У Х В А Л А Справа № 200/5763/19

Провадження № 1-кс/200/3769/19

02 травня 2019 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Дніпрі клопотання слідчого про арешт майна по кримінальному провадженню № 0000057, -

В С Т А Н О В И В:

12 квітня 2019 року до суду звернувся слідчий СВ ДВП ГУ НП України в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Дніпровської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_4 , з клопотанням про накладення арешту на майно, вилучене під час обшуку у домоволодінні АДРЕСА_1 .

Необхідність арешту слідчий обґрунтовує наступними обставинами. 09.01.2019 слідчим відділом Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000057 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України, за фактом порушення порядку здійснення операцій з металобрухтом.
09.01.2019 року до ДВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшов рапорт від о/у ВКП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, про те, що невстановлені особи за адресами: АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_1 , діючи умисно, в порушення вимог ст. ст. 4, 5, 6, 11 Закону України «Про металобрухт» від 05.05.1999 року (зі змінами), достовірно знаючи, що вони не мають ніякого відношення до спеціалізованих підприємств, що здійснюють операції з металобрухтом та/або приймальних пунктів спеціалізованих металургійних підприємств, без акту обстеження місцевої державної адміністрації на відповідність вимогам Закону України «Про металобрухт», без державної реєстрації у відповідності з вимогами ст. 89 ЦК України, ст. 58 ГК України, а також не маючи на праві власності або господарського відання вагового, брухтопереробного та вантажопідйомного обладнання, що забезпечує пожежну, вибухову, екологічну і радіаційну безпеку на території м. Дніпро, Солонянського та Дніпровського районів Дніпропетровської області, організували незаконні пункти збирання, заготівлі, переробки та схову металобрухту, шляхом придбання у різних фізичних осіб брухту чорних та кольорових металів та подальшу їх реалізацію за готівкові кошти підприємствам реального сектору економіки всупереч чинного законодавства України.
11.04.2019 на підставі ухвали слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська № 200/3095/19, слідчим СВ ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , у період часу з 12.48 год. до 14.08 год., за участю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було проведено обшук домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . В ході проведення обшуку у приміщенні домоволодіння було виявлено та вилучено відео-рекордер (накопичувач) марки H/264 DigitalVideoRecorder, s089, дозвіл на вилучення якого в ухвалі слідчого судді надано не було.
Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав, прохав задовольнити. Пояснив, що відео-рекордер (накопичувач) марки H/264 DigitalVideoRecorder, s089 містить відеозаписи, якими зафіксовано осіб, що приймали та здавали металобрухт, тому він визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні та в подальшому планується піддати його експертному дослідженню.
Представник власника майна в судове засідання не з`явився, про розгляд клопотання повідомлений належним чином. 25 квітня 2019 року до суду надійшло клопотання представника адвоката ОСОБА_6 , відповідно якого прохає вирішити справу у його відсутність та відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно. Підставами для відмови у задоволенні клопотання слідчого вважає те, що вилучений в ході обшуку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем мешкання ОСОБА_5 відео-рекордер (накопичувач) марки H/264 DigitalVideoRecorder, s 089 не входив до складу речей, для відшукання та вилучення яких слідчим суддею було надано дозвіл на проведення обшуку, тому він вважається тимчасово вилученим майном. Накопичувач підпадає під поняття електронної інформаційної системи, щодо яких законом, зокрема, ч. 2 ст. 168 КПК України, встановлено заборону на тимчасове вилучення. При необхідності, слідчий міг здійснити копіювання інформації, що міститься на накопичувачі, тим самим, дотримався вимог вказаної статті. Оскільки кримінальне провадження відкрито за ознаками складу злочину, передбаченого ст. 213 КК України, а ОСОБА_5 вважає, що слідством доказів наявності складу вказаного кримінального правопорушення не зібрано, підстави для обтяження його права власності арештом майна відсутні. Окремо звертає увагу на той факт, що ОСОБА_5 інкримінується вчинення злочину на території Магдалинівського району Дніпропетровської області, а орган досудового розслідування, яким здійснюється досудове слідство у кримінальному провадженні № 0000057, знаходиться у м. Дніпрі. Слідчим не було виконано вимог ст. 64-2 КПК України, тобто не було вручено власнику майна копії клопотання про накладення арешту на майно, що позбавило ОСОБА_5 можливості захищатись від спроб обмеження його конституційних прав. У зв`язку з цим, керуючись приписами ч. 1 ст. 172 КПК України, клопотання розглянуто без участі представника власника майна.

Згідно з вимогами ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України. У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна. У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження. У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше. Арешт може бути накладений на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу. Вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою. Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 236 КПК України предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Згідно із положеннями ст. 168 КПК України тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду. Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту. У разі необхідності слідчий чи прокурор здійснює копіювання інформації, що міститься в інформаційних (автоматизованих) системах, телекомунікаційних системах, інформаційно-телекомунікаційних системах, їх невід`ємних частинах. Копіювання такої інформації здійснюється із залученням спеціаліста.

В судовому засіданні встановлено, що постановою слідчого СВ ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 відео-рекордер (накопичувач) марки H/264 DigitalVideoRecorder, s089 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000057.
Розглянувши клопотання, вислухавши слідчого, дослідивши надані до клопотання додатки та зміст клопотання представника власника майна, приходжу до висновку про те, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження, вважаю за можливе накласти арешт на відео-рекордер (накопичувач) марки H/264 DigitalVideoRecorder, s089, вилучений під час обшуку 11 квітня 2019 року у домоволодінні АДРЕСА_1 , оскільки він містить докази, що можуть бути використанні при доведенні чи спростуванні події злочину, встановленні винних осіб та у слідства виникла необхідність в експертному дослідженні змісту вказаного накопичувача, про що слідчим зазначено як у клопотанні, так і в судовому засіданні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 7, 103, 110, 167, 170-173, 309-310, 369, 371-372 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ ДВП ГУ НП України в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню № 0000057 задовольнити.

Накласти арешт на відео-рекордер (накопичувач) марки H/264 DigitalVideoRecorder, s089, вилучений під час обшуку 11 квітня 2019 року у домоволодінні АДРЕСА_1 , шляхом заборони на користування, розпоряджання і відчуження.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області.

Слідчий суддя ОСОБА_1