ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/5558/18
провадження № 1-кп/753/533/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"28" березня 2019 р. м. Київ
Дарницький районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4 ,
законного представника ОСОБА_5 ,
особи, стосовно, якої
вирішується питання про застосування
примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого СВ Дарницького УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_7 , погодженого з прокурором Київської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_3 "Про застосування примусових заходів медичного характеру" у кримінальному провадженні №0012526 від 04.11.2016 р. відносно:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 ,
за фактом вчинення суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч.1 ст. 259 КК України,

ВСТАНОВИВ:

04.11.2016 р. приблизно о 08 годині 09 хвилин, знаходячись за адресою: м. Київ, вул. Бориспільська, 17, ОСОБА_6 за допомогою свого мобільного телефону «Nokia СЗ 1МЕІ: НОМЕР_1 », в якому знаходилась картка мобільного оператора «лайфселл» з номером НОМЕР_2 , здійснив дзвінок по спецлінії МВС «102» та здійснив завідомо неправдиве повідомлення про загрозу безпеці громадян, знищення чи пошкодження об`єктів власності, а саме: про замінування продуктового магазину, який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Бориспільська, 17.

Так, 04.11.2016, приблизно о 08 годині 09 хвилин, ОСОБА_8 , знаходячись за адресою: м. Київ, вул. Бориспільська, 17, проходячи біля продуктового магазину побачив свою цивільну дружину, з якою у нього напередодні виник словесний конфлікт та вирішив здійснити неправдиве повідомлення про замінування продуктового магазину по АДРЕСА_3 .

Продовжуючи знаходитись за вищевказаною адресою, ОСОБА_8 взяв власний мобільний телефон «Nokia C3 IMEI87253», в якому знаходилась картка мобільного оператора «лайфселл» з номером НОМЕР_2 , та зателефонував по спецлінії МВС «102», повідомивши при цьому завідомо неправдиву інформацію про підготовку вибуху продуктового магазину по вул. Бориспільській, 17, в м. Києві, який загрожує безпеці громадян, знищенню та пошкодженню об`єктів власності.

У зв`язку із вказаними діями ОСОБА_9 було викликано слідчо-оперативну групу Дарницького управління поліції ГУНП України в м. Києві, кінологічну службу та працівників вибухо-технічного відділу, які із застосуванням спеціального обладнання та службової собаки при обстеженні будівлі та прилеглої території підозрілих вибухонебезпечних предметів та речовин не виявили.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив завідомо неправдиве повідомлення про загрозу безпеці громадян, знищення чи пошкодження об`єктів власності, тобто здійснив дії, які підпадають під ознаки злочину, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України.
У судовому засіданні ОСОБА_6 підтвердив вчинення вищезазначених дій, та зазначив, що здійснив їх, щоб помститись колишній дружині, яка перебувала в той час в магазині.

Причетність ОСОБА_6 до скоєння вищевказаних дій об`єктивно підтверджена дослідженими у судовому засіданні наступними доказами:
-рапортом від 04.11.16, з якого вбачається, що слідчо-оперативною групою був виявлений ОСОБА_6 , який повідомив, що 04.11.2016 р. близько о 08-05 хв. він здійснив завідомо неправдиве повідомлення про замінування продуктового магазину по АДРЕСА_3 /а.с.26/;
-протоколом огляду місця події від 04.11.2016 р., яким оглянута ділянка місцевості за адресою: м. Київ, вул. Бориспільська, 17. Під час цієї слідчої дії ОСОБА_6 повідомив про те, що дійсно здійснив неправдиве повідомлення про замінування магазину /а.с.27-33;
-протоколом огляду мобільного телефону «Нокія С3» від 06.11.2017 р., з якого був здійснений телефонний дзвінок на лінію «102» про замінування магазину по вул. Бориспільській, 17 /а.с.35-45/;
-з акту перевірки об`єкта на наявність вибухових пристроїв, вибухових речовин від 04.11.2016 р. вбачається, що за адресою: АДРЕСА_3 на час проведення огляду вибухових речовин, вибухових пристроїв та схожих на них предметів не було виявлено /а.с.49/;
-зі стенограми телефонної розмови від 04.11.2016 р. вбачається, що дійсно ОСОБА_6 повідомив оператора служби «102» про замінування магазину за адресою: м. Київ, вул. Бориспільська, 17 / а.с.52/;
-протоколом огляду диску від 08.11.2016 р. зафіксовані обставини спілкування ОСОБА_6 з оператором «102» /а.с.54-55/;

Відповідно до висновку стаціонарної судово-психіатричної експертизи № 15 від 12.02.2019 року, яка була призначена судом за клопотанням захисника:

1. На теперішній час ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжує виявляти ознаки Біполярного афективного розладу, при цьому на теперішній час він не виявляє ознак Біполярного афективного розладу, маніакальний епізод з психотичними симптомами (MKX-10:F31.2) та не виявляє ознак Біполярного афективного розладу, плинучий гіпоманіакальний епізод (МКХ-10:F31.0). На теперішній час ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виявляє ознаки Біполярного афективного розладу, стан ремісії (згідно з МКХ-10: F31.7).

2. На теперішній час ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , потребує застосування по відношенню до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання про застосування до ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом, та наполягав на задоволенні цього клопотання.
Захисник частково підтримав клопотання прокурора про застосування до ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру та просив застосувати до ОСОБА_6 примусовий захід медичного характеру згідно з останною стаціонарною судово-психіатричною експертизою, а саме: у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.
ОСОБА_6 підтримав позицію свого захисника.

Законний представник особи, стосовно, якої подано клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру також підтримала позицію захисника.

Вислухавши позиції учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.2 ст. 19 КК України - не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Відповідно до положень ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч.2 ст. 513 КПК України - визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Згідно з ч.2 ст. 94 КК України - надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку може бути застосоване судом стосовно особи, яка страждає на психічні розлади і вчинила суспільно небезпечне діяння, якщо особа за станом свого психічного здоров`я не потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги.

На підставі аналізу вищенаведених обставин та доказів, суд визнає доведеним, що ОСОБА_6 вчинив в стані неосудності суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України, а тому він потребує застосуванню примусових заходів медичного характеру.

Разом з тим, з урахуванням висновку судово-психіатричного експерта № 15 від 12.02.2019 р., де зазначено про те, що ОСОБА_6 потребує застосування по відношенню до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, суд вважає, що за станом свого психічного здоров`я ОСОБА_6 не потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги, а відтак потребує надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Таким чином, клопотання слідчого визнається судом частково обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню.

Питання щодо речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 342-380,503-518 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Дарницького УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_7 , погодженого з прокурором Київської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_3 "Про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 " - задовольнити частково.
Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.
Речові докази:
мобільний телефон "Nokia" IMEI: НОМЕР_1 - повернути за належністю ОСОБА_6 ;
компакт- диск - залишити в матеріалах справи.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1