Ухвала Іменем України
14 лютого 2019 року м. Київ
справа № 418/12174/17 провадження № 51-535ск19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Сєвєродонецького міського суду

Луганської області від 24 квітня 2018 року та ухвалу Луганського апеляційного суду від 6 грудня 2018 року,
встановив:

За вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 24 квітня 2018 року

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч. 1 ст. 190 Кримінального кодексу України (далі КК України) - до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік;

за ч. 2 ст. 190 КК України - до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців;
за ч. 2 ст. 187 КК України - до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років із конфіскацією майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років із конфіскацією майна.

Постановлено стягнути із засуджених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у рахунок відшкодування процесуальних витрат за проведення експертиз по 750,33 грн урівних частинах з кожного.

Ухвалою Луганського апеляційного суду від 6 грудня 2018 року вирок щодо ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 змінено. Визначено початком строку відбування покарання засудженими - 6 грудня 2018 року. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано у строк покарання ОСОБА_5 строк його попереднього ув`язнення з 16 вересня 2017 року по день набрання вироком законної сили, тобто по 6 грудня 2018 року, включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
За вироком суду ОСОБА_5 засуджено за те, що він 11 квітня 2017 року, перебуваючи за місцем свого проживання у АДРЕСА_1 , зловживаючи довірою ОСОБА_8 , маючи копії його документів, уклав кредитний договір з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на суму 2 613,07 грн із використанням анкетних даних зазначеної особи, отримав ці гроші та розпорядився ними на власний розсуд, завдавши потерпілому матеріальної шкоди на вказану суму.

30 квітня 2017 року ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем свого проживання у АДРЕСА_1 , зловживаючи довірою ОСОБА_9 , маючи копії його документів, уклав кредитний договір з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на суму 3 300 грн із використанням анкетних даних зазначеної особи, отримав ці гроші кошти та розпорядився ними на власний розсуд, завдавши потерпілому матеріальної шкоди на вказану суму.
15 вересня 2017 року близько 19:00 ОСОБА_5 , перебуваючи біля проїзної дороги з боку лісосмуги навпроти кіоску, розташованого поруч із будинком АДРЕСА_2 , за попередньою змовою з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , за обставин, встановлених судом та детально наведених у вироку, застосовуючи насильство, небезпечне для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу, завдав не менше чотирьох колото-різаних ударів ножем ОСОБА_10 та заволодів сумкою останнього з грошима в сумі 66 105 грн, належні ПП «НВФ «Поиск» і отримані ним як виручка за поставлену підприємством продукцію, та його особистими речами, заподіявши потерпілому легких тілесних ушкоджень із короткочасним розладом здоров`я.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 висуває вимоги про скасування судових рішень та призначення нового розгляду в суді першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотні порушення кримінального процесуального закону, що призвело до призначення ОСОБА_5 покарання, яке не відповідає тяжкості злочину та особі засудженого. Стверджує про неправильну кваліфікацію дій ОСОБА_5 за ч. 2 ст.187 КК України у зв`язку з відсутністю кваліфікуючої ознаки інкримінованого злочину «за попередньою змовою групою осіб», оскільки інші засуджені не вчиняли нападу на потерпілого.
Перевіривши доводи, наведені у касаційній скарзі, та додані до неї копії судових рішень, Верховний Суд дійшов такого переконання.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України підтверджуються сукупністю доказів, які суд усебічно, повно та об`єктивно дослідив і належно оцінив.
Зокрема, винуватість ОСОБА_5 підтверджується: показаннями потерпілого ОСОБА_11 про те, що засуджений завдав йому чотирьох ударів ножем та заволодів сумкою з грошима, ОСОБА_6 під час нападу не надав йому допомогу, а лише спостерігав; показаннями самих засуджених, які частково визнали свою вину у заволодінні грошима ПП «НВФ «Поиск»; даними протоколу впізнання; даними протоколів проведення слідчих експериментів із засудженими за участю їх захисників; письмовими доказами та висновками експертиз.
Враховуючи викладене, колегія суддів касаційного суду вважає, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні нападу на потерпілого ОСОБА_11 за попередньою змовою групою осіб з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із застосуванням насильства, небезпечного для його життя і здоров`я, доведено повністю. Дії засудженого кваліфіковано за ч. 2 ст. 187 КК України правильно.
Призначене засудженому ОСОБА_5 покарання відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Доводи у касаційній скарзі захисника про неправильну кваліфікацію дій ОСОБА_5 аналогічні доводам, наведеним в апеляційній скарзі захисника. Такі доводи апеляційний суд ретельно перевірив та визнав безпідставними, оскільки вони не знайшли свого підтвердження. З цими висновками погоджується і суд касаційної інстанції, оскільки вони є обґрунтованими та належно вмотивованими.
Як убачається з копій судових рішень, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що розбійний напад на потерпілого ОСОБА_11 вчинено засудженими за попередньою змовою групою осіб, оскільки вони заздалегідь домовилися про спільне вчинення злочину, їх дії охоплювались єдиним злочинним умислом і були узгоджені між собою, а кожен із них повністю виконав свою роль у вчиненні інкримінованого їм злочину. Отже, доводи захисника з приводу неправильної кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 187 КК України є безпідставними.
При перегляді кримінального провадження в апеляційному порядку суд належним чином перевірив доводи, зазначені в апеляційній скарзі захисника, та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам

ст. 419 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України).
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які були би підставами для скасування судових рішень щодо ОСОБА_5 , суди не допустили.
Касаційна скарга не містить переконливих доводів про необхідність перевірки їх за матеріалами кримінального провадження.

Із поданих до неї копій судових рішень видно, що підстав для задоволення скарги немає, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.
Враховуючи викладене, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Верховний Суд
п о с т а н о в и в:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 24 квітня 2018 року та ухвалу Луганського апеляційного суду від 6 грудня 2018 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3