Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер № 490/9122/18

Номер провадження № 1-кп/490/877/2018

22.11.2018 року місто Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва в складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретар - ОСОБА_4

за участі прокурора - ОСОБА_5

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинувачених - ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000310, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 18.10.2018 з угодами про визнання винуватості, укладених 24.10.2018 року між обвинувачуваними ОСОБА_8 та ОСОБА_9 іпрокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу управління з розслідування злочинів проти основ національної безпеки України, миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України полковник юстиції ОСОБА_5 у кримінальному провадженні за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Миколаїв, громадянин України, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Миколаїв, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_3 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 28,ч.1 ст. 258-3, ч. 1 ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

30 жовтня 2018 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000310 від 18.10.2018 року з підписаними угодами від 24.10.2018 року про визнання винуватості між обвинувачуваними ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 28,ч.1 ст. 258-3, ч. 1 ст. 263 КК України.

Згідно обвинувального акту, поданого до суду, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111 КК України, а саме державній зраді, тобто діяння, умисно вчиненого громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України: надання представникам іноземної організації допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, за попередньою змовою групою осіб.

Крім цього, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 258-3 КК України, а саме - сприянні діяльності терористичної організації, за попередньою змовою групою осіб.

Також, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а саме придбанні, носінні та зберіганні вогнепальної зброї, бойових припасів, вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111 КК України, а саме державній зраді, тобто діяння, умисно вчиненого громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України: надання представникам іноземної організації допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, за попередньою змовою групою осіб.

Крім цього, ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 258-3 КК України, а саме - сприянні діяльності терористичної організації, за попередньою змовою групою осіб.

Також, ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а саме придбанні, носінні та зберіганні бойових припасів, вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

В підготовчому судовому засіданні прокурором ОСОБА_5 підтримано угоду про визнання винуватості від 24 жовтня 2018 року, укладену між ним та обвинуваченим ОСОБА_8 , відповідно до якої сторонами узгоджене покарання за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 258-3, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111 КК України, а саме:

- за ч. 1 ст. 258-3 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на 5 (п`ять) років, без конфіскації всього належного йому майна;

- за ч. 1 ст. 263 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на 3 (три) роки 6 (шість) місяців;

- за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на 7 (сім) років, з конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, сторони узгодили призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років з конфіскацією всього належного йому майна.

Також прокурором підтримано угоду про визнання винуватості від 24 жовтня 2018 року, укладену між ним і обвинуваченим ОСОБА_9 відповідно до якої сторонами узгоджене покарання за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 258-3, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111 КК України, а саме:

- за ч. 1 ст. 258-3 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на 5 (п`ять) років, без конфіскації всього належного йому майна;

- за ч. 1 ст. 263 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на 3 (три) роки 6 (шість) місяців;

- за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на 7 (сім) років, з конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, сторони узгодили призначити ОСОБА_9 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років з конфіскацією всього належного йому майна.

Разом із тим, в судовому засіданні прокурором надано постанову від 24.10.2018р. про виправлення описок в угодах, укладених між ним і обвинуваченими ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , в якій прокурор зазначає: "прошу у кримінальному провадженні № 0000310 від 18.10.2018 року виправити описку, допущену в абзаці 2 пункту 3 угоди про визнання винуватості від 24.10.2018 року укладеної між підозрюваними ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , та прокурором ОСОБА_5 , а саме у текстовому змісті про призначення покарання ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 263 КК України замість тексту "- за ч. 1 ст. 263 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на 3 (три) роки 6 (шість) місяців;" вказати "- за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на 3 (три) роки 6 (шість) місяців" і виправлене вважати вірним.

В судовому засіданні прокурор зазначив, що вважає за можливе таким чином змінювати зміст укладених угод з обвинувачуваними, оскільки це його законне право. Угоди про визнання винуватості від 24.10.2018 року, укладені між ним і обвинуваченими ОСОБА_8 і ОСОБА_9 просив затвердити і призначити покарання, вказане в угодах від 24.10.2018 року.

Крім того, прокурором в судовому засіданні також було заявлено клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинувачуваних ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на 60 діб, з огляду на тяжкість покарання, що їм загрожує за вчинення особливо тяжких злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 28,ч.1 ст. 258-3, ч. 1 ст. 263 КК України, вік та стан здоров`я обвинувачуваних, їх майновий стан, соціальні зв`язки, репутацію та відсутність можливості запобігання вказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 у підготовчому судовому засіданні просив суд затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором та його підзахисним та призначити узгоджене сторонами угоди покарання. Пояснив, що з постановою про виправлення описки від 24.10.2018 року, надану прокурором ознайомлений, вважає її законною. Зазначив, що внесення змін в угоду було оформлено таким чином через брак часу.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_6 у підготовчому судовому засіданні також просив суд затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором та його підзахисним та призначити узгоджене сторонами покарання. Також зазначив, що вважає постанову про виправлення описки, надану прокурором законною, оскільки не було часу іншим чином змінити текст угоди щодо формулювання призначеного покарання ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 263 КК України.

Крім того, захисником ОСОБА_6 було заявлено клопотання про надання дозволу ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на оформлення нотаріальної довіреності на розпорядження банківським рахунком, відкритим на ім`я ОСОБА_9 у ПАТ КБ "Приват Банк" та інших банках. Захисник зазначив, що через брак часу, з відповідним клопотанням до керівника установи, де на теперішній час перебуває його підзахисний не звертався.
З приводу клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинувачуваних ОСОБА_8 та ОСОБА_9 захисники ОСОБА_6 та ОСОБА_7 заперечували, просили змінити запобіжний захід відносно своїх підзахисних на домашній арешт.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 підтвердили свою добровільну позицію щодо укладання угод про визнання винуватості, просили їх затвердити та призначити їм покарання узгоджене з прокурором.

ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що угоду уклав добровільно, також підписував і інші документи, можливо і постанову про виправлення описки, однак, оскільки не володіє належним рівнем розуміння юридичних питань, в усьому покладався на думку свого захисника. Зазначив, на питання суду, що розуміє взятий на себе обов`язок викрити злочини, вчинені ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , однак на теперішній час вже надав всю відому йому інформацію щодо їх не законних дій, яка була йому відома. Крім того пояснив, що знає лише чоловіка на ім`я " ОСОБА_13 " та жінку ОСОБА_14 , а прізвища вказаних в угоді осіб йому повідомили співробітники правоохоронних органів. На фотознімках, які йому було надано під час досудового розслідування ОСОБА_8 нікого впізнати не зміг, про що вказав у судовому засіданні.

ОСОБА_9 надав аналогічні пояснення з приводу взятого на себе, згідно умов укладеної угоди про визнання винуватості від 24.10.2018 року, про викриття злочинної діяльності осіб, прізвища яких йому повідомили працівники правоохоронних органів, оскільки жодного разу з ними він особисто не зустрічався, а спілкувався лише через мессенджери. Пояснив суду, що фото, які йому надавали в ході досудового розслідування нікого впізнати не зміг. Таким чином, всю інформацію, яка йому була відома вже надав слідчому. З приводу постанови про виправлення описки в тексті угоди зазначив, що не розуміє, що це таке, але підписував усі надані йому документи, після порад зі своїм адвокатом.

Крім того, ОСОБА_9 підтримав клопотання свого захисника та просив надати дозвіл його матері отримувати за нього кошти з банківської карти, термін дії якої на теперішній час закінчився.

ОСОБА_8 та ОСОБА_9 підтримали думку своїх захисників з приводу клопотання прокурора про продовження строку тримання їх під вартою.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши зміст наданих угод про визнання винуватості від 24 жовтня 2018 року, укладених між обвинуваченими ОСОБА_8 та ОСОБА_9 і прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу управління з розслідування злочинів проти основ національної безпеки України, миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України полковником юстиції ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному 18.10.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000310, суд приходить до переконання про неможливість затвердження даних угод з підстав їх суперечності вимогам закону та суттєвої невідповідності умовам інтересам суспільства, з наступних підстав.

Відповідно до правил ст. 468, ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором і підозрюваним чи обвинувачуваним може бути укладено у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами.
Разом із тим, згідно до вимог ч. 7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність Кримінального процесуального Кодексу України та/або закону. В частині 7 ст. 474 КПК України визначений вичерпний перелік підстав, за яких суд відмовляє в затвердженні угоди, в тому числі, якщо умови угоди суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та/або закону, а також, якщо умови угоди не відповідають інтересам суспільства.

Зокрема, відповідно до вимог ст. 470 КПК України прокурор при вирішенні питання про укладення угоди про визнання винуватості зобов`язаний врахувати такі обставини: 1) ступінь та характер сприяння підозрюваного чи обвинуваченого у проведенні кримінального провадження щодо нього або інших осіб; 2) характер та тяжкість обвинувачення (підозри); 3) наявність суспільного інтересу в забезпечення швидкого досудового розслідування і судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень; 4) наявність суспільного інтересу в запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень.

Так, відповідно до умови угоди про визнання винуватості, ОСОБА_8 узгоджено покарання із застосуванням вимог ст. 69 КК України, оскільки він беззастережно визнав свою винуватість, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, надав показання, які дозволили встановити істину у кримінальному провадженні, викрити злочинні дії осіб, які вчиняли злочин разом із ним, а також представника ГУ ГШ ЗС РФ та активного учасника терористичної організації «ДНР», за завданням яких він здійснював протиправну діяльність, стосовно яких проводиться досудове розслідування в іншому кримінальному провадженні.

В судовому засіданні прокурор зазначив, що обставинами, які істотно пом`якшують відповідальність ОСОБА_8 він вважає щире каяття, активне сприяння слідству, наявність на утриманні у обвинувачуваного матері похилого віку та беззастережне визнання вини.

Разом із тим, прокурором не надано жодних документів у підтвердження наявності у ОСОБА_8 на утриманні матері похилого віку, а тому суд позбавлений можливості встановити наявність цієї обставини, як такої, що пом`якшує його відповідальність.

Крім того, прокурор у судовому засіданні не зміг пояснити суду, як зазначені ним обставини, що на його думку пом`якшують покарання ОСОБА_8 , істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів.

В угоді ж про визнання винуватості від 24.10.2018 року, укладеної з прокурором, ОСОБА_9 також узгоджено покарання із застосуванням вимог ст. 69 КК України, оскільки він є інвалідом ІІІ групи, беззастережно визнав свою винуватість, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, надав показання, які дозволили встановити істину у кримінальному провадженні, викрити злочинні дії осіб, які вчиняли злочин разом із ним, а також представника ГУ ГШ ЗС РФ та активного учасника так званого «ДНР», за завданням яких він здійснював протиправну діяльність, стосовно яких проводиться досудове розслідування у іншому кримінальному провадженні, а також обставини, які обтяжують покарання вчинення злочину групою осіб за попередньою змовою.

В судовому засіданні прокурор зазначив, що обставинами, які істотно пом`якшують відповідальність ОСОБА_9 він вважає щире каяття, активне сприяння слідству, наявність на утриманні у обвинувачуваного матері похилого віку та наявність ОСОБА_9 третьої групи інвалідності .

На підтвердження своїх доводів, прокурором не було надано жодних документів, які б свідчили про наявність у ОСОБА_9 третьої групи інвалідності і утримання матері похилого віку, а тому суд позбавлений можливості встановити наявність цих обставини, як таких, що пом`якшують його відповідальність.

Крім того, прокурор також додав, що не всі обставини, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують відповідальність ОСОБА_8 та ОСОБА_9 було зазначено в обвинувальному акті, а деякі з них в угоді про визнання винуватості вказані, як дані, що характеризують особу обвинувачуваних, тому суду треба брати до уваги саме ті обставини, які зазначені прокурором у його промові.

Так, відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання необхідно суворо додержуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості та індивідуалізації покарання. Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину необхідно виходити не тільки з класифікації злочинів відповідно до ст.12 КК України, а також із особливостей конкретного злочину і обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, характер і ступінь наслідків, що настали тощо). Призначення ж основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або непризначення
обов`язкового додаткового покарання із застосуванням вимог ст. 69 КК України може
мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин,
що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості
вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.
З огляду на викладене, судом встановлено, що прокурором ОСОБА_5 при укладенні угод про визнання винуватості і визначенні покарання ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 28, ч.1 ст. 258-3, ч. 1 ст. 263 КК України, у порушення вимог ст. 69 КК України, не доведено наявність двох та більше обставин, які б пом`якшували покарання обвинувачуваних та істотно знижували ступінь тяжкості вчинених ними злочинів, з урахуванням даних про їх особу, що явно не відповідає вимогам Кримінального Кодексу України.
Таким чином, на думку суду, всупереч вимогам ч. 7 ст. 474 КПК України, ст. 69 КК України в угодах про визнання винуватості від 24.10.2018 року, укладених між прокурором ОСОБА_5 та обвинувачуваними ОСОБА_8 та ОСОБА_9 взагалі не вказано, які саме обставини справи або дані про їх особу визнано такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчинених ними злочинів і впливають на пом`якшення покарання, про що прямо зазначено у п. 8 Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Крім того, відповідно до угод про визнання винуватості від 24.10.2018 року, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 визначено покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

Так, санкція ч. 1 ст. 263 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком від трьох до семи років. Таким чином, обвинувачуваним ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в угоді визначено призначення покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України суворіше, ніж нижча межа, вказана у санкції статті, що не відповідає вимогам закону про кримінальну відповідальність.

З приводу наданих у судовому засіданні прокурором ОСОБА_5 постанов про виправлення описки в угодах про визнання винуватості, укладених між ним та обвинувачуваними ОСОБА_8 та ОСОБА_9 від 24.10.2018 року, з приводу зміни формулювання призначення покарання за ч. 1 ст. 263 КК України в угодах, суд приходить до наступних висновків.

По-перше, вимогами КПК України не передбачено процедуру внесення зміни в текст угоди про визнання винуватості через складення будь яких додаткових процесуальних документів.

По-друге, вказані постанови про виправлення описки від 24.10.2018 року не було долучено до матеріалів, які було направлено до Центрального районного суду м. Миколаєва разом із обвинувальним актом і угодами про визнання винуватості, укладених прокурором із ОСОБА_8 та ОСОБА_15 від 24.10.2018 року у кримінальному провадженні № 0000310, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 18.10.2018 року. Прокурор в судовому засіданні зазначив, що не бачив потреби направляти разом із матеріалами справи вказані постанови.

По-третє, відомості про вказані постанови з приводу виправлення описки від 24.10.2018 року надані прокурором ОСОБА_5 в судовому засіданні, відсутні в реєстрі матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000310.

По-четверте, вказаними постановами про виправлення описки в угодах про визнання винуватості укладених між ним та обвинувачуваними ОСОБА_8 та ОСОБА_9 від 24.10.2018 року, істотно змінюється формулювання призначеного обвинувачуваним покарання, яке вони узгодили з прокурором, що є порушенням вимог п. 2 ч. 2 ст. 474, п. 3 ч. 7 ст. 474 КПК України.

Разом із тим, враховуючі усі наведені обставини, прокурор при оголошені у судовому засіданні угод про визнання винуватості, укладених між ним та обвинувачуваними ОСОБА_8 та ОСОБА_9 від 24.10.2018 року, зачитав формулювання призначення покарання обвинуваченим ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , без виправлень, на які він посилався у своїх постановах про виправлення описки від 24.10.2018 року. Таким чином, суд приходить до висновку, що прокурором було підтримано текст угод про визнання винуватості, направлених до суду з обвинувальним актом у кримінальному провадженні № 0000310

З огляду на викладені факти, суд вважає, що надані прокурором ОСОБА_5 у судовому засіданні постанови від 24.10.2018 року, в яких він лише просить, без зазначення кого саме, виправити описку в угодах про визнання винуватості між ним та обвинувачуваними ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , не відповідають вимогам КПК України щодо можливості в такий поза процесуальний спосіб внести зміни в формулювання призначеного покарання обвинуваченим, тим самим істотно змінивши умови угоди, затвердженої сторонами, що її уклали.

Крім того, в судовому засіданні було встановлено неспроможність обвинувачуваних ОСОБА_8 і ОСОБА_9 виконати взяті на себе зобов`язання, викладені в угодах про визнання винуватості від 24.10.2018 року, а саме співпрацювати з правоохоронними органами у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншими особами, а саме розкритті та розслідуванні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111 КК України, вчиненого за попередньою змовою групою осіб громадянином України ОСОБА_11 та громадянином РФ ОСОБА_16 (матеріали досудових розслідувань щодо яких виділені в окреме провадження), а також розкритті та розслідуванні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 258-3 КК України, вчиненого за попередньою змовою групою осіб громадянкою України ОСОБА_12 , що є істотним порушенням вимог п. 5. ч. 7 ст. 474 КПК України.

Крім того, відповідно до вимог п. 9 ч. 1 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити такі відомості як дату та місце його складення та затвердження.

Разом із тим, у порушення вказаних вимог КПК України на аркуші 42 обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000310, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 18.10.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_9 дата складання обвинувального акту відсутня.

За таких обставин, суд приходить до однозначного висновку, що надані суду угоди про визнання винуватості, укладені між прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу управління з розслідування злочинів проти основ національної безпеки України, миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України полковником юстиції ОСОБА_5 та обвинувачуваним ОСОБА_8 , а також обвинувачуваним ОСОБА_9 у кримінальному провадженні № 0000310 від 18.10.2018 року, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 28,ч.1 ст. 258-3, ч. 1 ст. 263 КК Українине підлягають затвердженню з підстав невідповідності вимогам кримінального та кримінального процесуального законодавства, а також невідповідності умов цієї угоди інтересам суспільства.

Розглянувши клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинувачуваних ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , з урахуванням думки захисників, які просили у задоволенні клопотання відмовити і обрати відносно ОСОБА_8 і ОСОБА_9 міру запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а також обвинувачуваних, які підтримали думку своїх захисників, суд вважає, що воно підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Так, судом встановлено, що ОСОБА_8 і ОСОБА_9 обвинувачуються органом досудового розслідування у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 28,ч.1 ст. 258-3 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії особливо тяжких.
Таким чином, враховуючі дані про особу обвинувачуваних, відомості про їх соціальні зв`язки з представниками спецслужб іншої держави, тяжкість інкримінованих злочинів, відомості про можливе сприяння на корить іншої держави, можливість переховуватися від органів слідства і суду, суд приходить до висновку про необхідність продовжити обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до 07.12.2018 року, включно.
Розглянувши клопотання захисника ОСОБА_6 про надання дозволу ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на оформлення нотаріальної довіреності на розпорядження банківським рахунком, відкритим на ім`я ОСОБА_9 у ПАТ КБ "Приват Банк" та інших банках, суд приходить до висновку, що воно не підлягає задоволенню, у зв`язку із наступним.
Згідно до ч. 3 ст. 245 ЦК України, що довіреність особи, яка тримається в установі виконання покарань чи слідчому ізоляторі, може бути посвідчена начальником установи виконання покарань чи слідчого ізолятора.
Крім того, порядок посвідчення довіреностей врегульовано "Порядком посвідчення заповітів і довіреностей, що прирівнюються до нотаріально посвідчених", затвердженим Постановою КМУ від 15.06.1994 року № 419.
В судовому засіданні було встановлено, що з моменту затримання 19.06.2018 року і до теперішнього часу ні ОСОБА_9 , ні його захисник з відповідною заявою до начальника слідчого ізолятора, де перебуває обвинувачений не зверталися.
Також встановлено, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 28,ч.1 ст. 258-3 КК України, санкція яких передбачають конфіскацію майна, а тому з урахуванням вказаних обставин, суд позбавлений можливості вирішити питання розпорядження майном обвинувачуваного ОСОБА_9 . Крім цього, враховуючі, що захисником не надано жодних документальних доказів, для якого саме банківського рахунку необхідно оформити довіреність та в яких саме банках, що в свою чергу свідчить про необґрунтованість заявленого клопотання, у зв`язку із чим воно не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 372, 470, 474,176, 177, 194, 197, 201 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В затвердженні угоди про визнання винуватості від 24 жовтня 2018 року, укладеної між прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу управління з розслідування злочинів проти основ національної безпеки України, миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України полковником юстиції ОСОБА_5 та обвинувачуваним ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0000310 від 18.10.2018, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 28,ч.1 ст. 258-3, ч. 1 ст. 263 КК України відмовити.
В затвердженні угоди про визнання винуватості від 24 жовтня 2018 року, укладеної між прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу управління з розслідування злочинів проти основ національної безпеки України, миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України полковником юстиції ОСОБА_5 та обвинувачуваним ОСОБА_9 у кримінальному провадженні № 0000310 від 18.10.2018, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 28,ч.1 ст. 258-3, ч. 1 ст. 263 КК України відмовити.
Обвинувальний акт, складений у зв`язку із укладенням вказаних угод під час досудового розслідування обставин кримінального провадження № 0000310 - повернути прокурору.
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинувачуваного ОСОБА_8 на 60 діб - задовольнити частково. Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачуваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 28, ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 28,ч.1 ст. 258-3, ч. 1 ст. 263 КК України до 07 грудня 2018 року, включно.
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинувачуваного ОСОБА_9 на 60 діб - задовольнити частково. Продовжити строк дії запобіжного заходу тримання під вартою відносно обвинувачуваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 28, ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 28,ч.1 ст. 258-3, ч. 1 ст. 263 КК України до 07 грудня 2018 року, включно.
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про надання дозволу ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на оформлення нотаріальної довіреності на розпорядження банківським рахунком, відкритим на ім`я ОСОБА_9 у ПАТ КБ "Приват Банк" та інших банках - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили негайно після її проголошення.

Судді: ОСОБА_1

ОСОБА_2

ОСОБА_3