Справа № 193/843/17
У Х В А Л А

26 лютого 2019 року Тернівський районний суд м. Кривого Рогу

в складі: головуючого, судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2
Учасників кримінального провадження
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду №1 в м.Кривому Розі кримінальне провадження №0000011 за обвинуваченням ОСОБА_4 за ст.ст.307 ч.2, 309 ч.2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 обвинувачується в незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, а також незаконному збуті особливо небезпечного наркотичного засобу опію ацетильованого, вчиненого повторно 17.05.2017 р. а також незаконному придбанні та зберіганні опія без мети збуту вчиненого повторно 01.06.2017 р.

Прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою на 60 днів.

Обвинувачений ОСОБА_4 і захисник ОСОБА_5 не заперечували проти продовження строку дії запобіжного заходу.
Заслухавши думки учасників кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Ухвалою слідчого судді Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 02.06.2017 р. ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід тримання під вартою який продовжено ухвалою суду від 03.01.2019 р. до 02.03.2019 р. включно.

Згідно ст.331 КПК України, під час судового розгляду, суд за клопотанням сторони обвинувачення , має право обрати, змінити чи скасувати запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. До спливу продовженого строку, суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини зокрема у справах «Харченко проти України», «Єлоєв проти України», Фельдман проти України», Ходорковський проти Росії, Сааді проти Сполученого Королівства, п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які, з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення законності позбавлення свободи, що означає необхідність перевірки не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, яка стала підставою для затримання, а також мети, з якою застосовувалися затримання та подальше тримання під вартою. При цьому рішення суду про продовження строку тримання під вартою, не може базуватися на первісних підставах, що слугували для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Суд має з`ясувати можливість застосування до особи, яка тримається під вартою, будь-яких альтернативних більш м`яких запобіжних заходів замість тримання під вартою. Дотримання принципу пропорційності між важливістю негайного виконання зобов`язання, та важливістю забезпечення права на свободу в демократичному суспільстві.

Обставини на які посилався суд при обранні обвинуваченому запобіжного заходу не змінилися, та продовжують існувати до часу розгляду справи судом, тому суд вважає що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

ОСОБА_4 обвинувачується в тяжкому та середньої тяжкості злочинах пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів, за які законом передбачено покарання більш ніж 5 років позбавлення волі, обвинувачений не працює, засобів для існування не має.

ОСОБА_4 раніше судимий за злочини пов`язані з незаконним обігом наркотичних засобів, в тому числі за незаконний збут наркотичних засобів. З вказаних ризиків суд вважає що обвинувачений може продовжити злочинну діяльність, та є підвищена ймовірність невиконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків явки до суду.

За місцем проживання а.с.163 т.2, та характеристики від 04.09.2018 р. наданій стороною захисту в судовому засіданні обвинувачений характеризується негативно, наявні неодноразові скарги від сусідів, з якими обвинувачений має конфліктні відносини, місце проживання обвинуваченого має ознаки «притону».

Разом з тим по справі не допитані свідки, які в тому числі є і односельцями обвинуваченого, який не визнає себе винуватим, та на думку суду може впливати на свідків. Крім того ОСОБА_4 не працює, засобів для існування не має, що підвищує ризик вчинення обвинуваченим корисливих злочинів.

На думку суду в даному випадку інтереси суспільства превалюють над правами обвинуваченого щодо його особистої свободи, та недоторканості, гарантованих ст.29 Конституції України, а ухвала суду є законодавчо встановленим рішенням щодо тримання особи під вартою.

Оскільки по справі слід провести судовий розгляд, в судове засідання не з`являються свідки ОСОБА_6 і ОСОБА_7 які ухвалами суду були піддані приводу до суду, проживають в різних населених пунктах Софіївського району, та не допитані судом. За клопотанням учасників кримінального провадження, судом змінено порядок дослідження доказів, суд перейшов до дослідження письмових доказів в матеріалах кримінального провадження без допиту всіх свідків.

Оскільки завершити судовий розгляд до спливу строку тримання під вартою ОСОБА_4 не можливо, а ризики продовжують існувати та не змінилися, суд приходить до висновку необхідності продовження строк тримання обвинуваченого під вартою ще на шістдесят днів.

Керуючись ст.ст.177, 183, 199, 331 ч.3 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Софіївка, Софіївського району, Дніпропетровської області на шістдесят днів до 26 квітня 2019 р. включно.

Ухвала в апеляційному порядку оскарженню не підлягає.

СУДДЯ: