Справа № 577/4316/18
Провадження № 1-кп/577/527/18

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 листопада 2018 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Троянів Житомирського району Житомирської області, мешканця АДРЕСА_1 , освіта вища, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого,
в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 201 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 упродовж тривалого часу колекціонував та здійснював купівлю-продаж монет, нагородних знаків Радянських часів, які зберігав за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: 73 (сімдесят три) монети; 15 (п`ятнадцять) нагородних знаків, у тому числі Георгіївський хрест 3 ступеня. У травні 2018 року ОСОБА_5 , переслідуючи корисливу мету, вирішив перемістити вищевказані предмети через митний кордон України на територію Російської Федерації залізничним транспортом для їх подальшого продажу. При цьому, усвідомлюючи, що між Україною та Російською Федерацією встановлено митний кордон, переміщення через який культурних цінностей здійснюється у встановленому законодавством порядку, ОСОБА_5 вирішив перемістити 73 (сімдесят три) монети; 15 (п`ятнадцять) нагородних знаків, у тому числі Георгіївський хрест 3 ступеня, через митний кордон України на територію Російської Федерації з приховуванням від митного контролю, всупереч порядку, встановленому ст.ст. 12-15 Закону України «Про вивезення, ввезення і повернення культурних цінностей» від 21 вересня 1999 року, тобто без проведення обов`язкової державної експертизи та без отримання свідоцтва на право вивезення культурних та історичних цінностей з території України. Так, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на контрабанду культурних цінностей, нікому не повідомляючи про свої протиправні наміри, ОСОБА_5 у травні 2018 року придбав квиток № НОМЕР_1 на потяг № 006 міжнародного сполучення «Київ-Москва» на 20 червня 2018 року. 19 червня 2018 року ОСОБА_5 , знаходячись за адресою свого проживання, з метою приховати зазначені предмети від митного контролю під час запланованого переміщення через митний кордон України, розмістив їх на собі таким чином, щоб унеможливити їх виявлення під час прикордонно-митного контролю, а саме: в нижню білизну вшив спеціальний карман, в який помістив 73 (сімдесят три) монети, до поясу шортів прикріпив 14 (чотирнадцять) нагородних знаків, а нагороду - Георгіївський хрест, 3 ступеню, надягнув з ювелірним ланцюжком на шию під верхній одяг. 20 червня 2018 року ОСОБА_5 , зберігаючи при собі приховані вищезазначеним способом культурні цінності, діючи з прямим умислом та з корисливих мотивів, виїхав з м. Житомир до м. Київ. В цей же день, діючи всупереч ст. 13 Закону України «Про вивезення, ввезення та повернення культурних цінностей» від 21 вересня 1999 року, не маючи при собі свідоцтва на право вивезення культурних цінностей, слідуючи як пасажир потягу № 006 міжнародного сполучення «Київ-Москва», у вагоні № 15 місце № 12, вирушив з м. Києва в напрямку Російської Федерації та о 23 год. 00 хв. прибув до залізничної станції «Конотоп» митного поста «Конотоп» Сумської митниці ДФС України. Під час проходження прикордонно-митного контролю, ОСОБА_5 у ході усного опитування та письмового декларування умисно не повідомив співробітникам правоохоронних органів про приховані ним предмети. Крім того, при заповненні митної декларації, не зазначив про наявність у нього заборонених до вивозу з митної території України речей. Однак, незаконні дії, направлені на контрабандне переміщення ОСОБА_5 культурних цінностей не були доведені ним до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки 20.06.2018 о 23 год. 15 хв. під час прикордонно-митного огляду співробітниками Сумської митниці ДФС вказані приховані предмети були виявлені та вилучені. У такий спосіб ОСОБА_5 вчинено всі заплановані ним дії для доведення злочину до кінця, проте з причин, що не залежали від його волі, а саме внаслідок виявлення культурних цінностей, які він мав намір перемістити через митний кордон України до Російської Федерації з приховуванням від митного контролю, працівниками правоохоронних органів, злочин не вдалося закінчити. Згідно висновку судової мистецтвознавчої експертизи № 9/428 від 23 серпня 2018 року серед вказаних предметів, вилучених 20 червня 2018 року у ОСОБА_5 на залізничній станції «Конотоп» митного поста «Конотоп» Сумської митниці ДФС та наданих на дослідження, нагорода Георгіївський хрест 3 ступеню, що виготовлений із срібла в Російській імперії у період 1914-1917 рр., відноситься до предметів фалеристики та має культурну цінність. Інші надані на дослідження предмети, а саме: 73 (сімдесят три) монети, які відносяться до предметів нумізматики, 14 (чотирнадцять) нагородних знаків - предметів фалеристики, та 1 (один) ланцюжок, який є ювелірним виробом, до культурних цінностей не відносяться.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні вказаного злочину визнав повністю, при обставинах, визначених в обвинувальному акті, вказавши, що події, а також час та спосіб скоєння ним злочину, зазначені в обвинувальному акті, викладені вірно та відповідають дійсності, він їх в повному обсязі підтверджує. Щиро розкаюється у вчиненому.
Таким чином вина обвинуваченого ОСОБА_5 повністю доведена і його дії суд кваліфікує за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 201 КК України закінчений замах на контрабанду культурних цінностей.
Під час досудового розслідування між прокурором по справі ОСОБА_6 , підозрюваним ОСОБА_5 та його захисником ОСОБА_4 укладена угода про визнання винуватості від 28 вересня 2018 року, згідно якої ОСОБА_5 беззастережно визнає себе винним в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 201 КК України при обставинах, вказаних в обвинувальному акті, сторони погоджуються, що ОСОБА_5 має понести покарання в межах санкції ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 201 КК України з застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн. Обвинуваченому ОСОБА_5 роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України та наслідки умисного невиконання угоди. Суд вважає, що зміст угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України, вона укладена з додержанням порядку укладення угоди, укладена добровільно без будь-якого примусу, про що свідчать дані в судовому засіданні пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 . Узгоджена між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 міра покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 201 КК України з застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн., відповідає санкції статті, обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, відшкодував завдану шкоду. За таких обставин укладена угода відповідає вимогам КПК України і може бути затверджена судом.
Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 124, 368, 370, 371, 475 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 28 вересня 2018 року, укладену між прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та державної прикордонної служби прокуратури Сумської області та обвинуваченим ОСОБА_5 .
ОСОБА_5 визнати винним за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 201 КК України та призначити покарання з застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.
Вирок суду на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч. 4,6,7 ст. 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1