Справа № 342/1294/18
Провадження № 1-кс/342/227/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2018 року м. Городенка

Слідчий суддя Городенківського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 з участю прокурора ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , секретаря судового засідання ОСОБА_4 розглянувши клопотання заступника начальника слідчого відділення Городенківського ВП Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області капітана поліції ОСОБА_3 , яке погоджене з прокурором Городенківського відділу Тисменицької місцевої прокуратури ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 0000236 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 272 КК України, про арешт тимчасово вилученого майна,

в с т а н о в и в:

Згідно з клопотанням від 16 листопада 2018 року слідчим відділенням Городенківського ВП Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000236, відомості про яке внесено 13.11.2018 р. до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.272 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що невстановленими особами на території земельних ділянок з кадастровими номерами :01:004:0227, площею 0,3229 га, що знаходяться в АДРЕСА_1 , та :01:004:0083, площею 0,321 га, що знаходяться в АДРЕСА_2 , цільове призначення яких - для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, код УКЦПЗ 11.02, під час відпуску нафтопродуктів допускаються порушення правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпечною та виробництві або будь-якому підприємстві особами, які зобов`язані їх дотримувати, що створює загрозу загибелі людей та настання інших тяжких наслідків. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером :01:004:0227, площею 0,3229 га, що знаходяться в АДРЕСА_1 орендується ОСОБА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .

В ході проведення досудового розслідування 15.11.2018р. проведено огляд земельної ділянки :01:004:0227, площею 0,3229 га, що знаходиться в АДРЕСА_1 , під час якого було виявлено та вилучено паливозаправний пункт ТУ У 28.1-5:2013.

Оскільки, усі виявлені під час огляду речі і майно знаходились на земельній ділянці, яка орендується ОСОБА_6 , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, у слідчого є підстави вважати, що усе указане майно також належить ОСОБА_6 . Вказаний паливозаправний пункт має важливе значення для встановлення фактичних обставин вчиненого правопорушення та 15.11.2018р. визнаний постановою слідчого у кримінальному провадженні речовим доказом. У ході досудового розслідування із вилученими предметами необхідно провести низку слідчих та процесуальних дій, зокрема, судову експертизу матеріалів, речовин та виробів, а також провести інші слідчі та процесуальні дії.

До суду 16.11.2018р. від заступника начальника слідчого відділення Городенківського ВП Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області капітана поліції ОСОБА_3 поступила заява в якій він просить розглядати дане клопотання без участі власника території, що знаходиться в АДРЕСА_1 , ОСОБА_6 , так як з вказаної території майно тимчасово не вилучалось.

В судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 ствердив, що майно, яке виявлене під час огляду з даної території не вилучалося. Просить дане клопотання задовольнити.

Прокурор ОСОБА_2 клопотання підтримав.

Слідчий суддя, заслухавши осіб, які беруть участь в розгляді клопотання, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, матеріали кримінального провадження, приходить до наступного.

Слідчий звернувся з вказаним клопотання, яке відповідає вимогам ст. 171 КПК України. Мета подання клопотання збереження речових доказів.

Зважаючи на позицію органу досудового розслідування, на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України слідчий суддя визнав за можливе проводити розгляд клопотання без повідомлення власника майна, з метою забезпечення арешту майна.

Згідно другої частини ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

З огляду на положення ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Згідно копії витягу з ЄРДР від 13 листопада 2018 року дозпочато досудове розслідування за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст.272 КК України.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 15 листопада 2018 року виявлено та вилучено паливозаправний пункт ТУ У 28.1-5:2013.

Постановою слідчого від 15 листопада 2018 року паливозаправний пункт ТУ У 28.1-5:2013 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні за № 0000236 від 13.11.2018р.

Крім того, на підставі вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

Також, у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Слідчий суддя вивчивши клопотання, надавши оцінку документам, що долучені до нього, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, зважаючи на постанову слідчого про визнання майна речовими доказами, з метою їх збереження вважає, що є достатні підстави для накладення арешту.

Також слідчим на підставі наданих матеріалів доведено, що у разі незастосування такого заходу забезпечення існують ризики зникнення цього майна.

Крім того, слідчий суддя вважає, що в даному випадку таке обмеження права власності є розумним та співмірним завданням кримінального провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.

Вважаю, що в частині накладення арешту на тимчасово вилучене майно слід застосувати спосіб арешту майна шляхом заборони на його розпорядження та користування, оскільки в кримінальному провадженні буде призначено ряд експертиз, та користування даним майном може призвести до його зникнення, втрати або пошкодження майна чи настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Отже, на підставі вищенаведеного та враховуючи наявність правових підстав для задоволення клопотання, та з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки, незастосування накладення арешту, може призвести до наслідків, визначених ч. 11 ст. 170 КПК України, зокрема, таких як його зникнення, втрати або пошкодження майна чи настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню, а також правову підставу для арешту майна та наслідки арешту майна для інших осіб, керуючись засадами розумності та співмірності, вважаю,що клопотання слід задовольнити.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 170-173, 309, 372, 395 КПК України слідчий суддя, -

у х в а л и в:

Клопотання заступника начальника слідчого відділення Городенківського ВП Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області капітана поліції ОСОБА_3 , яке погоджене з прокурором Городенківського відділу Тисменицької місцевої прокуратури ОСОБА_5 , про арешт тимчасово вилученого майна - задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене у кримінальному провадженні № 0000236 від 13.11.2018р. майно, а саме паливозаправний пункт ТУ У 28.1-5:2013.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя: ОСОБА_1