справа №619/470/19
провадження №1-кп/619/209/19
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2019 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області
у складі:головуючого - суддіОСОБА_1
за участю:секретаря судового засіданняОСОБА_2
прокурораОСОБА_3
захисникаОСОБА_4

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Дергачі клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001629 від 24.10.2018 року у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився м. Харків, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

повідомленого про підозру у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 259 КК України.

В С Т А Н О В И В:
24.10.2018 близько 09.20 год. ОСОБА_5 , перебуваючи на задньому пасажирському сидінні в автомобілі «Samand» д.р.н. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 , який знаходився на автодорозі «Харків Щербаківка» 38км.+300м., Дергачівського району, Харківської області, діючи умисно, реалізовуючи свій прямий умисел, направлений на завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху, достовірно знаючи про те, що відомості щодо вибуху не відповідають дійсності, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, посягаючи на громадську безпеку в частині надання інформації про загрозу злочинних посягань, повідомив ОСОБА_6 завідомо неправдиву інформацію про підготовку вибуху, а саме те, що він при собі має вибуховий пристрій, має намір його активізувати та вчинити вибух, тим самим позбавити життя себе, а також завдати шкоди здоров`ю оточуючих.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, спрямований на завідомо неправдиве повідомлення про здійснення вибуху, ОСОБА_5 наказав працівнику Дергачівського ВП ГУНП в області ОСОБА_7 перебувати поряд з ним та загрожував останньому підривом вибухового пристрою.

В результаті вищевказаних протиправних дій ОСОБА_5 щодо повідомлення про здійснення вибуху, яке ОСОБА_6 та оточуючі працівники поліції - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 сприймали реально, була поставлена під загрозу громадська безпека, та з метою попередження настання негативних наслідків у разі підриву вибухового пристрою перекрито рух по вказаній автодорозі в обох напрямках і залучено спеціалістів вибухотехніків.

У подальшому під час проведення огляду слідчо оперативною групою Дергачівського ВП та інспектором вибухотехніком прилеглої території та території місця знаходження автомобіля, у якому перебував ОСОБА_5 , жодних вибухових пристроїв, речовин, або конструктивно схожих на них предметів виявлено не було, тобто повідомлення про підготовку вибуху не підтвердилось, а ОСОБА_5 умисно здійснено відволікання органів Національної поліції України від виконання обов`язків, та викликано відчуття страху за власне життя та здоров`я у оточуючих громадян.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив суспільно-небезпечне діяння (злочин), передбачений ч. 1 ст. 259 КК України за ознаками завідомо неправдивого повідомлення про підготовку вибуху.

Суд, дослідивши матеріали кримінального провадження, виходячи із положень ст.ст. 93, 94 КК України, ст.ст. 512, 513 КПК України, роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені у постанові № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», Закону України "Про психіатричну допомогу" встановив наступне.

Згідно ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку, встановлених Кримінальним, Кримінально-процесуальним кодексами України, цим Законом та іншими законами.

Статтею 513 КПК України імперативно передбачено, що під час постановлення ухвали щодо застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує, чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення, чи вчинено це діяння певною особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення в стані неосудності; чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які саме.

Судом встановлено, що діяння, яке інкримінується ОСОБА_5 , мало місце і містить склад злочину, передбачений ч. 1 ст. 259 КК України.

ОСОБА_5 , як особа, відносно якої до суду внесено клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, у зв`язку із вчиненням ним діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України, у судове засідання не з`явився, згідно клопотання прокурор Дергаічвської місцевої прокуратури ОСОБА_3 просив розглядати клопотання за відсутності підозрюваного ОСОБА_5 , оскільки останній на даний час та за станом здоров`я не може усвідомлювати свої дії і керувати ними, що підтверджується висновком судово-психіатричної експертизи №30 від 18.01.2019.

Згідно ст. 512 ч. 1 КПК України, судовий розгляд здійснюється одноособово суддею в судовому засіданні за участю прокурора, законного представника, захисника згідно із загальними правилами цього Кодексу. Участь особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру, не є обов`язковою і може мати місце, якщо цьому не перешкоджає характер розладу психічної діяльності чи її психічного захворювання.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_5 у виді госпіталізації до психіатричної установи зі звичайним наглядом.

Захисник ОСОБА_4 проти задоволення клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_5 у госпіталізації до психіатричної установи зі звичайним наглядом не заперечувала.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, згідно наданої суду заяви просив справу розглядати за його відсутністю, претензій немає.

Факт вчинення вищевказаного кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України, саме ОСОБА_5 підтверджуються наступними, зібраними у ході досудового розслідування доказами, а саме: витягом з реєстру досудових розслідувань за № 0001629 від 24.10.2018 (а.с. 1-2); повідомленням чергового Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області від 24.10.2018 про вчинення кримінального правопорушення (а.с. 8-9); протоколом ОМП з додатками від 24.10.2018р. ділянки проїзної дороги Харків Щербаківка, 38км., пост ДПС Гоптівка та автомобілю Samand д.н.з. НОМЕР_1 , в ході якого будь яких вибухових пристроїв виявлено не було (а.с. 11-20); показаннями свідка ОСОБА_12 , який пояснив, що 24.10.2018 близько 09.30год. він знаходився неподалік МАПП «Гоптівка» та помітив на автодорозі Харків Щербаківка автомобіль Samand сірого кольору в якому на задньому сидінні знаходилася не відома йому особа ( ОСОБА_5 ), яка повідомила, що має при собі вибуховий пристрій та може ним скористатися (а.с. 25); аналогічними показаннями свідка ОСОБА_13 (а.с. 26); показаннями потерпілого ОСОБА_6 , який пояснив, що 24.10.2018 близько 08.50год. він знаходився біля зупинки «Сонячний» пр. Перемоги, м. Харків, за кермом свого автомобіля Samand д.н.з. НОМЕР_1 сірого кольору, в цей час до нього підійшов невідомий йому чоловік ( ОСОБА_5 ), та попросив його відвезти на МАПП «Гоптівка», за, що він йому заплатить 500грн., на що ОСОБА_6 , погодився та після на вказаному автомобілі разом з ОСОБА_5 поїхав до МАПП «Гоптівка». Після чого, доїхавши до дорожнього знаку «стоп-контроль» неподалік МАПП «Гоптівка» ОСОБА_6 спитав у ОСОБА_5 куди йому далі, на що ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_6 що має при собі вибуховий пристрій та намір його застосувати. Після чого ОСОБА_6 повідомив про дану ситуацію працівників поліції. (а.с.28-30); показаннями свідка ОСОБА_8 , поліцейський СРПП Дергачівського ВП, який пояснив, що 23.10.2018 о 20.00год. він заступив на службу на пост поліції «Гоптівка». Близько 09.30год. він знаходився в приміщенні посту поліції «Гоптівка» та в цей час до приміщення зайшов ОСОБА_6 та повідомив, що на задньому сидінні його автомобіля Samand д.н.з. НОМЕР_1 знаходиться чоловік, повідомив що має при собі вибуховий пристрій та намір його застосувати. Після чого про дану подію було повідомлено чергову частину Дергачівського ВП та ОСОБА_8 разом з ОСОБА_14 залишилися в приміщенні посту поліції, та в цей час на місця події пішли інші працівники поліції, які забезпечували охорону громадського порядку; (а.с. 34-36); показаннями свідка ОСОБА_15 , інспектор СРПП Дергачівського ВП, який пояснив, що 23.10.2018 о 20.00год. він заступив на службу на пост поліції «Гоптівка». Близько 08.45год. до стаціонарного посту поліції «Гоптівка» до дорожнього знаку «стоп-контроль» під`їхав автомобіль Samand д.н.з. НОМЕР_1 з водійського місця якого вийшов чоловік, ОСОБА_6 , та повідомив ОСОБА_15 , про те, що в нього в автомобілі на задньому сидінні знаходиться чоловік ( ОСОБА_5 ), який повідомив, що має при собі вибуховий пристрій та намір його застосувати. Після чого ОСОБА_15 підійшов до вказаного автомобіля відчинив задню ліву дверку та помітив на задньому сидінні автомобіля чоловіка ( ОСОБА_5 ), який був одягнутий зверху у чорну шкіряну куртку та під рукою тримав звернутий полімерний пакет. Після чого ОСОБА_5 запитав у ОСОБА_15 чи вірить він у Бога та чи хоче він загинути, та після повідомив ОСОБА_15 , що у вказаному полімерному пакеті, що він тримає, знаходиться вибухівка, яку він має намір застосувати; (а.с. 37- 40); аналогічними показаннями свідка ОСОБА_9 , інспектор СРПП Дергачівського ВП (а.с. 41-44); аналогічними показаннями свідка ОСОБА_10 , начальник СРПП Дергачівського ВП (а.с.45-46); аналогічними показаннями свідка ОСОБА_11 , поліцейський СРПП Дергачівського ВП (а.с. 47-48); протоколом ОМП від 24.10.2018 з додатками у ході якого оглянуто квартиру АДРЕСА_2 , будь - яких вибухових пристроїв виявлено не було. (а.с. 51-60).

У ході досудового розслідування ОСОБА_5 було направлено на стаціонарну судово-психіатричну експертизу. Відповідно до висновку експерта №30 від 18.01.2019 ОСОБА_5 на теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі шизофренії параноїдної. Відповідно до свого психічного стану не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_5 перебував у стані вищевказаного хронічного психічного захворювання та не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_5 відповідно до свого психічного стану потребує застосування примусових заходів медичного характеру госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом. За станом здоров`я участь ОСОБА_5 під час судового провадження не можлива у зв`язку з тим, що останній не може усвідомлювати свої дії і керувати ними.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування передбачено, що зазначені примусові заходи мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів.

Згідно ст. 92 КК України, примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Згідно ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно-небезпечні діяння.

Згідно ч. 1 ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку; 2) госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КК України надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку може бути застосоване судом стосовно особи, яка страждає на психічні розлади і вчинила суспільно небезпечне діяння, якщо особа за станом свого психічного здоров`я не потребує госпіталізації до психіатричного закладу.

Частиною 3 статті 94 КК України визначено, що госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку.

Відповідно до ст. 512 КПК України, судовий розгляд кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосування, а у силу ст. 513 КПК України, визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку встановлених Кримінальним та Кримінально процесуальним кодексами України, цим законом та іншими законами. За рішенням суду застосовуються вищевказані примусові заходи медичного характеру.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 , з урахуванням характеру та тяжкості наявного психічного захворювання, ступеня небезпечності психічно хворого для себе та інших осіб, а також тяжкості вчинення суспільно небезпечного діяння, необхідно задовольнити і застосувати до ОСОБА_5 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Підстав застосування інших видів примусових заходів медичного характеру, передбачених ст. 94 КК України, відносно ОСОБА_5 , суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 92, 93, 94 КК України, ст.ст. 395, 505, 508, 512, 513, 516 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Застосувати до ОСОБА_5 примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричної установи зі звичайним наглядом.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Дергачівський районний суд.

Ухвала, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали оголошений 15 травня 2019 року о 8.00 год.

Суддя ОСОБА_1