Справа № 206/4299/18
Провадження № 1-кп/206/331/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2018 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченної ОСОБА_4 ,

захисника-адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувшиу відкритому судовому засіданні в залі судув м. Дніпро матеріали по кримінальному провадженню № 0000631 відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
В провадженні Самарського районного суду м. Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження № 0000631 відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України.

Прокурор заявив клопотання про продовження строків застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_4 , строк застосування якого спливає 16.11.2018 року, посилаючись на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Обвинувачена та її захисник заперечували проти продовження застосування такого запобіжного заходу як тримання під вартою, захисник-адвокат просив його змінити на домашній арешт, посилаючись при цьому на недоведеність стороною обвинувачення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та наявність у обвинуваченої стійких соціальних зв`язків, на утриманні малолтних дітей, обвинувачена підтримала думку свого захисника.

Суд вислухавши думку сторін кримінального провадження, додаткового дослідивши в нарадчій кімнаті матеріали провадження, приходить до наступного висновку..

Згідно вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Переглядаючи доцільність продовження застосування вказаного запобіжного заходу, суд враховує тяжкість злочинів, у вчиненні яких ОСОБА_4 обвинувачується, згідно з вимогами ст. 12 КК України, соціальні зв`язки обвинуваченої, вік та стан здоров`я, які не виключають тримання її під вартою, а також те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, та приходить до висновку про наявність обставин, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачена може переховиватись від суду, продовжувати вчиняти нові кримінальні правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а тому для запобігання вказаних ризиків, вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .

Ризиками, які суд оцінює у сукупності з тяжкістю покарання, що загрожує обвинуваченій у разі визнання її винною, являються об`єктивні дані можливого переховування обвинуваченої від органів досудового розслідування та суду, та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.
Таким чином, ризики, що були підставою для застосування відносно обвинуваченої ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та продовження такого заходу, на сьогодні не перестали існувати.
Дані відносно особи обвинуваченої враховуються судом, як то соціальні зв`язки обвинуваченої, вік та стан здоров`я обвинуваченої, які при цьому не виключають можливість тримання під вартою ОСОБА_4 , а також період її тримання під вартою, однак, вони не зменшують заявлені у кримінальному провадженні ризики, оскільки ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, а тому викладене у своїй сукупності є мотивом для обмеження свободи обвинуваченої у встановленому законом порядку.
При цьому обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.
Застосування до обвинуваченої більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені КПК України, буде недостатньою мірою, оскільки не будуть слугувати забезпеченню виконання обвинуваченою покладених на неї процесуальних обов`язків, а також не зможе запобігти спробам обвинуваченої переховуватися від органів досудового розслідування або суду та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином
Крім того, вирішуючи подане клопотання суд, також враховує усталену практику ЄСПЛ, зокрема, Рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, згідно якого тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Такими ознаками є тяжкість та підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченій злочину та можливість ухилення від явки до суду.
У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Доводи захисника та обвинуваченої ОСОБА_4 щодо можливості зміни останній запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт, посилаючись на наявність на утримання обвинуваченої малолітніх дітей, суд не приймає до уваги, оскільки в матеріалах справи наявна довідка з органів опіки, з якої вбачається, що остання злісно ухилялась від виконання батьківських обов`язків та прийнято рішення про доцільність позбавлення батькіських прав.

Отже, враховуючи наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які виправдовують тримання обвинуваченої під вартою, суд приходить до висновку про необхідність продовження строків тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_4 на строк до шістдесяти днів, а саме до 11.01.2019 року включно.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 331, 372 Кримінального процесуального кодексу України, суд,
У Х В А Л И В:
Клопотання прокурора про продовження строків дії запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_4 - задовольнити.

У задоволенні клопотання захисника-адвоката ОСОБА_5 та обвинуваченої ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт - відмовити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 11 січня 2019 року включно.

Копію ухвали надіслати до Дніпропетровської установи виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровської області № 4 до виконання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1