20.02.2019 Єдиний унікальний номер 205/6198/18
Єд.унік.№205/6198/18
Провадження №1кп/205/42/19
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2019 року Ленінський районний суд

м.Дніпропетровська

у складі: головуючого: судді ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

захисника: адвоката ОСОБА_4

потерпілого: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м.Дніпро, кримінальне провадження, яке зареєстроване в ЄРДР за №00002022 від 03 серпня 2018 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, освіта середня-технічна, не одруженого, раніше не засудженого; не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: в АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 186 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_6 , 03 серпня 2018 року, близько 01 години, перебував біля буд.5 по вул.Рубіновій, в м.Дніпро, де побачив раніше не знайомого потерпілого ОСОБА_5 , після чого у нього виник умисел на відкрите викрадення майна останнього. Реалізуючи свій умисел, обвинувачений ОСОБА_6 наблизився до потерпілого ОСОБА_5 та діючи відкрито, із корисливих міркувань, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, наніс йому удар кулаком правої руки в область носу, від якого ОСОБА_5 став втрачати рівновагу, після чого наніс другий удар кулаком правої руки в область правого ока, від якого потерпілий впав на землю на лівий бік. Продовжуючи вчиняти злочин, обвинувачений ОСОБА_6 , в той момент, коли потерпілий ОСОБА_5 лежав на землі, наніс останньому 3-4 удари ногами в область ребер з лівого боку, спричинивши таким чином тілесні ушкодження у вигляді: синця на нижній повіці правого ока в проекції внутрішнього кута з переходом частково в виличну області праворуч, садна на слизовій оболонці нижньої губи праворуч, внутрішньо-шкіряного крововиливу в лобній частині по центру та дещо праворуч, 5-ть саден по передньо-бічній поверхні шиї ліворуч, по долонній поверхні лівої кисті у її основи, по задній поверхні лівого ліктьового суглобу, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки. Подавивши волю потерпілого до спротиву, обвинувачений ОСОБА_6 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, діючи відкрито, із корисливих міркувань, зняв з шиї потерпілого навушники «JBL Extra bass J-08», вартістю 240 грн.32 коп., а також витягнув з кишені джинсів мобільний телефон «Meizu M6 M711H», imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , вартістю 3193 грн.02 коп., який знаходився в чохлі, який матеріальної цінності не становить, в якому знаходилась сім-карта оператора «Лайф», яка матеріальної цінності не становить, після чого з місця злочину зник, завдавши потерпілому майнову шкоду на загальну суму 3433 грн.34 коп.

Допитаний в якості обвинуваченого, ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся за вчинене та підтвердив суду, що дійсно він, при вказаних у цьому вироку обставинах, у вказаних місці та час, із застосуванням насильства до потерпілого ОСОБА_5 , відкрито викрав майно останнього на загальну суму 3433 грн.34 коп.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 також підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_5 , який пояснив суду, що 03 серпня 2018 року, близько 01 години, коли він знаходився біля буд. АДРЕСА_2 , до нього підійшов обвинувачений ОСОБА_6 , який наніс йому два удари кулаком в обличчя, від яких він впав на землю, після чого наніс ще кілька ударів ногами в область ребер, спричинивши легкі тілесні ушкодження. Коли він лежав на землі, обвинувачений зняв з його шиї навушники «JBL», вартістю 240 грн.32 коп., а також витягнув з кишені джинсів мобільний телефон «Meizu M6», вартістю 3193 грн.02 коп., після чого з місця злочину зник, завдавши йому майнову шкоду на загальну суму 3433 грн.34 коп.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи та правильно розуміють зміст цих обставин; у суду відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції. Роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним допит свідків в судовому засіданні, а також дослідження письмових доказів та на підставі ч.3 ст.349 КПК України, обмежився допитом обвинуваченого та потерпілого.
Таким чином, суд, допитавши обвинуваченого та потерпілого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, дійшов висновку, що вони поза всяким розумним сумнівом доводять в повному обсязі винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі обвинувачення, яке було підтримано прокурором та кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд, керуючись ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України, належить до категорії тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, характеризується позитивно, неповнолітніх дітей на утримання не має, повністю визнав себе винуватим та відшкодував завдану шкоду.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , у відповідності до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття та відшкодування шкоди.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , передбачених ст.67 КК України, судом не встановлено.

На підставі викладеного, з урахуванням наявності обставин, які пом`якшують покарання, суд дійшов висновку, що покаранням, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, є покарання у виді позбавлення волі, оскільки більш м`які види покарання не зможуть забезпечити досягнення його мети, а виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства.

При цьому суд враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

З огляду на зазначене, враховуючі обставини вчинення кримінального правопорушення, наявність обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 , щирого каяття останнього та повного відшкодування шкоду, позиції прокурора, який орієнтував суд на застосування до обвинуваченого положень ст.75 КК України, а також думки потерпілого, який не заперечував проти призначення покарання з випробуванням, суд вважає, що наявні підстави для висновку про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України і таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення і досягнення інших цілей покарання.

На підставі ст.122 ч.2, 124 ч.2 КПК України, з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені витрати на залучення експерта у розмірі 190 грн.

Питання про долю речових доказів підлягає вирішенню згідно вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки.

На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_6 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину.

Відповідно до ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки: періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 - не обирати.

Стягнути з ОСОБА_6 в дохід держави витрати на залучення експерта при проведенні судової товарознавчої експертизи №3065 від 23 серпня 2018 року в розмірі 190 грн.

Речові докази по справі: навушники «JBL» та мобільний телефон «Meizu M6» залишити за належністю у потерпілого ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий: ОСОБА_1