ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/271/19 Справа № 215/2936/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000961 за апеляційною скаргою прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на вирок Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 вересня 2018 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянин України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий 22 липня 2010 року Тернівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, 29 серпня 2013 року звільнений умовно достроково від подальшого відбування покарання на 2 місяці 27 днів,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор, не оскаржуючи доведеності вини та кваліфікації дій обвинуваченого, просить скасувати вирок в частині призначеного покаранняу зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, в частині визначення обов`язків, передбачених ст. 76 КК України в редакції Закону України від 07 вересня 2016 року, ухваливши новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним за ч. 3 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України вважати ОСОБА_7 звільненим від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки; на підставі п. п. 1, 2 ч.1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; в іншій частині вирок залишити без змін.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції при ухваленні вироку щодо ОСОБА_7 та застосуванні до нього ст. 76 КК України поклав на останнього обов`язки, які на момент вчинення кримінального правопорушення, та на момент постановлення вироку не були передбачені законом, а саме: замість передбаченої в законі заборони виїжджати за межі України з будь-якою метою, ОСОБА_7 заборонено виїзд без погодження з уповноваженим органом на постійне місце проживання.
Також вироком суду встановлено обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації за місцем проживання, тоді як закон такого обмеження не містить.
Крім того, у вироку суду вказано про те, що обвинувачений повинен повідомляти зазначені органи про зміну місця проживання, а які саме не визначено.
Вироком Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 вересня 2018 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75, п. п. 1-2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК Українизвільнено ОСОБА_7 від відбуття покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку на 2 роки, зобов`язавши не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації, періодично з`являтися для реєстрації в уповноважені органи з питань пробації за місцем проживання, повідомляти зазначені органи про зміну місця проживання.
За обставин, викладених у вироку, ОСОБА_7 , 30 травня 2018 року, приблизно о 14 годині 10 хвилин, діючи з прямим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільну небезпеку та протиправність діяння, скориставшись відсутністю свідків та очевидців пройшов на заднє подвір`я магазину «Брусничка» № 3223 по вул. Ухтомського,30-А в Тернівському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області та через незачинений ролет проник в приміщення складу, звідки таємно викрав майно на загальну суму 382 гривні 27 копійок, яке належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Український Рітейл», після чого з місця злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілій юридичній особі ТОВ «Український Рітейл» матеріальних збитків на вищевказану суму.

Кримінальне провадження розглянуто на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, яка підтримала доводи апеляційної скарги прокурора, обвинуваченого, який не заперечував проти доводів апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.
У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 за кримінальним законом та доведеність його вини в апеляційній скарзі прокурора не оспорюється, а тому апеляційним судом не перевіряється.
Відповідно до вимог ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Згідно із ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкціїчастини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував тяжкість скоєного ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, який вину визнав повністю, розкаявся, відшкодував завдані збитки, а також висновок органу пробації щодо можливості виправлення обвинуваченого за певних умов, прийшов до висновку про призначення покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки та із звільненням ОСОБА_7 на підставі ст.75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням і встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки, покладанням обов`язків, що буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора в частині неправильного визначення судом обов`язків, передбачених ст.76 КК України, оскільки при ухваленні вироку суд першої інстанції поклав на ОСОБА_7 обов`язки, які не передбачені кримінальним законом, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції вірно призначено ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки, із звільненням ОСОБА_7 на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку на 2 роки, разом з тим, на підставі п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України, колегія суддів вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, що забезпечить належну поведінку обвинуваченого та його виправлення.
Оскільки судом першої інстанції допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, то відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України наявні підстави для скасування вироку в частині призначеного покарання та відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України ухвалення свого вироку.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на вирок Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 вересня 2018 року задовольнити.
Вирок Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 вересня 2018 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбуття покарання у виді позбавлення волі з випробуванням із встановленням іспитового строку на 2 роки з покладанням на ОСОБА_7 обов`язків, передбаченихп. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
В іншій частині вирокзалишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржений у касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Судупротягом трьох місяців з моменту проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Негайно після проголошення вручити копію вироку обвинуваченому, прокурору.

Судді:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4