У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 листопада 2018 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції
матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за №0001571 за апеляційною скаргою прокурора Вознесенської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5

на вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 4 грудня 2017 року у відношенні

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дружелюбівка Єланецького району Миколаївської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 20.06.2012 р. Єланецьким районним судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 289, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років 3 місяці з конфіскацією майна, звільненого 16.12.2016 р. умовно-достроково на 1 місяць та 4 дні,

- обвинуваченого за ч. 1 ст. 185 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7
обвинувачений ОСОБА_6 в режимі відеоконференції

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 4 грудня 2018 року ОСОБА_6 засуджений за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік з покладенням на нього обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Вирішено долю речових доказів.

Залишено без розгляду цивільний позов прокурора в інтересах КУ «Вознесенська ЦРЛ» про стягнення з ОСОБА_6 4249,30 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Прокурор просить вирок в частині врахування обставин, що обтяжують покарання скасувати з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Ухвалити новий вирок, яким визнати обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_6 рецидив злочину. Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік з покладенням на нього обов`язків, передбачених пп. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Прокурор, не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, висновків суду щодо кваліфікації дій обвинуваченого та доведеності його вини, вважає що вказаний вирок підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Зазначає, що судом першої інстанції було встановлено, що на момент вчинення інкримінованого злочину, ОСОБА_6 мав непогашену судимість за вироком від 20.06.2012 р. Водночас, у оскаржуваному вироку суд при вирішенні питання щодо наявності обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_6 , не зазначив рецидив злочинів, хоча у обвинувальному акті про цю обставину було вказано.

За такого, вважає, що оскаржуваний вирок суду відносно ОСОБА_6 підлягає скасуванню в частині врахування обставин, що обтяжують покарання, у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосуванням судом закону, який підлягав застосуванню.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

31 серпня 2017 року приблизно о 22:00 годині ОСОБА_6 , познайомившись з ОСОБА_8 , запросив останню до свого місця роботи, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де вони вживали алкогольні напої. Після того як ОСОБА_8 залишила приміщення для спілкування по телефону, остання залишила свою сумку на ліжку. В цей час у ОСОБА_6 виник умисел та корисливий мотив на таємне викрадення майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел на таємне викрадення майна, належного ОСОБА_8 , ОСОБА_6 усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав з жіночої сумочки грошові кошти в сумі 9000 грн та золоту чоловічу обручку з гравіюванням «Л.Б.», вартістю 3600 грн, чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 12600 грн.

Судом першої інстанції ОСОБА_6 визнаний винним у таємному викраденні чужого майна (крадіжці) та його дії кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора на підтримку апеляційної скарги, обвинуваченого, який не висловив своїх заперечень, вивчивши матеріали кримінального провадження, повторно дослідивши обставини кримінального провадження в частині даних про особу обвинуваченого, обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, апеляційній суд вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, наведених у вироку, доведена дослідженими судом першої інстанції доказами. Кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 185, а також вид та розмір призначеного покарання, питання про звільнення від відбування покарання з випробуванням, апелянтом не оспорюється, внаслідок чого, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, апеляційним судом висновки суду першої інстанції в цій частині не перевіряються.

Статтею 420 КПК України визначено вичерпний перелік підстав для скасування судом апеляційної інстанції вироку суду першої інстанції і ухвалення свого вироку, а саме у разі:

1) необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення;

2) необхідності застосування більш суворого покарання;

3) скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції;

4) неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

Як слідує зі змісту вимог апеляційної скарги, прокурор не просить про скасування вироку у зв`язку із застосуванням закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення, у зв`язку із застосуванням більш суворого покарання, не оспорює звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

Неправильне застосування судом першої інстанції Закону України про кримінальну відповідальність, яке виразилося у залишенні поза увагою обставини, що обтяжує покарання ОСОБА_6 рецидив злочину, про що зазначає апелянт, не є підставою, в сенсі ст. 420 КПК України, для скасування вироку суду першої інстанції та ухвалення судом апеляційної інстанції свого вироку.

Більш того, неврахування цієї обставини, як слідує зі змісту апеляційної скарги, не вплинуло на правильність призначення обвинуваченому покарання.

За такого, суд позбавлений процесуальних підстав для скасування оскаржуваного вироку у відношенні ОСОБА_6 , та ухвалення свого вироку, як того просить апелянт.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 408, 418, 419, 420, 424, 426, 532 КПК України, -
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора Вознесенської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 4 грудня 2018 року у відношенні ОСОБА_6 , - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3