УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2018 року
м. Київ

справа № 713/342/18
провадження № 51-8771ск18
Касаційний кримінальний суд Верховного Суду у складі колегії:
головуючої ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув матеріали провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Вижницького районного суду Чернівецької області від 13 червня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 20 серпня 2018 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0000485, щодо
ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця с. Снідавки та жителя

АДРЕСА_1 ,

засудженого за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК.
Короткий зміст оскаржених судових рішень
За вироком Вижницького районного суду Чернівецької області від 13 червня 2018 року, залишеним без змінухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 20 серпня 2018 року, ОСОБА_5 було засуджено до покарання у виді позбавлення волі: за ч. 1 ст. 185 КК на строк 1 рік, за ч. 2 ст. 185 КК на строк 1 рік 6 місяців, а на підставі ст. 70 КК за сукупністю злочинів йомувизначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців.
Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

Судом ОСОБА_5 визнано винуватим у крадіжках, вчинених повторно за обставин, викладених у вироку.

Як установив суд, 23 жовтня 2017 року о 02:30 на вул. Н. Яремчука у м. Вижниці ОСОБА_5 з баку автомобіля «Mercedes Benz 814D» (державний номерний знак НОМЕР_1 ), таємно викрав належне ОСОБА_6 дизельне паливо на загальну суму 2898 грн.

Крім того, 4 листопада о 01:00 у с. Мариничі Путильського району Чернівецької області ОСОБА_5 викрав з автомобіля «ЗІЛ» (державний номерний знак НОМЕР_2 ) належне ОСОБА_7 майно на загальну суму 6600 грн; о 02:00 у с. Киселиці він викрав з автомобіля «МАЗ» (державний номерний знак НОМЕР_3 )належне ОСОБА_8 дизельне паливо на загальну суму 5500 грн; о 02:30 викрав з автомобілів «Mercedes Benz 508» та «МАН» (державні номерні знаки НОМЕР_4 і НОМЕР_5 ) належне ОСОБА_9 дизельне паливо на загальну суму 3000 грн; о 03:00 викрав з автомобіля «Volvo» (державний номерний знак НОМЕР_6 )належне ОСОБА_10 дизельне паливо на загальну суму 8750 грн, а 16 листопада 2017 року о 02:00 у с. Розтоки викрав з автомобіля «МАН ТГА» (державний номерний знак НОМЕР_7 )належне ОСОБА_11 дизельне паливо на загальну суму 4130 грн.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 просить змінити на підставах, передбачених пунктами 1, 3 ч. 1 ст. 438 КПК судові рішення щодо ОСОБА_5 , пом`якшити засудженому покарання і застосувати до нього ст. 75 КК. Суть доводів скаржника зводиться до того, що місцевий суд не врахував повною мірою всіх даних про особу винного, пом`якшуючих обставин і дійшов необґрунтованого висновку про стійкий характер злочинної діяльності ОСОБА_5 та про неможливість його виправлення без ізоляції від суспільства. Оскільки апеляційний суд не виправив допущених порушень і не застосував інституту умовного звільнення, захисник вважає також незаконною ухвалу цього суду.
Мотиви Суду
Перевіривши доводи касаційної скарги та копії оскаржених рішень, колегія судів дійшла висновку, що подана скарга задоволенню не підлягає на таких підставах.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, доведеність цього обвинувачення та юридично-правова оцінка діяння за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 ККу касаційній скарзі не оспорюються. Кримінальне провадження судом першої інстанції розглянуто в порядку ст. 349 КПК.
Відповідно до приписів статей 50, 65 КК особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації це покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Наведених норм права у цьому провадженні суд не порушив.

Як убачається з копії вироку, призначаючи ОСОБА_5 захід примусу, місцевий суд, із висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, разом із ступенем тяжкості злочинів обґрунтовано врахував обсяг суспільно небезпечних дій засудженого, який у короткий проміжок часу вчинив 6 епізодів кримінальних правопорушень проти власності. Крім того, суд узяв до уваги особу винного, котрий суспільно корисною діяльністю не займався, характеризується посередньо, не відшкодував потерпілим завданих збитків.

З огляду на ці обставини в їх поєднанні, а також на думку потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які в судовому засіданні наполягали на суворому покаранні для засудженого, суд дійшов умотивованого висновку про неможливість попередження нових злочинів та виправлення ОСОБА_5 без ізоляції його від суспільства.

Водночас не залишилися без оцінки суду всі інші дані та обставини, що мають правове значення при виборі заходу примусу. Зокрема, суд зважив на те, що ОСОБА_5 вперше притягається до кримінальної відповідальності, на спеціальних обліках не перебуває, має на утриманні малолітню дитину. Щире каяття засудженого та активне сприяння розкриттю злочину було визнано пом`якшуючими обставинами, а обставин протилежного змісту не встановлено.

Урахувавши зазначене, суд призначив ОСОБА_5 за кожен злочин покарання не в максимальних межах санкцій кримінального закону, за якими його було засуджено, а за сукупністю злочинів визначив остаточне шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Правових підстав вважати таке покарання явно несправедливим через суворість, отже, і підстав для його пом`якшення, в тому числі, із застосуванням інституту умовного звільнення колегія суддів не вбачає.

Крім того, як видно з оспорюваної ухвали, доводи сторони захисту про надмірну суворість призначеного засудженому заходу примусу були предметом перевірки суду апеляційної інстанції, який належним чином розглянув їх і, визнавши неспроможними, відмовив у задоволенні заявлених захисником вимог, навівши переконливе обґрунтування та підстави прийнятого рішення. Зміст ухвали апеляційного суду не суперечить положенням ст. 419 КПК.

У касаційній скарзі захисника ОСОБА_4 не міститься переконливих аргументів щодо необхідності перевірки матеріалів кримінального провадження.

З огляду на викладене та на те, що зі скарги й наданих до неї копій судових рішень убачається відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, у відкритті касаційного провадження належить відмовити згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд

п о с т а н о в и в:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Вижницького районного суду Чернівецької області від 13 червня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 20 серпня 2018 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3