Номер провадження 1-кп/243/869/2018
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«05» грудня 2018 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області, у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

- секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

- прокурора ОСОБА_3 ,

- обвинуваченого ОСОБА_4 ,

- неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 ,

- законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 ,

- захисника неповнолітнього обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 19 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001804 від 26 серпня 2018 року з Обвинувальним актом та додатками, яке надійшло з Слов`янської місцевої прокуратури Донецької області 06 листопада 2018 року по обвинуваченню

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янська Донецької області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, учня ДНЗ «Слов`янський професійний аграрний ліцей», не одруженого, на утримані неповнолітніх дітей не має, інваліда 3 групи, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 03 березня 2018 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ст. 185 ч. 2 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, на підставі ст.ст. 75, 76 ,104 КК України від відбування покарання звільнений з випробуванням на іспитовий строк 1 рік. Звільнений від відбування покарання на підставі пункту «А» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Краматорська Донецької області, українця, громадянина України, з повною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, на утримані неповнолітніх дітей не має, інвалідом не являється, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого на підставі ст. 89 КК України;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

25 серпня 2018 року приблизно о 23 годині 00 хвилин, неповнолітній ОСОБА_5 , разом із раніше йому знайомим ОСОБА_4 , проходили біля домоволодіння АДРЕСА_3 .

В цей час у неповнолітнього ОСОБА_5 виник раптовий, протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме камери відеоспостереження з фасаду вищевказаного домоволодіння, про що він повідомив ОСОБА_4 , який погодився на вчинення злочину, тим самим неповнолітній ОСОБА_5 разом з ОСОБА_4 вступили між собою в злочинну змову.

Реалізуючи свій спільний, протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, 25 серпня 2018 року приблизно о 23 годині 30 хвилин, неповнолітній ОСОБА_5 за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_4 , скориставшись тим, що поблизу не було пересічних громадян, які б могли перешкодити довести їх спільний, протиправний умисел до кінця, та тим, що за їх діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, переслідуючи мету незаконного збагачення, шляхом вільного доступу, неповнолітній ОСОБА_5 спільно та узгоджено із ОСОБА_4 розподіливши між собою злочинні ролі, а саме ОСОБА_5 заліз по трубі будинку, та руками зняв з фасаду будинку АДРЕСА_3 , майно, яке належить потерпілому ОСОБА_10 , а саме:

- камеру відео спостереження HDCVI «ALHUA» б/в, в кількості 2 штук, вартістю 1029,00 грн., загальною вартістю 2058,00 гривень, тим самим викравши майно потерпілого, після чого неповнолітній ОСОБА_5 разом із ОСОБА_4 з місця скоєння кримінального правопорушення втекли, а викраденим майном розпорядилися на власний розсуд.

Умисними противоправними діями неповнолітнього ОСОБА_5 та ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_10 заподіяна матеріальна шкода на загальну суму 2058,00 гривень.

У вчиненні вказаного кримінального правопорушення обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_4 викриваються наступними доказами.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 визнав повністю свою провину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України та суду пояснив, що 25 серпня 2018 року приблизно о 23 годині 00 хвилин, він разом із раніше йому знайомим ОСОБА_4 , проходили біля домоволодіння АДРЕСА_3 . В цей час у нього виник умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме камери відеоспостереження з фасаду вищевказаного домоволодіння, про що він повідомив ОСОБА_4 , який погодився на вчинення злочину. З метою таємного викрадення чужого майна, 25 серпня 2018 року приблизно о 23 годині 30 хвилин, він з ОСОБА_4 , скориставшись тим, що поблизу не було пересічних громадян, які б могли перешкодити довести їх дії до кінця, та тим, що за їх діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, він спільно та узгоджено із ОСОБА_4 розподіливши між собою ролі, а саме він заліз по трубі будинку, та руками зняв з фасаду будинку АДРЕСА_3 , майно, яке належить потерпілому ОСОБА_10 , а саме: камеру відео спостереження HDCVI «ALHUA» б/в, в кількості 2 штук, тим самим викравши майно потерпілого, після чого він разом із ОСОБА_4 з місця скоєння кримінального правопорушення втекли, а викраденим майном розпорядилися на власний розсуд. На теперішній час заподіяна матеріальна шкода повністю відшкодована потерпілому ОСОБА_10 шляхом повернення майна.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав повністю свою провину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України та суду пояснив, що раніше притягувався до кримінальної відповідальності, але судимість погашена у встановленому законом порядку. 25 серпня 2018 року приблизно о 23 годині 00 хвилин, він разом із раніше йому знайомим ОСОБА_5 , проходили біля домоволодіння АДРЕСА_3 . В цей час у ОСОБА_5 виник умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме камери відеоспостереження з фасаду вищевказаного домоволодіння, про що ОСОБА_5 повідомив його та він погодився на вчинення злочину. З метою таємного викрадення чужого майна, 25 серпня 2018 року приблизно о 23 годині 30 хвилин, він з ОСОБА_5 , скориставшись тим, що поблизу не було пересічних громадян, які б могли перешкодити довести їх дії до кінця, та тим, що за їх діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, він спільно та узгоджено із ОСОБА_5 розподіливши між собою ролі, а саме ОСОБА_5 заліз по трубі будинку, та руками зняв з фасаду будинку АДРЕСА_3 , майно, яке належить потерпілому ОСОБА_10 , а саме: камеру відео спостереження HDCVI «ALHUA» б/в, в кількості 2 штук, тим самим викравши майно потерпілого, після чого він разом із ОСОБА_5 з місця скоєння кримінального правопорушення втекли, а викраденим майном розпорядилися на власний розсуд. На теперішній час заподіяна матеріальна шкода повністю відшкодована потерпілому ОСОБА_10 шляхом повернення майна.

Потерпілий ОСОБА_10 , яка належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду кримінального провадження, звернувся до суду з Заявою, в якій просить суд розглянути дане кримінальне провадження без його участі. Претензій матеріального та морального характеру не має, просить суд призначити покарання на розсуд суду (а.п.27).

У відповідності до ч. 1 ст. 325 КПК України «Якщо в судове засідання не прибув за викликом потерпілий, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, залежно від того, чи можливо за його відсутності з» ясувати всі обставини під час судового розгляду, вирішує питання про проведення судового розгляду без потерпілого».

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченими, провина обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме:

Із Протоколу огляду місця події від 26 серпня 2018 року вбачається, що об`єктом огляду є відкрита ділянка місцевості, що розташовується за адресою: АДРЕСА_3 . Проведеним оглядом встановлено, що на території двору від другого під`їзду вказаного будинку на відстані 30 метрів знаходиться кут будинку, сама будівля виконана з цегли сіро-білого кольору. Так на вказаному куті йде газова труба. На відстані 30 см вище газової труби знаходяться дві розподільні коробки для з`єднання відеокамер, які на момент огляду не пошкодженні, а саме з лівої та правої частини вказаного кута будинку. Так з лівої сторони зверху лівої розподільної коробки знаходиться частина кріплення відеокамери, яка на момент огляду пошкоджені, а саме вирвана невідомим предметом або способом. Так з правої частини вказаного кута будинку зверху правої розподільної коробки відсутнє кріплення відеокамери та сама відеокамера. Також видно пошкодження, а саме провід живлення, який передає дані камер на відео реєстратор. Поверхні та предмети на місці, де були викрадені відеокамери оброблювались дактилоскопічним порошком, під час якого ніяких слідів виявлено не було (а.п.44-46).

Із Протоколу огляду від 12 вересня 2018 року вбачається, що об`єктом огляду є дві камери відеоспостереження білого кольору. На момент огляду на камерах мається напис «сетевая камера» «HDCVI «ALHUA camera DH-YFC-HFW1200», також мається надпис made in china s/n 40060A8PGG3220C. На одній камері відсутнє кріплення. На камерах видимих пошкоджень та кріплення відсутнє (а.п.51-55).

Із Протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14 вересня 2018 року вбачається, що свідок ОСОБА_11 заявив, що впізнає хлопця на фотознімку № 4, який в серпні місяці 2018 року продав йому дві відеокамери спостереження. Згідно Довідки до Протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14 вересня 2018 року вбачається, що на фотознімку № 4 зображено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.п.56-57).

Із Висновку експертного товарознавчого дослідження № 62 від 11 жовтня 2018 року вбачається, що загальна залишкова вартість викраденого майна, що належить ОСОБА_10 , на момент вчинення злочину, тобто на 25 серпня 2018 року, з урахуванням зносу, а саме: двох камер наружного спостереження марки HDCVI «ALHUA», в кількості 2 штук білого кольору в робочому стані становить 2058,00 грн. (дві тисячі п`ятдесят вісім гривень 00 коп.) (а.п.62-66).

Із Розписки від 18 жовтня 2018 року вбачається, що він, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , отримав від працівників поліції належне йому майно, а саме: дві камери наружного спостереження HDCVI «ALHUA», які зобов`язується зберігати до вирішення питання по справі (а.п.68).

Із Протоколу огляду від 20 жовтня 2018 року вбачається, що об`єктом огляду є один оптичний носій інформації диск для лазерних систем зчитування, який знаходиться в паперовому конверті, на конверті є пояснювальний запис: «Відео від 25 серпня 2018 року м. Слов`янськ вул. Шовковична, 2». Вході огляду встановлено, що в конверті знаходиться диск «Verbatim DVD-R» на якому надпис відсутній. В ході огляду встановлено, що на диску знаходиться відео файли, кожний з яких має назву у виді комбінації цифр. В ходжі огляду оптичного носія інформації почергово здійснений перегляд відео файлів. При перегляді записів видно двох хлопців худорлявої статури, які проходять по дорозі , один хлопець в якому можна впізнати ОСОБА_5 , у якого в руках, а саме в лівій руці мається якийсь предмет, а правою рукою він, щось тримає прислонивши до тулуба. Другий хлопець одягнений в брюки та футболку в цей момент в чоловіку можна впізнати особу ОСОБА_4 (а.п.70-76).

Із Висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 1103 від 25 жовтня 2018 року вбачається, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як в період часу відповідного інкримініруємого кримінального правопорушення, так і в теперішній час яким-небудь хронічним психічним захворюванням, тимчасовим розладом душевної діяльності, недоумством, іншим хворобливим станом не страждав та не страждає. Виявляє соціалізований розлад поведінки. Міг та може усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період часу відповідного інкримініруємого кримінального правопорушення у тимчасово-хворобливому стані не знаходився, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. В теперішній час ОСОБА_5 виявляє соціалізований розлад поведінки. За психічним станом ОСОБА_5 повністю усвідомлює свої дії та керує ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (а.п.111-115).

Згідно правового змісту норм ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Стаття 62 Конституції України гарантує, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Доведення вини особи поза розумним сумнівом є стандартом доведення, необхідним для визнання особи винною із застосуванням принципу змагальності судового процесу.

При цьому саме сторона обвинувачення несе тягар доведення вини і зобов`язана доводити свою версію подій за цим стандартом. Це означає, що позиція, яка представлена обвинуваченням, має бути доведена в тій мірі, що у «розумної (розсудливої) людини» не може лишатися «розумного сумніву», що обвинувачений винен.

Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Отже, з урахування викладеного вище, в ході судового розгляду, за наслідками всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що висунуте ОСОБА_5 та ОСОБА_4 обвинувачення за ч. 2 ст. 185 КК України, знайшло своє підтвердження, суд приходить до переконання, що подія кримінального правопорушення мала місце, провину обвинувачених повністю доведено, а вчинене обвинуваченим ОСОБА_5 вірно кваліфіковано за ст. 185 ч. 2 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб, вчинене повторно; вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ст. 185 ч. 2 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб.

При визначенні міри покарання обвинуваченим у відповідності до ст. 65 КК України, суд приймає до уваги конкретні обставини вчиненого обвинуваченими, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення: сукупність усіх характеризующих його обставин, віднесення кримінального правопорушення законодавством до злочинів середньої тяжкості, характер, ступінь його суспільної небезпеки, ступінь негативної майнової шкоди і наслідків для потерпілого, дані про особу обвинувачених.

Згідно роз`яснень п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, «Призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів».

п.2 «Відповідно до п.1 ч.1 ст. 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом… менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо».

Суд, призначаючи ОСОБА_5 , ОСОБА_4 покарання, також враховує вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що відповідно до ч. 2 ст. 50 Кримінального кодексу України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 відповідно до ст. 66 КК України є вчинення злочину неповнолітнім.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України - судом не встановлено.

Суд приймає до уваги ті обставини, що ОСОБА_5 є осудним, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, має не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, вчинив кримінальне правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, будучи неповнолітнім, посередньо характеризується за місцем мешкання та навчання, потерпілому повністю відшкодовано спричинену матеріальну шкоду, оскільки вкрадене майно працівниками поліції повернуто потерпілому, суд враховує також ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що потерпілий не наполягає на суворій мірі покарання для обвинуваченого і тому суд визнає необхідним та достатнім для виправлення і попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень призначення ОСОБА_5 покарання у виді арешту, в межах санкцій інкримініруємої статті Особливої частини Кримінального кодексу України.

Відповідно до ст. 101 КК України, арешт полягає у триманні неповнолітнього, який на момент постановлення вироку досяг шістнадцяти років, в умовах ізоляції в спеціально пристосованих установах на строк від п`ятнадцяти до сорока п`яти діб.

Суд приймає до уваги, що на момент вчинення кримінального правопорушення 25 серпня 2018 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досяг шістнадцяти років та був неповнолітнім.

Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ОСОБА_5 нових кримінальних правопорушень.

Окрім того, на підставі Вироку Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 17 липня 2018 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 185 ч. 2, 289 ч. 2, 70 ч.1 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна. В силу ст.ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням протягом двох років, якщо він протягом визначеного судом строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. На підставі ст. 76 ч. 1 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, навчання, роботи( а.п. 94-96). Копію вказаного Вироку обвинувачений отримав 17 липня 2018 року і 15 серпня 2018 року до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшла Апеляційна скарга прокурора ОСОБА_14 на Вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 17 липня 2018 року, тобто Вирок не набув чинності.

«Таким чином, до того моменту, коли обвинувальний вирок суду набере законної сили, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, а тому відповідні державні органи повинні поводитися з нею, як невинуватою особою. Це, зокрема, означає, що суди не мають права призначати покарання за сукупністю злочинів на підставі ст. 70 ч. 4 КК України при наявності попереднього вироку, який не набрав законної сили. Такі висновки відповідають практиці Європейського суду з прав людини у рішенні в справі « Аллене де Рібемон проти Франції» (Постанова Верховного Суду від 26 квітня 2018 року по справі № 639/9081/15-к).

Тому суд при призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання позбавлений на теперішній час можливості вирішити питання про призначення остаточного покарання за сукупністю вироків.

Питання про застосування покарання при наявності кількох вироків підлягає вирішенню в порядку, передбаченому ст. 537 ч.1 п.11 КПК України.

Також при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд врахував досудову доповідь Слов`янського міськрайонного Відділу філії державної установи «Центр пробації» в Донецькій області від 30 листопада 2018 року відносно ОСОБА_5 , відповідно до яких, можливе виправлення ОСОБА_5 без ізоляції від суспільства (а.п.120-122).

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України - судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України - судом не встановлено.

Суд приймає до уваги ті обставини, що ОСОБА_4 є осудним, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, але судимість погашена у встановленому законом порядку, вчинив кримінальне правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, посередньо характеризується за місцем мешкання, потерпілому повністю відшкодовано спричинену матеріальну шкоду, оскільки працівники поліції повернули вкрадене майно потерпілому, суд враховує також ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що потерпілий не наполягає на суворій мірі покарання для обвинуваченого і тому суд визнає необхідним та достатнім для виправлення і попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень призначення ОСОБА_4 покарання у виді арешту, в межах санкцій інкримініруємої статті Особливої частини Кримінального кодексу України.

Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ОСОБА_4 нових кримінальних правопорушень.

Також при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд врахував досудову доповідь Слов`янського міськрайонного Відділу філії державної установи «Центр пробації» в Донецькій області від 30 листопада 2018 року відносно ОСОБА_4 , відповідно до яких, виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у тому числі для окремих осіб) (а.п.124-125).

Цивільний позов по справі не заявлено.

Питання про речові докази слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-370, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_8 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України і призначити йому покарання за цією статтею кримінального закону у виді арешту на строк сорок п`ять діб відповідно до ст. 101 КК України.

Строк відбуття покарання у виді арешту засудженому ОСОБА_15 відраховувати з моменту його затримання і поміщення до Державної установи «Бахмутська установа виконання покарань (№6)» Південно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції для подальшого направлення для відбуття покарання у виді арешту до арештного будинку.

Захід забезпечення кримінального провадження в порядку передбаченому ст. ст. 131, 176 КПК України не застосовувався та не обирався.

Виконання вироку в частині затримання ОСОБА_8 і етапування його для відбування ним покарання у виді арешту до Державної установи «Бахмутська установа виконання покарань (№6)» Південно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції доручити працівникам Слов`янського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Донецькій області.

Визнати ОСОБА_9 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України і призначити йому покарання за цією статтею кримінального закону у виді арешту на строк три місяці.

Строк відбуття покарання у виді арешту засудженому ОСОБА_16 відраховувати з моменту його затримання і поміщення до Державної установи «Бахмутська установа виконання покарань (№6)» Південно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції для подальшого направлення для відбуття покарання у виді арешту до арештного будинку.

Захід забезпечення кримінального провадження в порядку передбаченому ст. ст. 131, 176 КПК України не застосовувався та не обирався.

Виконання вироку в частині затримання ОСОБА_9 і етапування його для відбування ним покарання у виді арешту до Державної установи «Бахмутська установа виконання покарань (№6)» Південно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції доручити працівникам Слов`янського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Донецькій області.

Речові докази по справі: дві камери наружного спостереження марки HDCVI «ALHUA», які залучені до матеріалів кримінального провадження № 0001804 від 26 серпня 2018 року у якості речових доказів на підставі Постанови слідчого від 18 жовтня 2018 року, що зберігаються у потерпілого ОСОБА_10 - у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України залишити у власності потерпілого ОСОБА_10 .

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Вирок постановлено та підписано в нарадчій кімнаті в одному екземплярі.

Головуючий: суддя

Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_1 .