КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

представника потерпілої ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
захисника ОСОБА_9
розгул розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві клопотання представника потерпілої ОСОБА_6 - захисника ОСОБА_7 про призначення повторної судової автотехнічної експертизи, та клопотання прокурора ОСОБА_5 про призначення комплексної комісійної судової автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи

в с т а н о в и л а :

Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 08 червня 2017 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та йому призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі, без позбавлення права керування транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 до ОСОБА_8 задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 30 000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди, та 3000 грн. витрат на правову допомогу.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 до ОСОБА_8 в частині відшкодування матеріальної шкоди залишено без розгляду.
В іншій частині цивільного позову потерпілої ОСОБА_6 до ОСОБА_8 відмовлено.
Вироком суду першої інстанції вирішено питання про процесуальні витрати та речові докази.
Судом першої інстанції у кримінальному провадженні вирішено питання про речові докази та процесуальні витрати.
Не погодившись з вказаним вироком суду першої інстанції,представник ОСОБА_7 , який діє в інтересах потерпілої ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просив вирок суду першої інстанції скасувати, та ухвалити новий вирок, яким не застосовувати щодо ОСОБА_8 положення ст. 75 КК України, призначити обвинуваченому додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на три роки, та задовольнити цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_8 у повному обсязі, стягнувши з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 555 062,55 грн. у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, та 100 000 грн. моральної шкоди.

Також на вирок суду першої інстанції надійшла апеляційна скарга захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , в якій він просив вирок суду першої інстанції скасувати, та закрити кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, посилаючись на неповноту судового розгляду, та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, оскільки у вироку суду не вказано, чому суд взяв до уваги одні докази й відкинув інші, а висновку суду першої інстанції містять істотні суперечності.
Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 08 листопада 2017 року задоволено клопотання захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , та у кримінальному провадженні за стосовно ОСОБА_8 призначено додаткову судову автотехнічну експертизу.
У судовому засіданні під час апеляційного розгляду 04 квітня 2019 року представник потерпілої ОСОБА_6 - захисник ОСОБА_7 заявив клопотання про призначення у кримінальному провадженні повторної автотехнічної експертизи, посилаючись на те, що до у матеріалах кримінального провадження наявні два висновки експерта №24625/17-52/9155/18-52 від 11 травня 2018 року та №624ат від 06 листопада 2015 року, які за своїм змістом суперечать один одному, а допит експертів не дав змоги усунути виявлені суперечності.

Крім того, прокурор ОСОБА_5 04 квітня 2019 рок звернувся із клопотанням про призначення у кримінальному провадженні комплексної комісійної судової автотехнічної та транспортно-трасологічної експртизи, яке мотивував тим, що висновки додаткової автотехнічної експертизи №24625/17-52/9155/18-52 від 11 травня 2018 року, проведеної на підставі ухвали Апеляційного суду міста Києва від 08 листопада 2017 року, є неповними та неточними, оскільки експертиза проведена на підставі некоректних вихідних даних про швидкість руху автомобіля "Фольксваген". Крім того, вказаний експертний висновок суперечить висновку наявної у справі автотехнічної експертизи №624ат від 06 листопада 2015 року.
Заслухавши думку прокурора ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 та її представника ОСОБА_7 , які підтримали заявлені клопотання, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 , які заперечували проти заявлених клопотань та наполягали на відсутності підстав для проведення повторної автотехнічної та комплексної комісійної судової автотехнічної та транспортно-трасологічної експертиз, розглянувши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що клопотання представника потерпілої ОСОБА_6 -захисника ОСОБА_7 та прокурора ОСОБА_5 підлягають залишенню без задоволення, виходячи з наступного.
Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ч. 1 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 405 КПК України, апеляційний розгляд здійснюється згідно з правилами судового розгляду в суді першої інстанції з урахуванням особливостей, передбачених цією главою.

Згідно частин 1, 2 ст. 332 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених ст. 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.

Суд має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам незалежно від наявності клопотання, якщо:
1) суду надані кілька висновків експертів, які суперечать один одному, а допит експертів не дав змоги усунути виявлені суперечності;
2) під час судового розгляду виникли підстави, передбачені частиною другою статті 509 цього Кодексу;
3) існують достатні підстави вважати висновок експерта (експертів) необґрунтованим чи таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає інші обґрунтовані сумніви в його правильності.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 242 КПК України, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження необхідні спеціальні знання, за зверненням сторони кримінального провадження або за дорученням слідчого судді чи суду проводиться експертиза.

Колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотань представника потерпілої ОСОБА_6 - захисника ОСОБА_7 та прокурора ОСОБА_5 , оскільки наведені в них доводи щодо необгрунтованості висновку експертів Київського науково дослідного інституту судових експертиз №24625/17-52/9155/18-52 від 11 травня 2018 року, який на думку представника потерпілої та прокурора суперечать матеріалам кримінального провадження, будуть перевірені колегією суддів в нарадчій кімнаті при ухвалені одного з рішень, визначених ст. 407 КПК України за наслідками розгляду апеляційних скарг представника ОСОБА_7 в інтересах потерпілої ОСОБА_6 , та захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок суду першої інстанції.

Сама по собі незгода представника потерпілої ОСОБА_6 - захисника ОСОБА_7 та прокурора ОСОБА_5 з одним із доказів у кримінальному провадженні, а саме висновком експертів додаткової судової автотехнічної експертизи №24625/17-52/9155/18-52 від 11 травня 2018 року, у відповідності до ст. 332 КПК України не є підставою для постановлення ухвали про доручення проведення повторної чи комплексної комісійної експертиз.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що за клопотанням представника потерпілої, з метою усунення виявлених представником потерпілої суперечностей, які на його думку містяться у висновку додаткової судової автотехнічної експертизи №24625/17-52/9155/18-52 від 11 травня 2018 року, судом апеляційної інстанції у порядку ст. 356 КПК України у судовому засіданні 08 листопада 2018 року допитано експертів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Висновки експертів та показання допитаних в суді експертів є процесуальними джерелами доказів, які у відповідності до ст. 94 КПК України, суд, керуючись законом, оцінить за своїм внутрішнім переконанням, яке грунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 242-244, 332, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

У задоволенні клопотання представника потерпілої ОСОБА_6 - захисника ОСОБА_7 про призначення повторної судової автотехнічної експертизи, та клопотання прокурора ОСОБА_5 про призначення комплексної комісійної судової автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи, - відмовити.
Ухвала суду апеляційної інстанції оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:

_________________ _________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3