Справа № 577/941/19
Провадження № 1-кп/577/240/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"01" квітня 2019 р.

Конотопський міськрайонний суд Сумської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Конотопі кримінальне провадження №0000107 по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, працює бетонярем у ТОВ «Мостобудівельне підприємство «Мостострой», зареєстрований в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-

обвинувачуваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 підтримав раніше подане клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.309 КК України з підстав, передбачених ч.4 ст. 309 КК України, у зв`язку з тим, що останній добровільно пройшов курс лікування від наркозалежності, про що свідчить відповідна довідка медичного закладу від 12.02.2018 року.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання.

Прокурор заперечує задоволенню клопотання. Правову позицію обґрунтовує тим, що ОСОБА_5 не страждав і не страждає наркозалежністю, а тому не потребував такого лікування, що виключає застосування ч.4 ст.309 КК України.

Вислухавши думки учасників судового провадження, суд приходить до такого висновку.

За приписами ч.4 ст.309 КК України - особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з правозастосовними орієнтирами, що містяться у п.3 ч.23 постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 26.04.2002 р. «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів» - вирішуючи питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності з цієї підстави, суду необхідно з`ясовувати, чи дійсно особа страждала на наркоманію і потребувала лікування від неї, чи дійсно вона звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування добровільно, а не вимушено і чи дійсно ставить за мету вилікуватися від наркоманії, а не ухилитись у такий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинений злочин.

Відповідно до Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» від 15 лютого 1995 року №62/95-ВР медичне обстеження - обстеження особи в стаціонарних умовах з метою встановлення діагнозу «наркоманія»; добровільне лікування - лікування від наркоманії, яке здійснюється за згодою хворого або його законного представника; якщо в результаті медичного огляду чи медичного обстеження встановлено, що особа, яка зловживає наркотичними засобами або психотропними речовинами і відносно якої встановлено діагноз «наркоманія», потребує лікування, у тому числі в стаціонарних або амбулаторних умовах, лікар-нарколог зобов`язаний запропонувати такій особі пройти курс добровільного лікування і видати направлення до наркологічного закладу для такого лікування.

Аналіз наведених норм дозволяє зробити висновок про те, що клопотання адвоката не підлягає задоволенню, оскільки відсутні будь-які дані на підтвердження хвороби обвинуваченого ОСОБА_5 на наркоманію, а відтак необхідності відповідного лікування.

При цьому суд не приймає до уваги посилання на довідку лікарняного закладу від 12.02.2018 року, оскільки цей документ підтверджує лише факт самостійного звернення обвинуваченого до лікувального закладу. Разом з тим, згідно довідок лікаря-нарколога, ОСОБА_5 раніше на обліку не перебував, а за висновком судово-наркологічного дослідження лікування від наркоманії не потребує.

Висновок про необхідність підтвердження особою проходження медичного огляду та встановлення діагнозу «наркоманія», обов`язковість наявності відповідного лікарського висновку щодо необхідності особи, яка страждає на наркоманію, проходження відповідного лікування, констатований в постанові Верховного Суду від 06.09.2018 р. у справі № 450/3304/16-к.

З огляду на викладене добровільне проходження курсу лікування від наркозалежності без такої необхідності (за відсутності медичного діагнозу) не є достатньою підставою для застосування положень ч.4 ст.309 КК України та звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, у зв`язку з чим суд розцінює зазначене клопотання як намагання ухилитись у такий спосіб від кримінальної відповідальності за інкримінований злочин.

На підставі викладеного та керуючись ч.4 ст.309 КК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_4 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст.309 КК України залишити без задоволення.

Ухвала не оскаржується.

СуддяОСОБА_1