючо-ріжучого предмету, який двостороннє заточений. Лезо клинка середнього ступеня заточення. Ширина клинка даного колючо-ріжучого предмету на глибині занурення в одязі складала в межах від 21 мм до 24 мм. Не виключається можливість утворення пошкоджень на одязі потерпілого ОСОБА_11 від дії клинка ножа, який було досліджено.
У досліджуваних вирізках із светра, об. № 1,2 та з майки, об. № 3,4 виявлено кров людини (висновок експерта № 48 від 13.02.2014 року). При серологічному дослідженні в об. № 1-4 виявлено антиген Н, походження якого можливе за рахунок крові будь-якої особи, в тому числі і гр. ОСОБА_11 в межах системи АВО.
Сліди крові на ножі, наданому для дослідження, утворилися від чоловіка, в крові якого міститься антиген Н ізосерологічної системи АВО, у тому числі і від потерпілого ОСОБА_11 , походження крові від гр. ОСОБА_13 виключається, про що вказано у висновку експерта № 36/ц від 07.02.2014 року.
На переконання суду в результаті дослідження, аналізу та оцінки всіх перевірених судом доказів, вищевказане обвинувачення ОСОБА_13 не знайшло свого підтвердження, виходячи з нижченаведеного.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення тощо. Згідно ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Пояснення потерпілого, свідків об`єктивно не підкріплені належними і допустимими доказами, а тому викликають у суду обґрунтовані сумніви і не доводять вчинення ОСОБА_13 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч. 1 КК України, і не можуть бути, за відсутності інших доказів, єдиним обґрунтуванням обвинувального вироку.

Дійсно є факт спричинення потерпілому ОСОБА_11 тілесних ушкоджень. Проте суд критично оцінує покази як потерпілого, так і свідка ОСОБА_37 щодо спричинення ушкоджень обвинуваченим.

Потерпілий та свідок в своїх показаннях в судовому засіданні не вказали на те, що в квартиру, де знаходився 5.01.2014 потерпілий, вони зайшли вчотирьох, ця обставина стала відома суду лише після показань потерпілого та дослідження матеріалів кримінального провадження № 0001261 від 15.03.2014, у зв`язку з чим суд і допитував свідка ОСОБА_38 , працівників міліції.

В судовому засіданні ні потерпілий, ні свідок не вказували щодо бійки між ОСОБА_13 та ОСОБА_39 і іншою особою, внаслідок чого ОСОБА_13 були спричинені тілесні ушкодження. З висновку судово-медичної експертизи № 323 від 05.02.2014 року вбачається, що у ОСОБА_13 було виявлено тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми: струсу головного мозку без виражених клінічних проявів, ран на волосистій частині голови, рани верхньої губи, лівої вушної раковини; ран правого стегна та лівого плеча (всі рани без зазначення чіткої локалізації, форми, характеру країв, кутів, дна), могли утворитися в термін, що вказаний в постанові про призначення судово-медичної експертизи. Тілесні ушкодження у вигляді: струсу головного мозку без виражених клінічних проявів, ран на волосистій частині голови, рани верхньої губи, лівої вушної раковини, відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. Тілесні ушкодження у вигляді: ран правого стегна та лівого плеча, відносяться до легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я.
Оскільки в медичних документах відсутні записи щодо характеру та чіткої локалізації ран, тому дати відповідь на питання про механізм їх утворення, якими знаряддями або предметами були заподіяні, в якому положенні знаходився гр. ОСОБА_13 на момент їх утворення, на даний момент, не представляється можливим.
Проте свідок ОСОБА_40 в судовому засіданні пояснив, що з ОСОБА_23 знайомий як сусід, він проживає на першому поверсі під`їзду з 1983 року. 5 січня 2014 був вдома з сім`єю, мама його, користується інвалідним візком, а тому двері квартири відкриті до ночі, усі мешканці це знають. В квартиру зайшов чоловік, сказав, що вбивають, потім сів на підлогу в коридорі, але він завів його на кухню, чоловік був без взуття, в носках, джинси були порізані сантиметрів 3-4, на голові були сліди крові. Спочатку його не впізнали, але потім виявили що це сусід з 9 поверху ОСОБА_23 - говорив невнятно, але зрозуміли, що його в квартирі били із-за квартири, було троє дорослих чоловіків та дружина. Після викликали міліцію, а коли прибув патруль він з ним піднімались до квартири, двері були відкриті, але там нікого не було, все було розкидано, потім знову піднімались з ОСОБА_23 за одягом та поліцією. Він заходив до зали, на підлозі лежав розібраний телефон, було розбите скло, кров була ближче до балкону. Працівникам поліції ОСОБА_23 пояснював, що на нього напали дружина з чоловіками.
Свідок ОСОБА_41 в судовому засіданні показав, що в 2011 році познайомився з обвинуваченим, дружину бачив один раз, потерпілого не знає. ОСОБА_23 розповідав про конфлікти щодо квартири, яка в кредиті та оформлена на дружину. В той день завіз ОСОБА_23 до офісу, потім він поїхав самостійно до церкви, після обіду до нього заїжджав, він не брав телефон, тому вирішив заїхати. Чув якусь перепалку, слова «міліція», жіночий голос, квартира була відчинена. В квартиру не пішов, поїхав додому. Потім зателефонував ОСОБА_23 та повідомив, що в лікарні, він приїхав, на голові шви, губа, нога, вухо ліве пошкоджені. Сказав, що жінка прийшла з трьома чоловіками, він відчинив двері, оскільки це була дружина. Сказав, що була бійка, він відбивався. Не хотів втручатися в сімейні сварки, окрім жінки, на сходинковому майданчику нікого не бачив, на ній верхнього одягу не було. Привіз ОСОБА_23 телевізор, оскільки в квартирі були пусті стіни, лише ліжко, тумбочка. Спочатку квартира була жилою з меблями, за місяців 2-3 до 2014 року меблів не стало. Коли палили, на балконі бачив шліфувальну машинку, викрутки, різаки.
З повідомлення начальника Житомирського МВ від 27.05.2015 встановлено, що 5 січня 2014 року о 15 годині 29 хвилин по спецлінії «102» надійшло повідомлення від ОСОБА_42 що до нього прибіг сусід з квартири АДРЕСА_4 , весь побитий, на місце події був відправлений автомобільний патруль, а о 16.51 з ТМО № 2 надійшло повідомлення про поступлення з ножовим пораненням ОСОБА_11 , для перевірки факту була направлена СОГ.
Свідок ОСОБА_43 в судовому засіданні показав, що працював експертом, виїжджали на виклик до ЦМЛ № 2 з приводу спричинення тілесних ушкоджень, потерпілого не бачив, з родичами не спілкувався.
Свідок ОСОБА_44 , в судовому засіданні показав, що працює старшим оперуповноваженим Житомирського ВП. Виїжджали до ЦМЛ № 2 до хірургічного відділення, з потерпілим не спілкувалися, до нього не пускали лікарі, з ними був слідчий ОСОБА_45 , однак він звільнився. В лікарні спілкувалися лише з лікарями.
Окрім того, з наданих на дослідження матеріалів та показів свідків встановлено, що працівники слідчо-оперативної групи не оглядали квартири, де відбулися події, оскільки двері квартири були зачинені, такі дії були вчинені лише через певний проміжок часу 8.01.2014 року і за участі свідка ОСОБА_15 , де під час огляду квартири слідчим було виявлено в одній з кімнат меблі, телевізор перекинутий на підлозі, на стіні бурі сліди.
Вказаним свідком 8.01.2014 року було передано слідчому і ніж, яким, як вона вказала ОСОБА_13 спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_46 в квартирі, та який вона забрала, коли ОСОБА_21 вибив його з рук ОСОБА_23 . Проте в своїх показаннях свідок зазначає, що ОСОБА_23 погрожував ножем їй і коли вона відхилилася він попав у ОСОБА_28 , тоді той пішов по коридору та взяв швабру якою вибив ніж з рук ОСОБА_23 , вона його забрала і пішла з ним на вулицю, сховала.
На поверхні ножа згідно висновку дактилоскопічної експертизи № 34 від 15.01.2014 року, будь-яких слідів виявлено не було, що може свідчити про те, що вказаний ніж не знаходився в руках ОСОБА_13 , так як папілярні сліди відсутні, є лише сліди крові. Проте якщо враховувати, що під час огляду ножа він був розташований поряд з одягом потерпілого ОСОБА_28 , на якому мали місце сліди бурого кольору, то не виключено, що вони могли потрапити і на руків`я ножа.
Вказаний ніж не являється холодною зброєю, відноситься до ножів побутового призначення та виготовлений не заводським способом (висновок експерта № 35 від 15.01.2014 року).
Досліджені докази в своїй сукупності підтверджують те, що 5 січня 2014 року в помешканні де знаходився ОСОБА_13 , прийшли його співмешканка ОСОБА_15 , потерпілий ОСОБА_11 , ОСОБА_31 та чоловік на ім`я ОСОБА_47 , з приводу виселення з квартири. Під час спілкування виник конфлікт внаслідок якого як ОСОБА_11 так і ОСОБА_13 були спричинені тілесні ушкодження, вони обоє перебували на стаціонарному лікуванні, проте органом розслідування ці обставини не перевірялися.

У відповідності із ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Статтею 17 КПК України закріплено презумпцію невинуватості та забезпечення доведеності вини.

Статтею 62 Конституції України та пунктом 2 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі-Конвенція) закріплено принцип презумпції невинуватості, як один із основних засадничих принципів кримінального судочинства, передбачено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно із приписами ч. 2 ст. 17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Докази, якими б поза розумним сумнівом підтверджувалась вина ОСОБА_13 , стороною обвинувачення суду не надані, доводи обвинуваченого про те, що він не причетний до умисного заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , залишились не спростованими.

Нормою статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини (далі-Суд) в своєму рішенні «Мінеллі проти Швейцарії» (Minelli v. Switzerland) від 25 березня 1983 року зробив висновок, що принцип невинуватості є одним із елементів справедливого судового процесу у кримінальних справах у розумінні пункту 1 ст. 6 Конвенції.

На думку Суду, пункт 2 статті 6 Конвенції «вимагає … аби судді, виконуючи свої завдання, не ставились до них із переконанням, що підсудний учинив інкримінований йому злочин, Тягар доказування лежить на обвинуваченні, а кожний сумнів має тлумачитись на користь підсудного» (рішення у справі Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії (Barbera, Messegue and Jabardo v. Spain) від 06 грудня 1988 року).

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється судом у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Дослідивши безпосередньо докази, давши їм належну оцінку, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, суд дійшов до висновку, що стороною обвинувачення не було надано достатніх та необхідних, належних та допустимих доказів, кожен з яких окремо та разом у їх сукупності поза розумним сумнівом свідчили б про винуватість обвинуваченого ОСОБА_13 в умисному заподіянні тяжких тілесних ушкоджень або вчиненими у разі перевищення меж необхідної оборони.

Таким чином, суд прийшов до висновку про необхідність визнати ОСОБА_13 невинуватим у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч. 1 КК України, та виправдати останнього через недоведеність вчинення ним цього кримінального правопорушення.

Цивільні позови потерпілого про відшкодування матеріальної та моральної шкоди та прокурора про відшкодування витрат на лікування потерпілого не підлягають до задоволення у зв`язку з відсутністю підстав.

Питання щодо речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог ст. 100 КПК України, щодо процесуальних витрат відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_48 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ст. 121 ч. 1 КК України та виправдати.

Відмовити у зв`язку з відсутністю підстав у задоволенні цивільних позовів потерпілого про відшкодування матеріальної та моральної шкоди та прокурора про відшкодування витрат на лікування потерпілого.

Речові докази залишити в матеріалах провадження.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом 30 днів з дня проголошення.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Суддя ОСОБА_1