Справа № 211/1192/16-к
1-кп/214/85/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2018 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі кримінальне провадження №0001421, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.05.2015 щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Біляки Семенівського району Полтавської області, громадянина України, українця, який працює фізичною особою-підприємцем, має середньо-технічну освіту, одружений, на утриманні дітей не має, раніше не судимий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

представника потерпілої ОСОБА_8

ВСТАНОВИВ:

Станом на 02.07.2014 ОСОБА_4 є фізичною особою-підприємцем, зареєстрованим 07.05.2004 за №0025733 у Державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. 02.07.2014 приблизно о 17-30 ОСОБА_4 , знаходячись у приміщенні магазину під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розміщеного в будівлі торгового центру «Мегадом», розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , усвідомлюючи наявність власної непогашеної грошової заборгованості перед державними установами у загальному розмірі на суму 37944 грн. та громадянами: ОСОБА_9 у розмірі 23229,90 грн., ОСОБА_10 у розмірі 8770,58 грн. і ОСОБА_11 , у розмірі 45985 грн., здійснюючи підприємницьку діяльність, діючи умисно, видаючи себе у розмові із раніше знайомою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , власником вказаного магазину та виробником меблів, дізнавшись від неї про бажання придбати виготовлені за особистим замовленням та дизайном кухонні меблі, запропонував останній переглянути у наданому ним каталозі зображення кухонних гарнітурів різноманітних видів, кольорів та матеріалів, повідомляючи їх найнижчу ціну на власний розсуд та, пропонуючи придбати у нього будь-який вибраний таким чином товар.

Далі ОСОБА_4 , діючи з метою незаконного заволодіння грошовими коштами ОСОБА_7 із корисних мотивів, умисно замовчуючи інформацію про існуючі непогашені ним вказані грошові заборгованості, відсутність власних виробничих та складських приміщень для виробництва кухонного гарнітуру, не повідомляючи їй інформацію про фактичну відсутність у нього права власності на запропоновані кухонні гарнітури, усвідомлюючи що він, не за яких умов не буде виконувати взяті на себе зобов`язання за договором про виконання робіт із виготовлення, доставки до місця проживання ОСОБА_7 та монтажу, замовлених нею кухонних меблів, викликаючи своєю поведінкою до себе довіру, запропонував ОСОБА_7 укласти з ним письмовий договір про виконання робіт із виготовлення, доставки та монтажу меблів, як з виконавцем СПД ОСОБА_4 . При цьому, бажаючи гарантовано схилити ОСОБА_7 до укладання з ним такого договору, ОСОБА_4 пообіцяв, що перша частина замовлення, вартість яких, на його розсуд, складає 13500 грн., буде виготовлена ним в строк до 20.11.2014 за умови обов`язкової попередньої оплати ОСОБА_7 частки замовлення у сумі 5000 грн. одразу після підписання договору та обов`язкової наступної оплати частки замовлення в розмірі 8500 грн. у вересні 2014 року, ввівши таким чином ОСОБА_7 в оману під впливом спокусливої вигоди.

У свою чергу, 02.07.2014 приблизно о 18-00, ОСОБА_7 , будучи веденою в оману і знаходячись під значним психологічним тиском з боку ОСОБА_4 , уклала з останнім письмовий договір №31 з додатком №1 до нього про особисте виконання ОСОБА_4 роботи з виготовлення, доставки та монтажу кухонного гарнітуру на загальну суму 27500 гривень.

03.07.2014 в період часу з 09-00 до 10-00 ОСОБА_7 , перебуваючи під впливом спокусливої вигоди, продовжуючи знаходитись у стані легковажної довірливості, повернулася до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », де добровільно передала, через раніше їй незнайому продавця-консультанта магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на ім`я ОСОБА_12 в якості домовленої попередньої оплати власні грошові кошти в сумі 5000 грн. готівкою для ОСОБА_4 . Остання, отримавши вказані грошові кошти і, діючи відповідно до своїх обов`язків перед ОСОБА_4 , надала ОСОБА_7 товарний чек без номеру від 03.07.2014 з печаткою СПД « ОСОБА_4 » на суму 5000 грн.

17.09.2014 в період часу з 17-00 до 18-00 години, ОСОБА_7 , знаходячись у приміщенні магазину «PROF МЕБЛІ» особисто та добровільно передала ОСОБА_4 власні грошові кошти в сумі 8500 грн. готівкою, в якості додаткової попередньої оплати, про що останній надав їй накладну №31 від 17.09.2014 з печаткою СПД « ОСОБА_4 », в якій зазначив суму 8500 грн. як: «доплата за кухню».

У свою чергу, ОСОБА_4 , отримавши вказаним чином від ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 13500 грн. і усвідомлюючи, що своїми вказаними умисними діями він заволодів чужим майном шляхом обману, порушуючи умови п.3.2 вказаного договору №31 від 02.07.2014, власні зобов`язання перед потерпілою ОСОБА_7 щодо виготовлення, доставки та монтажу першої частини кухонного гарнітуру, в строк до 20.11.2014, не виконав, розпорядившись вказаними грошовими коштами на власний розсуд.

Далі, приблизно на початку грудня 2014 року, у вечірній час, ОСОБА_4 перебуваючи у невстановленому слідством місці, бажаючи продовжувати отримувати грошові кошти від ОСОБА_7 , а власні зобов`язання не виконувати, запевнив останню у телефонній розмові, що замовлені нею меблі знаходяться у процесі виготовлення і будуть встановлені найближчим часом, але необхідно сплатити решту суми вартості замовлених меблів у зв`язку із вірогідною можливістю підвищення їх вартості.

18.12.2014 в період часу з 17-00 до 18:00 ОСОБА_7 , перебуваючи у приміщенні магазину «PROF МЕБЛІ» добровільно передала ОСОБА_4 власні грошові кошти в сумі 7000 грн. готівкою, в якості чергової попередньої оплати, на що ОСОБА_4 надав ОСОБА_7 товарний чек №31 від 18.12.2014 з печаткою СПД « ОСОБА_4 », в якому зазначив суму 7000 грн., як: «доплата за кухню» та власноручно зробив запис «остаток 8670 гр.».

21.12.2014 приблизно о 14-00 ОСОБА_7 перебуваючи за місцем свого мешкання за адресою АДРЕСА_3 зустрілася з ОСОБА_13 та добровільно передала власні грошові кошти в сумі 7000 грн. готівкою, в якості кінцевого розрахунку за майбутнє виготовлення, доставку та монтаж кухонного гарнітуру, ОСОБА_4 в свою чергу, в додатку №1 до договору №31 від 02.07.2014 зробив власноручно запис про отримання вказаних грошових коштів.

Таким чином, у період з 02.07.2014 по 21.12.2014 включно ОСОБА_4 свої зобов`язання перед ОСОБА_7 щодо виготовлення, доставки та монтажу кухонного гарнітуру згідно договору про виконання роботи №31 від 02.07.2015 не виконав, чим завдав майновий збиток на загальну суму 27500 гривень, які витратив на власні потреби.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч.1 ст.190 КК України за ознаками: заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_6 заявив клопотання про закриття провадження та звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.190 КК України на підставі положень ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. Пояснив, що за кримінальним провадженням №0002510 від 15.11.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України ОСОБА_4 не вручена підозра, тому твердження прокурора, що до обвинуваченого не може бути застосовано положення п.1 ч.2 ст.284 КПК України вважає хибними, так як ОСОБА_4 не визнано винним згідно обвинувального вироку суду, який набрав законної сили.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання свого захисника та просив звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі положень ст.49 КК України.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання адвоката оскільки щодо ОСОБА_4 відкрито кримінальне провадження №0002510 від 15.11.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, тому щодо обвинуваченого не може бути застосовано положення п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Потерпіла та її представник підтримали думку прокурора.

Вислухавши клопотання захисника, думку прокурора, потерпілої та її представника, пояснення обвинуваченого, щодо якого вирішується питання про звільнення від кримінальної відповідальності, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до таких висновків.

Положеннями п.1 ч.2 ст.284 КПК України встановлено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.49 КК України, у разі вчинення злочину невеликої тяжкості особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до набрання вироком законної сили минуло два роки.

Згідно ч. 3 ст.49 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину. При цьому строки давності обчислюються окремо за кожний злочин.

Відповідно до положень ст.6 Конвенції від 04.11.1950 «Про захист прав людини і основоположних свобод» кожному гарантується право на справедливий і відкритий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Судом встановлено, що відповідно до відповіді від 02.11.2018 вих.№482/2-8835 у провадженні СВ Довгинцівського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002510 від 15.11.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України. Станом на 01.11.2018 ОСОБА_4 повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення не вручено, досудове розслідування триває (том 1 а.с.184).

Відповідно до положень ч.1 ст. 62 Конституції України, ч.2 ст.2 КК України та ч.1 ст.17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Так, щодо ОСОБА_4 15.11.2016 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч.1 ст.382 КК України, проте кримінальне провадження перебуває на стадії досудового слідства ще не вручено повідомлення про підозру, на дату розгляду клопотання судом не розглянуто та не ухвалено остаточне рішення.

Вищезазначені норми закону узгоджуються з позицією Конституційного Суду України, згідно з якою сам факт порушення кримінальної справи щодо конкретної особи, затримання, взяття під варту, пред`явлення їй обвинувачення не можна визнати як кримінальну відповідальність, оскільки особа не несе кримінальної відповідальності, доки її не буде визнано судом винною у вчиненні злочину і вирок суду не набере законної сили (рішення від 27.10.1999 у справі №1-15/99).

Окрім того, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 22.04.2010 у справі «Фатуллаєв проти Азербайджану» зазначив, що презумпція невинуватості, втілена в п.2 ст.6 Конвенції, є одним із елементів справедливого кримінального судочинства, що забороняє передчасне висловлювання як самим судом, так і представниками інших органів влади думки, що особа, яка «обвинувачується у кримінальному злочині», є винною до того, як це доведено в законному порядку.

Згідно з ч.3 ст.288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

Виходячи з системного аналізу зазначених вище норм кримінального та кримінального процесуального законодавства, звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим. Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження.

Судом встановлено, що злочин, передбачений ч.1 ст.190 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 скоєно в період з 02.07.2014 по 21.12.2014, отже, після вчинення цього злочину, до набрання вироком законної сили, минуло більше двох років, у зв`язку з чим обвинувачений підлягає звільненню від кримінальної відповідальності.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 дав згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Окрім того, судом не встановлено факту ухилення обвинуваченим від кримінальної відповідальності чи вчинення будь-якого іншого злочину, що переривало б строки давності в період з 02.07.2014 (час вчинення злочину) до 05.12.2018 (час вирішення клопотання), який складає більше двох років.

Злочин передбачений ч.1 ст.190 КК України згідно ч.2 ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості, за який санкція статті передбачає покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до трьох років.

За вказаних обставин, з урахуванням викладеного вище, суд вважає, що є всі підстави для звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності із закриттям кримінального провадження,

Керуючись ст.49 КК України, ст.ст.284, 286, 288, 350, 369-372, 395 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження №0001421, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.05.2015 за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя ОСОБА_1