ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 грудня 2018 року м. Чернівці
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю секретаря ОСОБА_4
учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_5 , представника колонії СВК №67 ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Сокирянського районного суду Чернівецької області від 11.10.2018 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого вироком Заставнівського районного суду Чернівецької області від 01.06.2016 року ОСОБА_8 , який відбуває покарання в СВК 67, про заміну йому невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді обмеження волі.
На вказану ухвалу засуджений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити зазначене рішення та застосувати до нього вимоги ст. 82 КК України.
При цьому апелянт посилався на те, що суд першої інстанції не врахував того, що він сумлінно ставиться до покладених на нього обов`язків, працює і у зв`язку з цим має одне заохочення, у відношенні до персоналу тактовний, виконує роботи з благоустрою установи, закінчив навчальний центр, який функціонує при установі, підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними та знайомими, тобто став на шлях виправлення, а тому вважає, що своєю сумлінною поведінкою та старанним ставленням до праці довів своє виправлення.
Засуджений ОСОБА_8 під час апеляційного розгляду відмовився приймати участь у судовому засіданні в режимі відео конференції.
Заслухавши доповідь судді, захисника ОСОБА_7 , яка просила задовольнити подану апеляційну скаргу, посилаючись на обставини, що наведені в ній, представника колонії ОСОБА_6 , прокурора ОСОБА_5 , які просили відмовити в задоволенні апеляційних вимог, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апелянта, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити.
ЄУНСС 722/1379/18 провадження 11кп/822/40/18 головуючий у 1 інстанції ОСОБА_9 .
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 засуджений вироком Заставнівського районного суду Чернівецької області від 01.06.2018 року за ст. 121 ч.1 КК України на 5 років позбавлення волі. Строк відбування покарання ОСОБА_8 визначено обчислювати з 23.02.2016 року.
Відповідно до ст. 72 ч.5 КК України в строк покарання ОСОБА_8 зараховано період його попереднього ув`язнення з 23.02.2016 р. по день набрання вироку законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вирок щодо ОСОБА_8 набрав законної сили 20.07.2016 року. Кінець строку відбування покарання засудженого ОСОБА_8 24.09.2020 року.
Із наданих адміністрацією СВК №67 матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_8 вбачається, що останній перебуває в місцях позбавлення волі з 23.02.2016 року.
За час перебування в слідчому ізоляторі м. Чернівців порушень вимог режиму відбування покарання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався . Заохочень не мав.
До ДУ «Сокирянська ВПК №67» прибув 05.08.2016 р., по прибуттю до установи і по червень 2018 року був працевлаштований в якості днювального відділення. Покладені на нього обов`язки до цього часу виконував, дбайливо відносився до інвентаря, який використовував при виконанні дорученої роботи, дотримувався правил безпеки праці. Має одне заохочення. Стягнень не має.
По відношенню до персоналу колонії ввічливий, тактовний. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, товаришує із засудженими різної спрямованості.
До виконання робіт із благоустрою установи відноситься посередньо, потребує контролю за якістю їх виконання. Виховні заходи, які проводяться у відділенні відвідує, однак не завжди робить для себе належні висновки.
Реалізував програму диференційованого виховного впливу та здобув професію «Електрогазозварювальник», закінчивши навчальний центр, який функціонує при установі. Однак, на даний час приймати участі в інших програмах диференційованого виховного впливу не бажає.
З атестаційних листів засудженого ОСОБА_8 вбачається, що станом на 12.01.2017 р. дотримується вимог режиму; станом на 11.01.2018 дотримується вимог режиму.
Разом з тим, в подальшому відношення у засудженого до виконання своїх обов`язків погіршилось. На заходи вихованого характеру щодо належного виконання своїх обов`язків не реагував, до їх виконання ставився безвідповідально, виконував не якісно, потребував постійного контролю. Внаслідок чого в червні місяці 2018 року був знятий з займаної посади. З червня місяця 2018 року по 05.10.2018 року, як зазначено в характеристиці на засудженого, до суспільно-корисної оплачуваної праці не залучається та з приводу працевлаштування до персоналу установи не звертався( а.с.6).
Згідно протоколів засідання комісії Сокирянської ВК №67 від 15.06.2017 р. та 29.03.2018 р. засудженому ОСОБА_8 було відмовлено в переведенні до дільниці соціальної реабілітації та про клопотання перед судом про застосування ст. 82 КК України як особі, яка не довела, що стає на шлях виправлення( а.о.с.77, 96).
У відповідності до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 р., умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття рішення при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.
Згідно положень з ч.1 ст.6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Відповідно до ст.82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Отже, законодавцем визначено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована за певних умов і доказів того, що засуджений став на шлях виправлення.

А тому, на думку колегії суддів, процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним на протязі всього перебування засудженого в установі виконання покарання.
Той факт, що на початку відбування покарання засуджений був працевлаштований, а в послідуючому із-за несумлінного ставлення до своїх обов`язків, був знятий із займаної посади, не свідчить про те, що він став на шлях виправлення.
Дослідивши вказані обставини та матеріали справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про відсутність підстав для заміни ОСОБА_8 невідбутої частини покарання більш м`яким.
Підстав для скасування ухвали суду колегія суддів не вбачає.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,-
У Х В А Л И Л А :

В задоволенні апеляційної скарги засудженого ОСОБА_8 відмовити, а ухвалу Сокирянського районного суду Чернівецької області від 11 жовтня 2018 року, постановлену за клопотанням засудженого ОСОБА_8 , залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_10

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_11

Копія. Згідно з оригіналом: суддя