Провадження № 1-кп/643/1250/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2018 року Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова матеріали кримінального провадження № 0007168 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, українця, з середньою освітою, розлученого, що має малолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який на теперішній час проходить службу за контрактом у військовій частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України у зв`язку з чим постійно перебуває за місцем її розташування, а саме: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

15.09.2016, приблизно о 22:30, ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля буд. № 54 по вул. Гвардійців Широнінців у м. Харкові на зупинці громадського транспорту, побачив раніше незнайому йому дівчину, якою виявилась неповнолітня ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у правій руці якої ОСОБА_4 побачив належний останній мобільний телефон. У зв`язку з чим у останнього раптово виник злочинний намір, направлений на відкрите викрадення даного мобільного телефону.

Так, ОСОБА_4 , у вказаний вище час наздогнав неповнолітню ОСОБА_6 , та, діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом ривку відкрито вихопив з правої руки останньої належний їй мобільний телефон, а саме: мобільний телефон ТМ «Nokia - С3-00» у корпусі срібно-білого кольору, IMEI: НОМЕР_2 , вартістю 275 грн., у якому знаходилась сім-картка мобільного оператору ПрАТ «ВФ Україна», вартістю 20 грн., після чого намагався зникнути з місця скоєння злочину.

Однак, довести свій злочинний намір до кінця і звернути викрадене майно на свою користь ОСОБА_4 не зміг з причин, що не залежали від його волі, оскільки при спробі втекти з місця скоєння злочину ОСОБА_4 був затриманий свідком вказаної події ОСОБА_7 та співробітником БП СПОП «Харків» ОСОБА_8 .

Допитаний в судовому засіданні, обвинувачений свою вину в скоєнні злочину визнав повністю, не оспорював фактичних обставин справи та доказів, викладених в обвинувальному акті. Пояснив про обставини скоєного злочину, як викладено вище.

З урахуванням повного визнання вини обвинуваченим та не оспорювання фактичних обставин справи, суд зі згоди учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів в порядку ч.3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням даних про особу обвинуваченого.

Суд доходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованих йому дій та кваліфікує його дії за ч.2 ст. 15 ч. 1 ст. 186 КК України, тобто закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше, проходить службу за контрактом у військовій частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України, на обліках у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем мешкання характеризується позитивно.

Обставинами, які пом*якшують покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття у скоєнні злочину, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнає скоєння злочину в стані алкогольного сп*яніння.

При обранні виду та міри покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, а також дані про особу обвинуваченого, викладені вище у вироку, наявність обставин, які пом*якшують покарання, обставини, яка обтяжує покарання, та вважає, що виправлення обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства та він, в силу ст.75 КК України, може бути звільнений від відбування покарання з випробуванням. При цьому, суд призначає обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції статті.

Одночасно суд задовольняє клопотання обвинуваченого та звільняє ОСОБА_4 від покарання на підставі ст. 1 п.В Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, оскільки на день набрання чинності цим законом, ОСОБА_4 має дитину, якій не виповнилося 18 років ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно якої він не позбавлений батьківських прав.

У зв*язку з тим, що обвинуваченому під час досудового розслідування запобіжний захід по зазначеному кримінальному провадженню не обирався, суд також не вбачає підстав для обрання йому запобіжного заходу.

Питання про долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.369-374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 1 року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на 1 рік.

В силу п.п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України зобов*язати ОСОБА_4 повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з*являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

На підставі ст. 1 п. В Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання.

Речові докази по справі, передані на зберігання представнику потерпілої, повернути законному володільцю.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга подається через суд, який ухвалив судове рішення, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя