Провадження № 11-кп/4820/146/19
Справа № 673/1253/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000197 від 27.07.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, за апеляційною скаргою заступника прокурора Хмельницької області ОСОБА_8 на вирок Хмельницького міськрайонного суду від 14 листопада 2018 року,

в с т а н о в и л а:
Вироком Хмельницького міськрайонного суду від 14 листопада 2018 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шиїнці Деражнянського району Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, раніше судимого:
-12.02.2014 Деражнянським районним судом Хмельницької області за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком на 1 рік;
-07.10.2014 Ярмолинецьким районним судом Хмельницької області за ч.2 ст.185, ст.71 КК України на 3 роки 1 місяць позбавлення волі;
-16.01.2015 Деражнянським районним судом Хмельницької області за ч.2 ст.185, ч.2 ст.289, ст.69, ч.1 ст.70 КК України на 3 роки 7 місяців позбавлення волі,
визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначено покарання у виді трьох років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки.
Відповідно ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_7 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 286 грн.
Долю речових доказів вирішено відповідно до вимог ст.100 КПК України.

За вироком суду, 20 червня 2018 року близько 22 години ОСОБА_7 з території господарства ОСОБА_9 , яке розташоване в АДРЕСА_1 , керуючись корисливим мотивом, таємно, повторно, шляхом вільного доступу, викрав гірський велосипед "EXS", чим завдав потерпілій ОСОБА_9 матеріальної шкоди в розмірі 2400 грн.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок в частині призначеного покарання скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді 2 років позбавлення волі.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Свої вимоги аргументує неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність і невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість.

Стверджує, що місцевим судом при призначенні покарання не в повній мірі враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу винного, не враховано те, що ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії середньої тяжкості, раніше тричі засуджувався за вчинення умисних, у тому числі тяжких, корисливих злочинів, двічі відбував реальні міри покарання у місцях позбавлення волі, проте продовжує свою злочинну діяльність, звільнившись 16.03.2018 року з місць позбавлення волі, вже через три місяці знову вчинив новий злочин, що свідчить про його виключно негативну характеристику, підвищену суспільну небезпечність та стійке небажання ставати на шлях виправлення.

Окрім того, поза увагою місцевого суду залишилося те, що до обвинуваченого вже застосовувалися вимоги ст.ст.69 та 75 КК України при призначенні покарань за раніше вчинені злочини, однак це не сприяло попередженню вчинення ним нових злочинів.

Також, як звертає увагу апелянт, відповідно до ст.67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_7 , є рецидив злочинів. Однак, визнавши вказану обставину як обтяжуючу, суд не врахував її при прийнятті остаточного рішення.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо змісту судового рішення з коротким викладом суті вимог апеляційної скарги, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу з підстав наведених у ній, обвинуваченого, який вважає вирок суду законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши дані, які характеризують особу обвинуваченого, провівши судові дебати та надавши останнє слово обвинуваченому, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню в силу наступних підстав.

Враховуючи, що фактичні обставини справи жодною стороною судового провадження не оспорюються, то висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи апеляційним судом не перевіряються.

Дії ОСОБА_7 за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, кваліфіковано вірно.

Разом з тим, слушними є доводи прокурора, що обрана форма призначеного ОСОБА_7 покарання не є справедливою та співмірною із вчиненим кримінальним правопорушенням. Адже обвинувачений вчинив новий злочин будучі раніше судимим за тяжкий злочин та злочин середньої тяжкості. Тобто на шлях виправлення ОСОБА_7 не став, вчинив новий злочин за обтяжуючих покарання обставин, а саме рецидиву злочинів.

Таким чином покарання, призначене ОСОБА_7 із застосуванням статті 75 КК, не відповідає загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Таке покарання не є достатнім і необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину і його особі через м`якість.

Крім того, вирішуючи питання про звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням, суд фактично послався на ті ж самі обставини, які були ним враховані при визначенні виду та міри покарання, що свідчить також і про невмотивованість прийнятого в цій частині судового рішення.

З огляду на викладене, вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 не можна визнати законним та обґрунтованим через неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину і особі обвинуваченого внаслідок м`якості, у зв`язку із чим оскаржуваний вирок підлягає частковому скасуванню на підставі положень ст.ст. 409, 413-414 КПК України, з ухваленням нового вироку, згідно п.п.1,2,4 ч.1 ст.420 КПК України.

Таким чином, колегія суддів визнає доведеним, що 20 червня 2018 року близько 22 години ОСОБА_7 з території господарства ОСОБА_9 , яке розташоване в АДРЕСА_1 , керуючись корисливим мотивом, таємно, повторно, шляхом вільного доступу, викрав гірський велосипед "EXS", чим завдав потерпілій ОСОБА_9 матеріальної шкоди в розмірі 2400 грн.
Дії обвинуваченого ОСОБА_7 підлягають кваліфікації за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Призначаючи ОСОБА_7 вид та міру покарання, колегія суддів враховує ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, характеристику обвинуваченого та обставини, передбачені вимогами ст.ст. 66, 67 КК України.

Як особа, ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий за аналогічні корисливі злочини, посередньо характеризується за місцем проживання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.66 КК України, є щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину, відшкодування завданих збитків, відсутність претензій у потерпілої.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, відповідно до ст.67 КК України, є рецидив злочину.
Враховує колегія суддів і думку потерпілої, яка просила суворо не карати обвинуваченого.
З урахуванням наведених обставин, суспільної небезпечності вчиненого злочину, даних про особу обвинуваченого та при наявності обтяжуючої покарання обставини, колегія суддів вважає за можливе призначити ОСОБА_7 покарання в межах санкції статті інкримінованого йому злочину.

Колегія суддів погоджується з позицією сторони обвинувачення про необхідність призначення обвинуваченому покарання з реальним його відбуттям, але вважає можливим його виправлення шляхом призначення останньому покарання у виді обмеження волі в мінімальних межах.

Саме таке покарання, на думку колегії суддів, буде необхідним і достатнім для виправлення, перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Беручи до уваги викладене, керуючись ст. ст. 392, 404, 405, 407, 409, 413, 414, 418, 419, ст.420 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Хмельницького міськрайонного суду від 14 листопада 2018 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі.

В решті вирок суду залишити без змін.

Вирок набирає законної сили негайно після його проголошення та може бути оскаржений шляхом подачі касаційної скарги протягом трьох місяців з дня його проголошення апеляційним судом.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4