Справа № 532/2140/16-к
Кримінальне провадження № 1-кп/542/119/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 квітня 2019 року Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Нові Санжари, вул. Незалежності, 32, Полтавської області, кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Маячка Новосанжарського району Полтавської області, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України , не одруженого, не працюючого, освіта професійно технічна, раніше судимого:
- 03.02.2016 року Кобеляцьким районним судом Полтавської області за ч. 1 ст. 310, ч. 2 ст. 309 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, -

в с т а н о в и в:
09.11.2016 під час проведення обшуку господарства за адресою АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , біля приміщення літньої кухні було виявлено та вилучено рюкзак в середині якого, знаходився пакунок з речовиною рослинного походження, яка відповідно до висновку судово-хімічної експертизи №2020 від 11.11.2016 є особливо-небезпечним наркотичним засобом - канабісом, масою в перерахунку на суху речовину становить 50,41 г., яку ОСОБА_4 , будучи раніше судимим і в період коли судимість не знята та непогашена в передбачений Законом термін, зірвав в кінці серпня 2016 року в лісосмузі поблизу с. Канави, Кобеляцького району Полтавської області, висушив та зберігав у вищевказаному господарстві для власного вжитку без мети збуту.
Окрім того, в ході обшуку знайдено предмети пристосовані для куріння канабісу (полімерна пляшка, фольга, дерев`яна люлька з скляною трубкою), на стінках яких за результатами судово-хімічної експертизи №2019 від 11.11.2016 та №2018 від 11.11.2016 знаходиться загалом 0,79 грами особливо-небезпечного наркотичного засобу - екстракту канабісу.
В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні визнав. В своїх діях кається. Докази його вини, здобуті досудовим слідством, визнає повністю і не оспорює.

Зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_4 свою винність у вчиненні діянь визнав повністю і суду дав показання, що вчинив злочин саме при викладених обставинах, суд, при визначенні порядку дослідження доказів, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, визнав недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення та винуватості обвинуваченого у його вчиненні, обмежився допитом обвинуваченого, роз`яснивши при цьому положення ч.3 ст.349 КПК України, згідно яких сторони у такому випадку будуть позбавлені права оскаржити обставини, які ніким не оспорюються в апеляційному порядку.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 підлягають кваліфікації за ч.2 ст.309 КК України, як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів, без мети збуту, вчинене повторно.
Призначаючи покарання ОСОБА_4 суд враховує наступне.

Відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Виходячи з положень ст..65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

В силу статті 66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність тяжких наслідків та потерпілих від вчиненого злочину.

Згідно статті 67 КК України, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення.
Згідно досудової доповіді, підготовленої Кобеляцьким районним сектором з питань пробації філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також високу ймовірність вчинення повторного правопорушення, виправлення даної особи без позбавлення волі або обмеження волі може становити середню небезпеку для суспільства.
Відповідно до ст. 69 КК України вбачається, що, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення злочину, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
На підставах, передбачених у частині першій цієї статті, суд може не призначати додаткового покарання, що передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу як обов`язкове, за винятком випадків призначення покарання за вчинення злочину, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Враховуючи наведене, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 309 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
До такого висновку суд також приходить, зважаючи на: відсутність обтяжуючих відповідальність обставин; мету вчиненого ОСОБА_6 злочину - для власного вживання, а також те, що обвинувачений не є наркозалежним, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину; не завдання кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди, - що в сукупності з обставинами кримінального провадження, на думку суду, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.
Суд також враховує, що злочин вчинено 09.11.2016 року. За період, що сплинув, до кримінальної відповідальності ОСОБА_4 не притягався.
Щодо можливості сплати штрафу та процесуальних витрат ОСОБА_4 підтвердив в судовому засіданні, та просив застосувати до нього покарання у вигляді штрафу і не застосовувати позбавлення волі, оскільки останній має мінливий неофіційний дохід, який є достатнім для виконання ним обов`язків по сплаті штрафу, процесуальних витрат.
У відповідності до тлумачення рішення Конституційного суду України №15-рп/2004 від 02.11.2005 року, щодо поняття справедливості призначення кримінальних покарань, окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину, категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є безумовною підставою недискримінаційного підходу та неупередженості суду, що означає не тільки передбачений законом склад злочину та рамки покарання, а і те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Суд вважає за необхідне вирішуючи питання призначення покарання застосувати практику Європейського суду з прав людини та Конвенцію з прав людини, як джерело права. У відповідності до ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року, таким є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09.06.2005 року), справа «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.03.2005 року), де Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». А тому для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

З рішення Європейського суду з прав людини у справі «Швидка проти України» (рішення від 30.10.2014 року), слідує, що при оцінці пропорційності втручання слід враховувати серед інших чинників, характер та суворість застосування стягнень.

Таким чином до обвинуваченого ОСОБА_4 може бути застосовано ст. 69 КК України, яка регламентує призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, тобто санкцією ч.2 ст. 309 КК України.

Суд також враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 проживає в сім`ї де серед інших він є один працездатний.

Враховуючи вище зазначене та обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахування особи винного такими є: повне визнання вини, щиросердне каяття та сприяння у розслідуванні кримінального провадження, а відтак суд вважає за можливе призначити покарання у вигляді штрафу. На переконання суду таке покарання буде достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Вирок Кобеляцького районного суду Полтавської області від 03.02.2016 року слід виконувати самостійно.

Цивільний позов не заявлено.
Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 122 КПК України залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, а також проведення експертизи за дорученням слідчого судді або суду здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.
Відповідно до вимог ч.2 ст.124 КПК України , якою врегульовані питання щодо розподілу процесуальних витрат, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на проведення експертизи.

Статтею 368 КПК України передбачено, що ухвалюючи вирок суд повинен серед іншого вирішити питання про те, на кого мають бути покладені процесуальні витрати та в якому розмірі.
Відповідно до вимог ч.4 ст.374 КПК України в резолютивній частині вироку зазначається рішення щодо процесуальних витрат.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження під час розслідування даного злочину у справі було проведено судово-хімічні експертизи, вартість проведення яких склала загалом 1407 грн. 36 коп.
Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд, -
з а с у д и в:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та призначити із застосуванням ст. 69 КК України, покарання у виді штрафу в розмірі 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) грн.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирати.

Вирок Кобеляцького районного суду Полтавської області від 03.02.2016 року відносно ОСОБА_4 слід виконувати самостійно.

Судові витрати у справі 1407,36 грн. вартість хімічних експертиз стягнути із засудженого на користь держави.

Речові докази :
-спеціальний полімерний пакет експертної служби МВС (№ 2472388), в якому знаходиться речовина рослинного походження, яка відповідно до висновку судово-хімічної експертизи № 2020 від 11.11.2016 року є особливо-небезпечним наркотичним засобом - канабісом, масою в
перерахунку на суху речовину становить 50,41 г., що переданий на збереження в камеру схову ГУ Національної поліції в Полтавській області;
-спеціальний полімерний пакет експертної служби МВС (№ 1433893), в якому знаходиться пристрій для куріння (дерев`яна люлька) в середині якої мається нашарування коричневого
кольору, яке відповідно до висновку судово-хімічної експертизи № 2019 від 11.11.2016 року є особливо-небезпечним наркотичним засобом - екстрактом канабісу, масою в перерахунку на
суху речовину становить 0,074 г., що переданий на
збереження в камеру схову ГУ Національної поліції в Полтавській області;
-спеціальний полімерний пакет експертної служби МВС (№ 2164053), в якому знаходиться пристрій для куріння (бульбулятор) на стінках якого відповідно до висновку судово-хімічної експертизи № 2018 від 11.11.2016 року є особливо-небезпечним наркотичним засобом
екстрактом канабісу, масою в перерахунку на суху речовину становить 0.716 г., нашарування на фользі є особливо-небезпечним наркотичним засобом - екстрактом канабісу, масу не визначено у зв`язку із малою кількістю наданої на дослідження речовини, долучено до матеріалів кримінального провадження № 0000745 та передано на збереження в камеру схову ГУ Національної поліції в
Полтавській області;
знищити.
Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Новосанжарський районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя /підпис/

Відповідає оригіналу

Голова Новосанжарського районного суду

Полтавської області ОСОБА_1