Справа № 603/687/18
Провадження № 1-кп/603/95/2018
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" грудня 2018 р. м.Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 000000404, внесене 05.08.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Монастириська, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого водієм у фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 , із середньою-спеціальною освітою, одруженого, на утриманні перебуває двоє малолітніх дітей, учасника АТО, не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю:
прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника (адвоката) ОСОБА_8

в с т а н о в и в :

4 серпня 2018 року обвинувачений ОСОБА_7 , як водій, перед виїздом із двору будинку № 48 вулиці Шевченка м. Монастириська, не перевірив і не забезпечив технічно справний стан автомобіля «ВАЗ 2101», р.н. НОМЕР_1 , а розпочав ним рух із пошкодженим трубопроводом гідроприводу гальмових механізмів задньої вісі та шинами коліс розмір яких не відповідав значенням установленим вимогами заводу-виробника, чим порушив вимоги п.п. 2.3 (а), 31.1 та 31.4.5 (в) (Колеса і шини) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року зі змінами та доповненнями (далі ПДР України).

О 23 годині 15 хвилин вказаного дня, водій ОСОБА_7 , в порушення вимог п. 2.9 (а) ПДР України, перебуваючи у стані сильного алкогольного сп`яніння, керував технічно несправним автомобілем «ВАЗ 2101», р.н. НОМЕР_1 , та із двома пасажирами рухався проїзною частиною вулиці Шевченка м. Монастириська у бік м. Івано-Франківськ.

Рухаючись у вказаному напрямку та наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, який встановлений поряд із перехрестям з вулицею Садова м. Монастириська та позначений дорожніми знаками 5.35.1/5.35.2 «Пішохідний перехід» та дорожньою розміткою 1.14.1 («зебра») ПДР України, ОСОБА_7 , унаслідок алкогольного сп`яніння не був достатньо уважний, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, чим порушив вимоги пунктів 1.5 та 2.3 (б) ПДР України, які зобов`язували його своїми діями не створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.
Під час подальшого руху, водій ОСОБА_7 , маючи об`єктивну можливість завчасно виявити пішохода ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який у темпі спокійної ходьби розпочав перетинати проїзну частину дороги по нерегульованому пішохідному переході, рухаючись зліва направо відносно напрямку руху автомобіля, в порушення вимог п. 18.1 ПДР України, не зменшив швидкість свого руху та в подальшому не зупинився перед пішохідним переходом, щоб дати дорогу пішоходу, хоча мав для цього технічну можливість, а продовжив рух.

Внаслідок порушення вказаних пунктів Правил, ОСОБА_7 не забезпечив безпеку дорожнього руху та навпроти будинку № 68 передньою лівою частиною керованого автомобіля «ВАЗ 2101» скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_9 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_9 спричинено відкриту черепно-мозкову травму, що проявилась переломами кісток склепіння і основи черепа, і крововиливами під оболонки, в шлуночки та в речовину головного мозку, від чого настала його смерть у Комунальній установі Монастириської районної ради «Монастириське районне територіальне медичне об`єднання» (надалі - лікарня).

Порушення водієм ОСОБА_7 вимог п. 18.1. ПДР України перебуває в прямому причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням смерті потерпілого ОСОБА_9 .

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_7 , вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.

Допитаний підчас судового розгляду обвинувачений ОСОБА_7 , вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні (злочині), передбаченому ч. 2 ст. 286 КК України, визнав повністю та виявив бажання надати суду показання.

Так із показань обвинуваченого слідує, що 04 серпня 2018 року він перебував з дружиною, сином та двоюрідною сестрою на всеукраїнському фестивалі лемківської культури «Дзвони лемківщини», де вжив з 20 по 23 год. близько 200 грам горілки. Після того, коли син захотів спати, він вирішив автомобілем підвезти його до своєї матері додому. У автомобіль сіла також його сестра ОСОБА_10 після чого вони у трьох поїхали до м. Монастириська. Однак приїхавши до будинку матері виявив, що вона уже спала й немаючи наміру її турбувати вирішив поїхати до себе додому і залишитися із дитиною вдома. Розвернувшись в провулку біля будинку № 48 по вул. Шевченка почав рухатися до головної дороги. Перед виїздом на головну дорогу, зупинився пропустивши кілька автомобілів, після чого виїхав на головну дорогу, що по вулиці Шевченка і почав рухатися зі швидкістю приблизно 40 км/год в сторону м. Івано-Франківська. Проїхавши кілька метрів помітив тінь і відчув якийсь удар об ліву передню частину автомобіля. Проїхавши близько 20 метрів зупинив автомобіль, вийшов з нього та побачив, що на місці зіткнення автомобіля лежить людина. Підбігши до місця де лежав чоловік, оглянувши його зрозумів, що людина померла. Після того коли на виклик приїхали медики він допоміг завантажити тіло потерпілого в карету швидкої допомоги. Коли автомобіль швидкої допомоги поїхав, він залишив місце дорожньо-транспортної пригоди та своїм автомобілем поїхав слідом за автомобілем швидкої допомоги в лікарню. Перебуваючи на території лікарні малолітній син від хвилювання почав плакати і не маючи змоги його заспокоїти вирішив відвести його додому й положити спати, а сестру ОСОБА_10 , попросив залишитися біля автомобіля й дочекатися працівників поліції, після чого пішов із сином додому. Через деякий час, додому приїхали працівники поліції і він з ними поїхав у лікарню для проведення огляду на стан сп`яніння.

Під час судового провадження обвинувачений ОСОБА_7 неодноразово наголошував, що жалкує за вчиненим, просив вибачення у потерпілої. Зазначав, що попри відмову потерпілої отримати від нього компенсацію моральної та матеріальної шкоди він готовий її відшкодувати. Зважаючи на наявність хворої дружини та бабусі, перебування на утримані двох малолітніх дітей, просив не карати суворо й не позбавляти волі.

Із показань потерпілої ОСОБА_6 отриманих під час судового розгляду слідує, що 04 серпня 2018 року, вона перебувала разом з онуком на фестивалі лемківської культури «Дзвони лемківщини», оскільки була залучена, як працівник культури до цих заходів. Пізніше, до них приєднався її чоловік ОСОБА_9 . Десь близько 19 год. вона з онуком поїхали додому, а її чоловік залишився на фестивалі. Близько 23 год. точної години не пригадує, вона зателефонувала своєму чоловікові, проте їй відповів незнайомий чоловік та повідомив, що даний телефон він знайшов та щоб вона його забрала на лавочці біля пам`ятника Матінки Божої в м. Монастириська. Після даної розмови вона зі своїм онуком пішли по телефон. Чоловіка ОСОБА_9 по дорозі вона не зустріла, що її розхвилювало, після чого вона вирішила звернутись в пункт швидкої допомоги. Там їй повідомили, що в лікарню доставили тіло чоловіка котрого нещодавно на дорозі збив автомобіль. Пізніше в приміщенні реанімаційного відділення, після огляду тіла особи, що потрапила в дорожньо-транспортну пригоду, вона впізнала свого чоловіка ОСОБА_9 .

Щодо обставин скоєння дорожньо-транспртної пригоди нічого повідомити не може оскільки в цей час перебувала вдома.

Також, потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні повідомила, що ні майнових, ні матеріальних претензій до обвинуваченого не має, однак у зв`язку з позбавленням життя її чоловіка, особою що перебувала в стані алкогольного сп`яніння, просила ухвалити справедливе рішення та призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_7 виключно пов`язане з позбавленням волі, оскільки на її переконання перевиховання обвинуваченого ОСОБА_7 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Окрім визнання обвинуваченим своєї провини у вчиненому кримінальному правопорушенні (злочині), його винуватість підтверджується показаннями свідків.

Із показань свідка ОСОБА_11 , отриманих під час судового розгляду слідує, що 04 серпня 2018 року близько 23 год. 20 хв. вечора вона разом з онукою поверталися із фестивалю «Дзвони Лемківщини». Йдучи лівою стороною тротуару по вулиці Шевченка в напрямку від автобусної станції до центру міста та проходячи біля ОСОБА_12 -католицького храму, почула два удари, спочатку глухий, пізніше легкий, після чого побачила автомобіль із увімкненими фарами, який звернув у сторону тротуару та вирівнявся. Після цього автомобіль проїхав приблизно 30-50 метрів і зупинився. Коли автомобіль проїжджав повз неї, вона помітила, що переднє скло автомобіля розбите. Також помітила жінку, що сиділа на передньому сидінні біля водія тримаючись руками за голову. Після зупинки автомобіля, з нього вийшов молодий чоловік та побіг до місця де вона чула удари. Підбігши до того місця чоловік одразу почав кричати про виклик швидкої допомоги.

Також свідок суду повідомила, що дорожньо-транспортна пригода сталася в темну пору доби, однак проїзна частина освітлювалась вуличними ліхтарями, також вказала, що дорожнє покриття було сухе.

Із показань свідка ОСОБА_10 отриманих під час судового розгляду слідує, що вказана подія відбулася в день проведення фестивалю «Дзвони Лемківщини», точної дати не пам`ятає. Так, цього дня вона, обвинувачений ОСОБА_7 , його дружина та син ОСОБА_13 перебували на цьому фестивалі, дивились концерт та вживали алкогольні напої, обвинувачений у той день випив приблизно 150 грамів горілки.

Близько 22 год. вечора, точної години пригадати не може, вони виїхали з місця де відбувався фестиваль в сторону м. Монастириська щоб відвезти дитину обвинуваченого до його мами. Їхали автомобілем марки «Жигулі» зеленого кольору. Вказаним автомобілем керував обвинувачений ОСОБА_7 , вона сиділа на передньому сидінні біля водія, а син обвинуваченого на задньому сидінні.

Оскільки вже було пізно і мати обвинуваченого спала, вони вирішили дитину залишити з бабусею ОСОБА_7 , що проживає по АДРЕСА_1 . Так, виїжджаючи з повороту та проїхавши кілька метрів вона почула удар з лівої сторони. Після чого, проїхавши близько 5 метрів вони зупинилися, обвинувачений вийшов з автомобіля щоб подивитись, що трапилося, а вона разом із сином обвинуваченого залишилась сидіти в автомобілі. Приблизно через 7 хвилин повернувся обвинувачений та повідомив, що збив чоловіка. Коли на місце дорожньо-транспортної пригоди приїхала бригада екстреної медичної допомоги, обвинувачений допомагав заносити тіло збитого ним чоловіка в їх автомобіль, після чого, залишивши місце дорожньо-транспортної пригоди поїхав цим автомобілем у лікарню. Проте, обвинуваченого в приміщення реанімаційного відділення не впустили. Коли син ОСОБА_7 почав сильно плакати, обвинувачений повів його додому на вулицю Гнатюка, а вона залишилась чекати приїзду працівників поліції. Автомобіль обвинувачений залишив на території лікарні. Коли приїхали працівники поліції вона разом з ними поїхала до обвинуваченого ОСОБА_7 додому.

Також, свідок ОСОБА_10 суду повідомила, що перед самою дорожньо- транспортною пригодою, бачила як якийсь чоловік йшов спокійним темпом по тротуару з лівої сторони на зустріч руху їхнього автомобіля, проте як саме цей чоловік опинився на пішохідному переході не бачила.

Окрім цього повідомила, що в той день опадів не було, дорожнє покриття було сухим.

Крім цього, винність обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України об`єктивно стверджується іншими дослідженими та проаналізованими в судовому засіданні доказами, зокрема:

- даними рапорту уповноваженого працівника чергової частини Монастириського віділення поліції Теребовлянського відділу поліції ГУП в Тернопільській області, що зареєстрований в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчиненні кримінальні правопорушення та інші події від 04.08.2018 року за № 1013 у якому зазначено, що 04.08.2018 року о 23 год 33 хв. надійшло повідомлення по телефону про те, що в 23 год. 15 хв. 04.08.2018 року з вулиці Шевченка у м. Монастириська бригадою екстринної медичної допомоги в реанімаційне відділення лікарні доставлено невідомого чоловіка із травмами. Також із ропорту слідує, що 04.08.2018 року о 23 год 33 хв. надійшло повідомлення і від чергового лікаря лікарні про дорожньо-транспортну пригоду з потерпілим, що мала місце по вулиці Шевченка у м. Монастириська, де на ділянці дороги Н-18 Івано-Франківськ-Бучач-Тернопіль на перехресті вулиць Шевченка та Садова (неподалік Греко-католицького храму) громадянин ОСОБА_7 , 1991 року нарадження, житель міста Монастириська здійснив наїзд автомобілем на пішохода ОСОБА_9 , 1959 року народження, жителя міста Монастириська, внаслідок чого останній від отриманих травм помер (а.м.к.п 43);
- даними протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 05.08.2018 року з додатками, яким встановлено, що на проїзній частині вулиці Шевченка у м. Монастириська, навпроти будинку № 68, зафіксовано сліди дорожньо-транспортної пригоди пляму крові та уламки окулярів, на смузі руху до м. Бучач, що вказує про розташування місця наїзду на пішохода на зустрічній відносно напрямку руху автомобіля смузі (а.м.к.п. 46-54);
- даними додаткового протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 05.08.2018 року, яким встановлено, що місце дорожньо-транспортної пригоди знаходиться в зоні дії дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 40 км/год» і даний знак передує місцю вчинення дорожньо-транспортної пригоди (а.м.к.п. 60-61);
- даними протоколу огляду місцевості від 05.08.2018 року, згідно якого, на території лікарні, по вулиці Шевченка, 48, м. Монастириська, виявлено автомобіль «ВАЗ 2101», р.н. НОМЕР_1 , зеленого кольору, із пошкодженнями передньої лівої частини, які є характерними для наїзду на пішохода (а.м.к.п. 55-59);
- висновком медичного огляду водія ОСОБА_7 , який проведено 05.08.2018 року в 01 год. 30 хв., згідно з яким встановлено, що ОСОБА_7 перебуває в стані алкогольного сп`яніння (а.м.к.п. 62);
- висновком судово-медичної експертизи взірця крові ОСОБА_7 від 14.09.2018 року № 997, відповідно до якого експертом встановлено, що при газохроматографічному дослідженні взірця крові ОСОБА_7 , відібраного в приміщенні лікарні 05.08.2018 року в 01 год. 20 хв., - виявлено етиловий спирт в концентрації 2,87 % (проміле). Експертом також вказано, що враховуючи швидкість зниження концентрації алкоголю в крові живих осіб у зв`язку з окисленням, виведенням його, можна припустити, що на момент дорожньо-транспортної пригоди, тобто 04.08.2018 року о 23 год. 15 хв., концентрація етилового спирту в крові ОСОБА_7 із врахуванням часу забору взірця крові (05.08.2018 року в 01 год. 20 хв.), могла становити приблизно 3,18 % (проміле), що за функціональною оцінкою алкоголю в крові може відповідати показникам сильного алкогольного сп`яніння (а.м.к.п. 107-109);

- даними протоколу слідчого експерименту з додатками (схемою та фото таблицею ілюстрацій) проведеного 10.09.2018 року за участю обвинуваченого та його захисника, понятих, статиста та потерпілої, в ході якого встановлено: місце наїзду автомобіля на пішохода ОСОБА_9 ; траєкторію та швидкість руху автомобіля «ВАЗ 2101»; конкретну видимість пішохода з робочого місця водія «ВАЗ 2101»; видимість пішохідного переходу та видимість у напрямку руху (загальну видимість). Під час слідчого експерименту заяв від учасників слідчої дії та понятих не надходило (а.м.к.п. 73-78);
- даними протоколу слідчого експерименту з додатками (схемою та фото таблицею ілюстрацій) проведеного 22.08.2018 року за участю свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_14 , в ході якого встановлено: місце наїзду на пішохода ОСОБА_9 ; траєкторію та швидкість руху пішохода ОСОБА_9 ; траєкторію руху автомобіля «ВАЗ 2101»; величину повздовжнього ухилу проїзної частини (а.м.к.п. 64-72);
- висновком судово-медичної експертизи від 5 вересня 2018 року № 139, згідно якого встановлено, що смерть потерпілого ОСОБА_9 настала внаслідок черепно-мозкової травми, що проявилася переломами кісток основи черепа та крововиливами під оболонки головного мозку. Такий висновок стосовно причин смерті, як зазначає експерт, підтверджується виявленими при експертизі тіла ран, саден та синців на голові, крововиливів у м`які покрови голови, переломів кісток основи черепа, крововиливів під оболонки та в шлуночки головного мозку, а також даними гістологічної експертизи, при якій встановлено: субарахноїдальний крововилив в головному мозку та мозочку, поодинокі дрібні крововиливи в речовину головного мозку та мозочка. Окрім цього, при експертизі тіла потерпілого виявлені також й інші тілесні ушкодження, а саме: крововиливи в праву паранефральну клітковину, навколо черевного відділу аорти, в заднє середостіння, під легеневу плевру, по задній поверхні обох легень, в глибокі мязи задньої поверхні правого стегна, в брижу тонкого кишківника; числені садна та синці на руках, ногах і тулубі, рана на лівій руці. Як констатує експерт у висновку, видова належність вказаних тілесних ушкоджень, судячи із їх виду та властивостей виникли від дії тупих предметів, можливо при наїзді легковим автомобілем. Відкрита черепно-мозкова травма, що проявилася переломами кісток склепіння і основи черепа і крововиливами під оболонки, в шлуночки та речовину головного мозку, за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння, відноситься до тяжких тілесних ушкоджень і знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті потерпілого (а.м.к.п. 79-82);
- висновком судово-автотехнічної експертизи від 10.09.2018 року № 5-433/18, згідно з яким встановлено: «технічних несправностей (невідповідностей) вимогам п. 31.4.2 (Рульове керування) Правил дорожнього руху України системи рульового керування наданого на дослідження автомомобіля «ВАЗ 2101» р.н. НОМЕР_1 , не виявлено система перебуває в працездатному стані; робоча гальмова система автомобіля «ВАЗ 2101» р.н. НОМЕР_1 , знаходиться в стані часткової відмови та вимогам п. 31.1 Правил дорожнього руху України не відповідає; колеса та шини автомобіля «ВАЗ 2101» р.н. НОМЕР_1 , вимогам п. 31.4.5. (Колеса і шини) Правил дорожнього руху України не відповідають; дослідження технічних несправностей (невідповідностей) вимогам п. 31.4.3 (Зовнішні світлові прилади) Правил дорожнього руху України зовнішніх освітлювальних приладів, зокрема фар головного світла автомобіля «ВАЗ 2101» р.н. НОМЕР_1 , не виявлено зовнішні освітлювальні прилади, зокрема фари головного світла, перебувають у працездатному стані; робоча гальмова система знаходиться в стані часткової відмови та вимогам п. 31.1. Правил дорожнього руху України не відповідає. Виявлена несправність є експлуатаційною, виникла до моменту дорожньо-транспортної пригоди, могла бути виявлена водієм до моменту дорожньо-транспортної пригоди, мала вплив на керування транспортним засобом та могла бути однією із технічних причин виникнення дорожньо-транспортної пригоди; колеса і шини вимогам п. 31.4.5 (колеса і шини) Правил дорожнього руху України не відповідають. Виявлена невідповідність є експлуатаційною, виникла до моменту дорожньо-транспортної пригоди, могла бути виявлена водієм до моменту дорожньо-транспортної пригоди, не мала впливу на керування транспортним засобом та не могла бути технічною причиною виникнення дорожньо-транспортної пригоди» (а.м.к.п. 111-117);

- висновком судової транспортно-трасологічної експертизи від 13.09.2018 року № 5-434/18, згідно з яким встановлено: «первинний контакт при наїзді на пішохода відбувся передньою лівою частиною автомобіля «ВАЗ 2101» р.н. НОМЕР_1 , на відстані наближено 3-63 см. від повздовжньої осі автомобіля (переднім номерним знаком, капотом моторного відсіку, переднім вітровим склом та передньою кромкою даху); наїзд автомобіля «ВАЗ 2101» р.н. НОМЕР_1 , на пішохода відбувся у поперечному напрямку по відношенню до елементів дороги на смузі руху до м.Івано-Франківськ, у повздовжньому напрямку в місці, що дещо передує розміщенню ділянки «плямі крові», зафіксованої в протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди під умовним позначенням №1, якщо переміщатись в напрямку руху транспортного засобу. Встановити в абсолютних величинах місце наїзду автомобілем на пішохода не надається можливим в зв`язку з відсутністю уточнюючої слідової інформації, зафіксованої під час огляду місця пригоди» (а.м.к.п 119-123);

- висновком судової автотехнічної експертизи від 14 вересня 2018 року № 5-493/18, згідно з яким встановлено: «в умовах даної дорожньо-транспортної ситуації, яка склалася, водій автомобіля «ВАЗ 2101» повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 12.2, 12.9 б), 18.1 Правил дорожнього руху України, додатку 1 до Правил дорожнього руху 33. Дорожні знаки, 3. Заборонні знаки, 3.29 «Обмеження максимальної швидкості». Від водія автомобіля «ВАЗ 2101» при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, вимагалась лише підвищена увага до дорожньої обстановки і відповідно водій автомобіля «ВАЗ 2101», діючи відповідно до вимог п. 18.1 ПДР України, мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода (не створюючи при цьому небезпеки для його руху) і наїзду можна було б запобігти при плавному зменшенні швидкості не до повного блокування коліс. Причини технічного характеру, які б завадили водію автомобіля «ВАЗ 2101» діяти відповідно до вимог п. 18.1 ПДР України, не відомі, а отже його дії в умовах виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди не відповідали вимогам зазначеного пункту Правил. В даній дорожньо-транспортній ситуації, невідповідність водія автомобіля «ВАЗ 2101» вимогам п. 18.1 ПДР України, з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди, тобто, причиною настання дорожньо-транспортної пригоди наїзд транспортного засобу на пішохода, з технічної точки зору були обставини, які пов`язані з невідповідністю дій водія автомобіля «ВАЗ 2101» зазначеним вимогам пункту Правил».
Разом з тим, експертом констатовано, що встановлені у висновку експерта від 10.09.2018 року № 5-433/18 невідповідності робочої гальмової системи, а також шин коліс автомобіля не перебувають у причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди (а.м.к.п. 125-131).
Суд оцінюючи подані стороною обвинувачення докази, повинен перевірити їх на предмет належності, тобто встановити чи підтверджують ці докази існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Зобов`язаний перевірити чи відповідають ці докази стандарту допустимості, а сукупність усіх зібраних доказів оцінити з точки зору їх достатності та взаємозв`язку.

Отже, оцінюючи протоколи слідчих дій та долучених до них матеріалів, у яких відображені проведені слідчим процесуальні дії, суд вважає їх такими, що спроможні підтверджувати винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 .

Як убачається із протоколів огляду місця дорожньо-транспортної пригоди та огляду місцевості від 05.08.2018 року, яким зафіксовано місце наїзду автомобіля на пішохода та місце знаходження автомобіля, вони складені уповноваженою на те службовою особою слідчим ОСОБА_15 , за участю спеціаліста ОСОБА_16 та в присутності понятих. Протоколи містять детальний опис проведених процесуальних дій та виявлену на місці дорожньо-транспортної пригоди слідову інформацію, в тому числі виявлені на автомобілі сліди, характерні для наїзду на пішохода. Протоколи за формою та змістом відповідають статтям 103-104, 106 КПК України. Огляди проведені відповідно до правил встановлених у ст. 237 КПК України. Протоколи підписані усіма учасниками, що брали участь у проведенні огляду, зауважень ні від кого з учасників не надходило.

Протокол слідчого експеримену від 22.08.2018 року проведений із свідками ОСОБА_10 та ОСОБА_14 та протокол слідчого експеременту проведений за участю обвинуваченого ОСОБА_7 від 10.09.2018 року складені слідчим у присутності понятих за участі статистів та потерпілої. У протоколах слідчим докладно викладено умови та результати слідчих експерементів. Протоколи за формою та змістом відповідають вимогам процесуального закону. Слідчі дії проведенні із цілковитим дотримання порядку, що передбачений ст. 240 КПК України. Процесуальні документи підписані усіма учасниками, що брали участь в слідчій дії, зауважень ні від кого з учасників не надходило. Під час судового засідання сторона захисту не висловлювала жодних сумнівів щодо їх достовірності.

Оцінюючи показання свідків та потерпілої, суд вважає їх послідовними, чіткими, взаємоузгодженими між собою, що містять інформацію про винуватість ОСОБА_7 у вчиненому кримінальному правопорушенні (злочині). Показання отримані судом під час судового розгляду - безпосередньо, відповідно до вимог ст. 22 КПК України, із дотриманням правил допиту свідка та потерпілого, передбачених статтями 352, 353 КПК України. Зміст цих показань в цілому узгоджується із показаннями обвинуваченого ОСОБА_7 . Деякі розбіжності в показаннях свідків та обвинуваченого ОСОБА_7 щодо місця зупинки автомобіля після дорожньо-транспортної пригоди, свідчать про індивідуальне суб`єктивне сприйняття ними обставин і подій. Такі розбіжності не є суттєвими та не впливають на загальний висновок суду щодо винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 . Окрім цього, стороною захисту ці показання під сумнів не ставилися.

Аналізуючи висновки судово-медичної експертизи від 14.09.2018 року № 997 та від 5 вересня 2018 року № 139, судово-автотехнічної експертизи від 10 вересня 2018 року № 5-433/18, судової транспортно-трасологічної експертизи від 13 вересня 2018 року № 5-434/18, судової автотехнічної експертизи від 14 вересня 2018 року № 5-493/18 суд відмічає таке.
Усі без виключення висновки експерта оформлені на відповідному бланку експертної установи і підписані атестованими експертами, які проводили експертні дослідження та мають відповідні фахові знання у відповідній галузі та є компетентними та кваліфікованими. Містять детальний опис проведених досліджень з посиланням на обрані методики дослідження. У висновках повно та розгорнуто описано відповіді на поставлені експертам запитання, зазначено інформацію про попередженя експертів про кримінальну відповідальність за статтями 384, 385 КК України. Усі висновки експерта за формою та змістом відповідають вимогам статтей 101, 102 КПК України. Висновки за наслідками експертних досліджень узгоджуються із показаннями свідків, обвинуваченого та іншими даними відображеними у процесуальних слідчих документах у суду відсутні підстави вважати висновки експертиз необ`єктивними або такими, що проведені всупереч вимогам процесуального законодавства.
Крім того, доведеним є вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 злочину у стані алкогольного сп`яніння. Зокрема, ця обставина підтверджується даними, що містяться у висновку медичного огляду, який проведено лікарем у лікарні 05 серпня 2018 року, відповідно до якого ОСОБА_7 о 01:30 перебував у стані алкогольного сп`яніння та висновком судово-медичної експертизи взірця крові ОСОБА_7 від 14.09.2018 року № 997, показами свідка ОСОБА_10 , яка вказала, що незадовго до настання вказаної дорожньо-транспортної пригоди обвинувачений ОСОБА_7 вживав алкоголь.
Порушень процесуального порядку при збиранні органом досудового розслідування доказів судом не встановлено.

Жодних заперечень або клопотань сторона захисту не заявляла, як і не порушувала питання щодо визнання цих доказів недопустимими.

Таким чином, оцінюючи подані стороною обвинувачення докази, суд вважає їх достатніми для доведення винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 , поза розумним сумнівом, що підтверджується чіткими, повними, безсумнівними, послідовними, взаємоузгоджуваними між собою доказами, що відповідають стандарту належності та допустимості.

За таких обставин, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами процесуальних прав, дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає доведеним стороною обвинувачення факт події кримінального правопорушення (злочину) та винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні цього кримінального правопорушення (злочину).

За таких обставин, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ознаками ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

У разі визнання особи винуватою у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), суд у відповідності до ч. 3 ст. 374 КПК України, окрім іншого, зазначає мотиви призначення покарання.

Відповідно до положень статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Таке покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

Отже, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив злочин з необережності, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких. Грубо порушив вимоги ПДР України при керуванні транспортним засобом, що потягло за собою тяжкі наслідки у виді смерті потерпілого. Суд також враховує те, що дорожньо-транспортна пригода сталася на нерегульованому пішохідному переході, де пішоходи мають безумовну перевагу в русі.

Обвинувачений ОСОБА_7 одружений (а.м.к.п. 147), дружині по причині загального захворювання встановлено третю групу інвалідності (а.м.к.п. 179), на утриманні має двох малолітніх дітей: ОСОБА_17 2014 року народження, ОСОБА_18 2017 року народження (а.м.к.п. 145-146), працює, притягується до кримінальної відповідальності вперше (а.м.к.п. 133), за місцем проживання та роботи характеризується позитивно (а.м.к.п. 28, 136), учасник АТО (а.м.к.п. 139, 143-144), на обліку в лікаря нарколога та під наглядом лікаря психіатра не перебуває (а.м.к.п.134). Суд враховує також, що ОСОБА_19 , яка є бабусею обвинуваченого ОСОБА_7 та спільно з ним проживає й надає допомогу по догляду за його малолітніми дітьми, знаходиться з 23.11.2018 року на амбулаторному лікуванні (а.м.к.п. 193).

До обставин, які пом`якшують покарання суд відносить, щире каяття та активне сприяння у розкриті злочину, що виразилося в усвідомленні своєї вини у вчиненому злочині, осуді своєї поведінки та прагненні примиритися із потерпілою, сприянні органам досудового розслідування у проведенні слідчих та процесуальних дій, також суд відносить до обставин, які пом`якшують покарання - молодий вік обвинуваченого ОСОБА_7 .

До обставин, які обтяжують покарання суд відносить вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Судом враховується також і посткримінальна поведінка обвинуваченого ОСОБА_7 , який сприяв правоохоронним органам у розкритті злочину, неодноразовим публічним вибаченням перед потерпілою за свою провину, намаганням добровільно компенсувати потерпілій заподіяні збитки. Також суд враховує й поведінку обвинуваченого під час судового розгляду, що наповнена сумом з приводу вчиненого ним злочину, демонстрацією готовності понести справедливе покарання.

Як вказав у своїй постанові Верховний Суд від 29.05.2018 року по справі № 337/2916/16-к: «Беручи до уваги, що злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, відноситься до категорії двооб`єктних злочинів, які одночасно посягають на приватні та публічні інтереси, урахування думки потерпілого при призначенні покарання винуватому є обов`язковим».

Під час судового розгляду встановлено, що потерпіла ОСОБА_6 матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого ОСОБА_7 не має, натомість категорично наполягала, що перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Отже, враховуючи усі без виключення вищевказані обставини, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді позбавлення волі на строк, що наближений до мінімального, яке слід відбувати реально.

При цьому, суд враховує й позицію Верховного Суду викладену в постанові від 29 травня 2018 року в справі № 484/3291/16, у якій вказано, що уникнення особою, яка перебувала в стані навіть легкого алкогольного сп`яніння реального покарання за грубе порушення Правил дорожнього руху, що призвело до тяжких наслідків, негативно вплине на сприйняття суспільством, зокрема іншими водіями, необхідності дотримуватися Правил дорожнього руху.

За таких обставин, підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України щодо обвинуваченого ОСОБА_7 суд не вбачає, оскільки це вважатиметься явно несправедливим внаслідок м`якості та недостатнім для досягнення мети покарання.

Оскільки вказаний злочин у сфері порушення правил безпеки дорожнього руху, був вчинений обвинуваченим ОСОБА_7 у стані алкогольного сп`яніння, суд вважає за необхідне призначити йому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортним засобом на максимальний строк, при цьому, судом враховується практика Верховного Суду щодо призначення додаткового покарання за схожих обставин (Постанова Верховного Суду від 09.10.2018 року в справі № 382/755/17).

Саме таке покарання на переконання суду буде достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 , запобігатиме вчиненню новим злочинам, а також відповідатиме принципам справедливості, співмірності, невідворотності покарання за вчинене діяння.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 слід рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

У матеріалах кримінального провадження відсутні дані про цивільний позов.

Процесуальні витрати за проведення експертиз в загальній сумі 3718 грн., відповідно до статті 124 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_7 .

Оскільки ризики, які мали місце під час обрання, заміни та продовження запобіжного заходу на момент ухвалення вироку не відпали, суд вважає що запобіжний захід домашній арешт, слід обвинуваченому ОСОБА_7 продовжити до 18 лютого 2019 року.

У відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України, слід зарахувати обвинуваченому ОСОБА_7 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 05 серпня 2018 року до 02 жовтня 2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Долю речових доказів, суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України, зокрема автомобіль «ВАЗ 2101», р.н. НОМЕР_1 , який зберігається на спеціальному майданчику Монастириського відділення поліції Теребовлянського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області, що за адресою: м. Монастириська, вул. Сагайдачного, 2 слід повернути законному володільцю, після набрання вироком законної сили.

З огляду на вищевказане, керуючись статтями 8, 129 Конституції України, статтями 369, 371, 373-374 КПК України, суд

у х в а л и в :
Визнати винуватим ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Запобіжний захід домашній арешт обвинуваченому ОСОБА_7 продовжити до 18 лютого 2019 року.

Стягнути з ОСОБА_7 в користь держави, з відповідним призначенням платежу процесуальні витрати за проведення судової автотехнічної експертизи від 10.09.2018 року № 5-433/18 в розмірі 1144 грн., транспортно-трасологічної експертизи від 13.09.2018 року № 5-434/18 в розмірі 1144 грн., судової автотехнічної експертизи від 14.09.2018 року № 5-493/18 в розмірі 1430 грн., всього на загальну суму 3718 грн. (три тисячі сімсот вісімнадцять гривні).

Речовий доказ: автомобіль «ВАЗ 2101», р.н. НОМЕР_1 , який зберігається на спеціальному майданчику Монастириського відділення поліції Теребовлянського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області, що за адресою: м. Монастириська, вул. Сагайдачного, 2 - повернути законному володільцю, після набрання вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 05 серпня 2018 року до 02 жовтня 2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги через суд, який ухвалив вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1