Справа № 134/1820/17
Провадження № 1-кп/142/24/18
В И Р О К
іменем України

19 листопада 2018 року смт. Піщанка

Піщанський районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Піщанського районного суду в смт. Піщанка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000397 від 16 листопада 2017 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, на диспансерному обліку у лікарів психіатра, нарколога не знаходиться, раніше судимого:10.06.2016 року Таращанським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі; 26.05.2017 року Піщанським районним судом Вінницької області звільнено умовно-достроково на невідбуту частину покарання строком 9 місяців 1 день,

у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.2 ст. 289, ч. 2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 , маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, 16.11.2017 року близько 01 години зайшов на територію домогосподарства, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , власником якого є ОСОБА_4 , з якою ОСОБА_6 раніше до жовтня 2017 року спільно проживав.

Перебуваючи на території даного домогосподарства, ОСОБА_6 , продовжуючи свої дії, направлені на незаконне заволодіння транспортним засобом, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, пройшов до місця знаходження автомобіля марки «ЗАЗ» модель 110307-40, державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого являється ОСОБА_4 , не приводячи двигун автомобіля в роботу, розпочав викочувати його на вулицю. Покинувши територію вищевказаного домогосподарства, ОСОБА_6 без дозволу законного власника розпочав за допомогою ключа запалювання, яким він заволодів під час спільного проживання з ОСОБА_4 , приводити двигун автомобіля в рух. Запустивши двигун зазначеного автомобіля, ОСОБА_6 , з метою використання його у власних цілях, поїхав на ньому до м. Тараща Київської області, де перебував до моменту затримання працівниками поліції, тобто до 16 години 20 хвилин 16.11.2017 року.

Згідно висновку автотоварознавчої експертизи № 319 від 14.12.2017 року ринкова вартість автомобіля марки «ЗАЗ», модель 110307-40, в технічно-справному стані, станом на момент вчинення кримінального правопорушення становить 41 580 гривень.

Окрім того, в кінці жовтня 2017 року, точної дати досудовим слідством не встановлено, ОСОБА_5 під час спільного відпочинку разом зі своїм знайомим ОСОБА_6 попросив останнього його підвезти в с. Сонячне Крижопільського району Вінницької області, на що ОСОБА_6 погодився. За допомогою автомобіля своєї знайомої, ОСОБА_6 повіз ОСОБА_5 в с. Сонячне Крижопільського району Вінницької області, де, по приїзду, ОСОБА_5 на передньому сидінні вищевказаного автомобіля залишив свій мобільний телефон марки «Huawei Honor 4С». В подальшому ОСОБА_6 , виявивши даний мобільний телефон в салоні автомобіля та достовірно знаючи про те, що вказаний телефон належить ОСОБА_5 , умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, з метою протиправного звернення чужого майна на свою користь, викрав вказаний мобільний телефон.

Згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 1135 від 23.11.2017 року ринкова вартість мобільного телефону марки «Huawei Honor 4С» в технічно-справному стані станом на момент вчинення кримінального правопорушення становить 2 896 гривень 67 копійок.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_6 , завдав потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 2 896 гривень 67 копійок.

У судовому засіданні ОСОБА_6 свою вину у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст. 289 КК визнав частково та пояснив, що 06 червня 2017 року він звільнився з Піщанської ВК №59 умовно-достроково, де відбував покарання у виді позбавлення волі за крадіжку, та поїхав до своєї знайомої ОСОБА_4 в смт.Крижопіль Вінницької області. Почав спільно з нею проживати як чоловік і дружина, вести господарство, в тому числі відремонтував автомобіль марки «ЗАЗ», належний ОСОБА_4 , який вони використовували в домашніх справах, постійно купував до нього запчастини та заправляв бензином. В період спільного проживання, стверджує обвинувачений ОСОБА_6 , у них з потерпілою виникали сварки та непорозуміння, однак таке трапляється в сім"ях, тому особливого значення цьому не надавав. 22 жовтня 2017 року він та ОСОБА_4 в черговий раз з"ясовували стосунки, в результаті чого ОСОБА_6 пішов з дому потерпілої, забравши певні власні речі, та повернувся 27 жовтня 2017 року. Потрапити до будинку ОСОБА_4 не зміг, так як не мав ключів, та поїхав з смт.Крижопіль Вінницької області у власних справах. Повернувшись в смт.Крижопіль 15 листопада 2017 року, зустрів свого знайомого ОСОБА_8 , поспілкувався з ним та пішов до будинку ОСОБА_4 на АДРЕСА_2 близько опівночі.Постукавши у двері та вікна будинку, де йому ніхто не відчинив, обвинувачений ОСОБА_6 вказує, що вирішив зігрітися та сів в автомобіль, який знаходився на подвір"ї. Так як йому не вдалося завести двигун, він викотив автомобіль на вулицю і в цей час йому зателефонував ОСОБА_8 та попросив позичити гроші.Він, ОСОБА_6 , запустив двигун автомобіля з буксира, закрив ворота домогосподарства ОСОБА_4 та поїхав до ОСОБА_8 , який , крім позичити гроші, попросив завести його до матері в м.Погребище.Дорогою вони вирішили поїхати спочатку до матері ОСОБА_6 в м.Таращу Київської області, а потім до матері ОСОБА_8 в м.Погребище Вінницької області. Дорогою ОСОБА_6 заправляв автомобіль "ЗАЗ", пив каву, пригощав кавою та горілкою ОСОБА_8 Відвідавши матір в м.Тараща, ОСОБА_6 продовжив рух автомобілем ОСОБА_4 в сторону м.Вінниці, однак, від"їхавши 50 км від м.Тараща, автомобіль зламався і ОСОБА_6 пішов до своїх кумів, які жили неподалік, де його затримали працівники поліції та доставили у відділення поліції м.Таращі. Вказує, що вважав, що ОСОБА_4 , виявивши відсутність автомобіля, зателефонує саме йому, а не в поліцію. В судовому засіданні наполягав на тому, що автомобілем протиправно не заволодівав, так як вважав, що з ОСОБА_4 у них тривали сімейні стосунки, а тому він мав право скористатись її автомобілем у власних справах як чоловік.

В пред"явленому за ч.2 ст.185 КК обвинуваченні ОСОБА_6 вину не визнав та суду пояснив, що 12 жовтня 2017 року його знайомий, потерпілий по справі ОСОБА_5 , попросив відвезти його в с.Сонячне Крижопільського району, а потім у с.Городківку Крижопільського району. Дорогою у ОСОБА_5 в руках був мобільний телефон, на якому він слухав музику.На другий день ОСОБА_5 прийшов до нього (до дому ОСОБА_4 ) та сказав, що в нього пропав телефон. Пошукавши в автомобілі телефон, вказує ОСОБА_6 , він сказав ОСОБА_5 , що телефона не має та що він його, швидше, сам десь загубив, телефона не викрадав та не привласнював. Обвинувачений ОСОБА_6 також стверджує, що вказаний телефон згодом знайшла в м.Таращі 19 жовтня 2017 року дитина ( не вказує конкретно дані дитини) та що 22 жовтня 2017 року він, ОСОБА_6 , намагався повернути телефон ОСОБА_5 , але його не було вдома. З телефона ОСОБА_5 обвинувачений один раз телефонував адвокату після затримання.

Незважаючи на часткове визнання вини обвинуваченим ОСОБА_6 , його вина, крім власних показань, доводиться та підтверджується іншими, дослідженими та перевіреними в судовому засіданні, доказами.

Показаннями потерпілої ОСОБА_4 , яка суду пояснила, що спільно проживала з ОСОБА_6 з червня 2017 року після його звільнення з місць позбавлення волі до жовтня 2017 року в АДРЕСА_2 у власному будинку. ОСОБА_6 не бажав працювати, жив за її рахунок, весь час просив у неї гроші під виглядом різних обставин як то необхідність лікування матері, смерті близьких людей, тощо. Загалом ОСОБА_6 вів безпорядний спосіб життя, пиячив, заводив сумнівні знайомства. За час проживання ОСОБА_6 з її згоди користувався належним її автомобілем марки "ЗАЗ", однак автомобіль слід було заправляти та ремонтувати, на що потерпіла надавала свої кошти, так як ОСОБА_6 ніде не працював. Приблизно 15-16 жовтня 2017 року потерпіла дозволила ОСОБА_6 поїхати вказаним автомобілем до м.Біла Церква, так як у нього там наче б то проживала дитина, яка хворіє. ОСОБА_6 повернувся 22 жовтня 2017 року, вони посварилися та потерпіла заявила йому про припинення спільного проживання та сімейних стосунків. Обвинувачений ОСОБА_6 повернув її автомобіль, ключі від будинку, забрав власні речі та пішов з дому, на чому їхнє спілкування повністю припинилось. Наприкінці жовтня 2017 року ОСОБА_4 виявила у себе в домогосподарстві спробу невідомої особи проникнути до будинку, внаслідок чого змінила всі замки. 16 листопада 2017 року вранці за місцем свого проживання виявила, що з подвір"я зник автомобіль марки «ЗАЗ», модель 110307-40, державний номерний знак НОМЕР_1 , про що повідомила в поліцію. В ході розшуку автомобіля працівники поліції запропонували подзвонити ОСОБА_6 та запитати про зникнення автомобіля. ОСОБА_4 подзвонила до ОСОБА_6 , запитала чи він не брав автомобіль, на що ОСОБА_6 її відповів, що автомобіля не брав та щоб вона йому більше не телефонувала. Зниклий автомобіль 16 листопада 2017 року виявили та повернули її працівники поліції.

За час проживання з обвинуваченим, вказує потерпіла, спільного майна не нажили, документи на автомобіль були у неї. Крім того, потерпіла помітила, що у жовтні 2017 року в ОСОБА_6 з"явився мобільний телефон чорного кольору, який, як пояснив ОСОБА_6 , він купив за 1600 грн. в невідомої особи. Також у жовтні 2017 року до неї до дому приходили дві невідомі жінки та вимагали, щоб ОСОБА_6 повернув їм телефон.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні вказала, що матеріальних претензій до обвинуваченого не має, в призначенні покарання поклалася на розсуд суду.

Показаннями потерпілого ОСОБА_5 , який суду пояснив, що приблизно наприкінці літа, можливо восени 2017 року познайомився в смт.Крижопіль з ОСОБА_6 . В жовтні 2017 року, точної дати не пам"ятає, попросив ОСОБА_6 поїхати в с.Городківка Крижопільського району, щоб забрати заробітну плату на цукровому заводі. ОСОБА_6 погодився. ОСОБА_5 заправив автомобіль марки "ЗАЗ-Славута" і вони поїхали в с.Сонячне та с.Городківка Крижопільського району, дорогою потерпілий слухав музику на телефоні, однак вдома по приїзду виявив, що телефон зник.На другий день пішов до ОСОБА_6 до дому, де він проживав з ОСОБА_4 , запитати, чи не залишив телефон в машині.Однак ОСОБА_6 сказав потерпілому, що нічого не знає і що телефон ОСОБА_5 сам десь загубив. Потерпілий ОСОБА_5 також повідомив що він та його дружина двічі просили ОСОБА_6 повернути телефон, оскільки підозрювали його в крадіжці, проте ОСОБА_6 все заперечував. Потерпілий змушений був звернутись до поліції, а згодом працівники поліції виявили та вилучили вказаний телефон в ОСОБА_6 . Потерпілий ОСОБА_5 матеріальних претензій до обвинуваченого не має, просить повернути йому телефон, який зберігається в кімнаті зберігання речових доказів в поліції, у визначенні міри покарання ОСОБА_6 поклався на розсуд суду.

Показаннями свідка ОСОБА_8 , який вказав, що познайомився з Олефіром восени 2017 року в смт.Крижопіль, разом спілкувалися, випивали спиртні напої. 15 листопада 2017 року зустрілися в черговий раз, пішли до магазину, ОСОБА_6 купив пляшку горілки, яку вони разом випили та поїхали на таксі по домах. В цей же день мати свідка подзвонила до ОСОБА_6 та попросила привезти його, ОСОБА_8 , до неї до дому в м.Погребище. 16 листопада 2017 року ОСОБА_6 подзвонив близько першої години ночі до нього та сказав прийти з речами, щоб поїхати до матері в м.Погребище.Свідок прийшов до ОСОБА_6 до дому, де він проживав з ОСОБА_4 . ОСОБА_6 відкрив ворота і сказав, що автомобіль слід заводити з буксира, щоб не почула дружина, що і зробили. В с.Жабокрич Крижопільського району ОСОБА_6 зупинив автомобіль на узбіччі дороги, взяв дві каністри та пішов на заправку пішки, щоб, як сказав ОСОБА_6 , його не зафіксувала камера спостереження. Доїхавши до с.Ободівка, ОСОБА_6 запропонував поїхати спочатку до його матері в м.Тараща, а потім до матері свідка в м.Погребище, на що ОСОБА_8 погодився. Свідок пояснив, що вони відвідували в м.Тараща родичів та знайомих ОСОБА_6 , але, так як він був на той час вже у стані сильного алкогольного сп"яніння, то не пам"ятає де саме, але за ними прибули працівники поліції та повезли в смт.Крижопіль. У відділенні поліції в смт.Крижопіль свідок вказує, що в ОСОБА_6 виявили телефон, який належить ОСОБА_5 . Свідок впізнав телефон ОСОБА_5 , так як товаришує з ним і ОСОБА_5 скаржився, що в автомобілі ОСОБА_6 загубив телефон, який ОСОБА_6 не бажає йому повернути. Також свідок вказав, що в поліції в смт.Крижопіль ОСОБА_6 визнав, що телефон належить ОСОБА_5 , але він не хотів його повертати.

Крім часткового визнання вини обвинуваченим, показань потерпілих та свідка, його вина доведена зібраними та дослідженими в судовому засіданні іншими доказами, а саме:
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке,що готується) від 16 листопада 2017 року, згідно якого у період часу з 21 години 15.11.2017 року по 06 годину 16.11.2017 року невідома особа шляхом підбору ключа відчинила навісний замок з воріт домогосподарства за адресою АДРЕСА_2 , після чого з території подвір`я незаконно заволоділа автомобілем «ЗАЗ», модель 110307-40, державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- протоколом огляду місця події та фототаблицею до нього від 16 листопада 2017 року, яким зафіксовано огляд домогосподарства, що розташований по АДРЕСА_2 , та належить ОСОБА_4 ;
- протоколом огляду місця події та фототаблицею до нього від 16 листопада 2017 року, яким зафіксовано огляд автомобіля «ЗАЗ» модель 110307-40, державний номерний знак НОМЕР_1 , виявленого на місці для паркування автомобілів по вул. В. Великого, 29 в м. Тараща Таращанського району Київської області;
-протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 16 листопада 2017 року, з якого вбачається, що після затримання ОСОБА_6 з підстав незаконного заволодіння 16.11.2017 року транспортним засобом, в присутності понятих здійснено обшук, під час якого було виявлено та вилучено мобільний телефон марки Honor, чорного кольору;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 17 листопада 2017 року, проведеного по АДРЕСА_2 ;
- постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 069589, від 16 листопада 2017 року, якою до водія ОСОБА_6 застосовано штраф 425 грн. за ч.1 ст.126 КУпАП;
- протоколом огляду предмету та фототаблицею до нього від 25 листопада 2017 року, яким зафіксовано огляд мобільного телефону марки «Huawei Honor 4С».

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав обвинувачення, наполягав на призначенні покарання в межах санкції, передбаченої законом про кримінальну відповідальність, у виді позбавлення волі, стягненні судових витрат з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави, вирішення долі речових доказів та арештованого майна шляхом повернення його потерпілим як власникам.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_9 в судовому засіданні просив виправдати його підзахисного, оскільки в його діях відсутні склади інкримінованих діянь та відсутні докази, які доводять винуватість ОСОБА_6 у вчиненому.

Оцінюючи зібрані докази, суд вважає вину ОСОБА_6 в пред"явленому обвинуваченні повністю доведеною та кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.2 ст.289 КК як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, та за ч. 2 ст.185 КК як таємне викрадення чужого чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєних кримінальних правопорушень (злочинів), ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, ту обставину, що він є раніше судимим, не перебуває на диспансерному обліку у лікарів нарколога та психіатра.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , судом не встановлені.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , судом не встановлені.
Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, враховуючи те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень (злочинів) як засудженим, так і іншими особами, а особі, яка вчинила кримінальне правопорушення (злочин), має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень (злочинів), суд вважає, що достатньою мірою покарання з метою виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та запобігання вчинення нових злочинів буде призначення покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 289 та ч.2 ст.185 КК України.

При визначенні принципу призначення покарання за сукупністю злочинів обвинуваченому ОСОБА_6 суд виходить із тяжкості вчинених злочинів, особи обвинуваченого, та вважає, що при призначенні покарання за ч. 1 ст. 70 КК України, слід застосувати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Разом з тим, суд враховує ту обставину, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив вказані кримінальні правопорушення, будучи раніше судимим та до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, тому остаточне покарання ОСОБА_6 необхідно призначити на підставі ч.1 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Таращанського районного суду Київської області від 10 червня 2016 року.

Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , залишити без змін до набрання вироком законної сили.

По даному кримінальному провадженню проведено судову автотоварознавчу експертизу № 319 від 14 грудня 2017 року, вартість проведення якої згідно довідки Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру становить 395 гривень 48 копійок, та судову товарознавчу експертизу № 1135 від 23 листопада 2017 року, вартість проведення якої згідно довідки Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру становить 395 гривень 48 копійок, у зв`язку з чим дані витрати в загальному розмірі 790 гривень 96 копійки, відповідно до ст.124 КПК України підлягають стягненню з ОСОБА_6 на користь держави.

Долю речових доказів в кримінальному провадженні слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК.

Арешт майна, застосований в даному кримінальному провадженні відповідно до ухвали слідчого судді Крижопільського районного суду Вінницької області від 17 листопада 2017 року та ухвали слідчого судді Крижопільського районного суду Вінницької області від 17 листопада 2017 року відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 КПК України слід скасувати.

Цивільний позов у кримінальному провадженні заявлено не було.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

З А С У Д И В:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим за ч.2 ст.289 КК, ч. 2 ст. 185 КК та призначити покарання:

- за ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років без конфіскації майна;

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 ( три ) роки.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років без конфіскації майна.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Таращанського районного суду Київської області від 10 червня 2016 року у виді 9 (дев`яти) місяців 1 (одного) дня позбавлення волі призначити ОСОБА_6 остаточне покарання на строк 6 (шість) років 3 (три) місяці позбавлення волі без конфіскації майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з часу затримання з 16 листопада 2017 року.

Зарахувати ОСОБА_6 на підставі ч.5 ст.72 КК в строк відбування покарання попереднє ув"язнення з розрахунку день перебування під вартою в установі попереднього ув"язнення за день позбавлення волі з 16 листопада 2017 року до набрання даним вироком суду законної сили .

Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,на користь держави в особі Вінницького наукового-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України витрати за проведення судової товарознавчої експертизи в кримінальному провадженні, відповідно до висновку експерта від 14 грудня 2017 № 319 в розмірі 395 гривень 45 копійок.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,на користь держави в особі Вінницького наукового-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України витрати за проведення судової автотоварознавчої експертизи в кримінальному провадженні, відповідно до висновку експерта від 23 листопада 2017 № 1135 в розмірі 395гривень 45 копійок.

Арешт майна, застосований відповідно до ухвали слідчого судді Крижопільського районного суду Вінницької області від 17 листопада 2017 року та ухвали слідчого судді Крижопільського районного суду Вінницької області від 17 листопада 2017 року, відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 КПК України, скасувати.
Речові докази по кримінальному провадженню:

автомобіль марки «ЗАЗ» модель 110307-40, державний номерний знак, НОМЕР_1 , що передані на зберігання потерпілій ОСОБА_4 , повернути останній за належністю;

мобільний телефон марки «Huawei Honor 4С, який перебуває на зберігання в кімнаті зберігання речових доказів Крижопільського ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області, повернути власнику ОСОБА_5 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не буде подано.
На вирок суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Піщанський районний суд Вінницької області.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити учасникам кримінального провадження.

Суддя: