Справа №403/87/19 провадження № 1-в/403/25/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 лютого 2019 року смт.Устинівка

Устинівський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю: прокурора ОСОБА_3 , представника ДУ «Устинівський виправний центр №37» ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Устинівка подання Державної установи «Устинівський виправний центр №37» Міністерства юстиції України про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання до засудженого

ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Єнакієве Донецької області, адреса місця проживання до засудження:

АДРЕСА_1 , громадянина України, маючого
базову загальну середню освіту, не одруженого, до
засудження не працюючого
засудженого:
05.12.2012 року Маловисківським районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.15 ч.4 ст.152 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 11 років;
19.02.2013 року ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області вирок Маловисківського районного суду Кіровоградської області змінений на підставі ч.2 ст.365 КПК України та ухвалено вважати ОСОБА_5 засудженим за ч.2 ст.15 ч.4 ст.152 КК України із застосуванням ч.3 ст.68 КК України до покарання у виді 10 років позбавлення волі;
Ухвалою Ленінського районного суду м.Кіровограда від 16.03.2016 року у відповідності до ч.5 ст.72 КК України засудженому зараховано у строк покарання час попереднього увязнення з 06.03.2012 року по 19.02.2013 року з розрахунку один день попереднього увязнення за два дні позбавлення волі;
Ухвалою Ленінського районного суду м.Кіровограда від 04.01.2018 року засудженому замінено невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, а саме: обмеженням волі строком на 03 роки 02 місяці 19 днів;
Ухвалою Устинівського районного суду Кіровоградської області від 01.03.2018 року засудженому зараховано в строк покарання час його слідування під вартою до ДУ «Устинівський виправний центр №37» Міністерства юстиції України з 12.01.2018 року по 15.02.2018 року, що за правилами ст.72 КК України, становить два місяці шість днів обмеження волі,-
В С Т А Н О В И В :

Державна установа «Устинівський виправний центр №37 Міністерства юстиції України (далі - ДУ «Устинівський виправний центр № 37») звернулась до суду із поданням про застосування до засудженого ОСОБА_5 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, посилаючись на те, що він відбув три четверті строку покарання, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
В судовому засіданні по розгляду подання стосовно застосування умовно-дострокового звільнення до засудженого ОСОБА_5 прокурор вважала його таким, що не підлягає до задоволення, оскільки засуджений раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів; вчинений ним злочин, передбачений ч.2 ст.15 ч.4 ст.152 КК України, за який він відбуває покарання, є особливо тяжким, та посягав на статеву недоторканість малолітньої дитини; безпосереднє виконання засудженим покладених на нього законом обов`язків не може свідчити про те, що він виправився в повній мірі, усвідомив серйозність наслідків своїх дій для психічного здоров`я потерпілої та щиро розкаявся з огляду на не визнання ним своєї вини у вчиненні даного злочину. За вказаних обставин висновки установи виконання покарань та районної спостережної комісії про наявність підстав застосування до засудженого ОСОБА_5 умовно-дострокового звільнення є передчасними.
В судовому засіданні по розгляду подання представник ДУ «Устинівський виправний центр №37» зазначив про те, що засуджений ОСОБА_5 довів своє виправлення, був працевлаштований різноробочим на молочно-товарній фермі установи, а на даний час працює днювальним штабу; до дисциплінарної відповідальності за час відбування покарання у виправному центрі не притягувався; за сумлінне ставлення до праці та зразкову поведінку отримав два заохочення; не допускає порушень пожежної безпеки та безпеки праці; на заходи виховного характеру реагує позитивно; у скоєному злочині розкаюється, а тому заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 прохав суд задоволити подання ДУ «Устинівський виправний центр №37» та звільнити його умовно-достроково від відбування покарання у виді обмеження волі, оскільки він протягом строку відбування покарання навчався, сумлінно ставився до праці, має заохочення і на даний час його турбує стан здоров`я матері, якій необхідно допомагати. Разом з тим, з приводу вчинення ним особливо тяжкого злочину - закінченого замаху на зґвалтування малолітньої, про що було зазначено прокурором в судовому засіданні, вказав про невизнання ним своєї вини у вчиненні даного злочину, оскільки він винний лише в тому, що висловився нецензурною лайкою на адресу малолітньої.
Враховуючи думку прокурора, пояснення представника установи виконання покарань, засудженого ОСОБА_5 , дослідивши додані до подання матеріали, а також матеріали особової справи засудженого, суд приходить до висновку, що подання ДУ «Устинівський виправний центр №37» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.537, п.1 ч.2 ст.539 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) під час вирішення питання, пов`язаного з виконанням вироку, місцевий суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Відповідно до ч.5 ст.12 Кримінального кодексу України (далі - КК України) вчинений засудженим ОСОБА_5 злочин, передбачений ч.2 ст.15 ч.4 ст.152 КК України, класифікується як особливо тяжкий злочин.
Згідно п.6 ч.1 ст.152 Кримінально-виконавчого кодексу України (далі - КВК України) підставою звільнення від відбування покарання є умовно-дострокове звільнення.

Відповідно до ч.2, п.3 ч.3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення може бути застосовано до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження волі; якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та відбув не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.
Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» (далі - Постанови №2) при розгляді питання про умовно-дострокове звільнення слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 був засуджений за вироком Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 05.12.2012 року за ч.2 ст.15 ч.4 ст.152 КК України до покарання у виді 11 років позбавлення волі
Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 19.02.2013 року вказаний вирок суду був змінений на підставі ч.2 ст.365 КПК України та ухвалено вважати ОСОБА_5 засудженим за ч.2 ст.15 ч.4 ст.152 КК України із застосуванням ч.3 ст.68 КК України до покарання у виді 10 років позбавлення волі.
Ухвалою Ленінського районного суду м.Кіровограда від 16.03.2016 року у відповідності до ч.5 ст.72 КК України засудженому зараховано у строк покарання час попереднього увязнення з 06.03.2012 року по 19.02.2013 року з розрахунку один день попереднього увязнення за два дні позбавлення волі.
Ухвалою Ленінського районного суду м.Кіровограда від 04.01.2018 року засудженому замінено невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, а саме: обмеженням волі строком на 03 роки 02 місяці 19 днів.
Ухвалою Устинівського районного суду Кіровоградської області від 01.03.2018 року засудженому зараховано в строк покарання час його слідування під вартою до ДУ «Устинівський виправний центр №37» Міністерства юстиції України з 12.01.2018 року по 15.02.2018 року, що за правилами ст.72 КК України, становить два місяці шість днів обмеження волі.
Відповідно до довідки ДУ «Устинівський виправний центр №37» строк призначеного засудженому ОСОБА_5 покарання у виді 10 років позбавлення волі, з урахуванням заліків попереднього ув`язнення 11 місяців 13 днів та строку слідування під вартою 2 місяці 06 дні, скоротився на 1 рік 1 місяць 19 днів та складає 8 років 10 місяців 11 днів. Станом на 28.02.2019 року засуджений ОСОБА_5 має фактично відбутий строк покарання 6 років 11 місяців 22 дні. Невідбутий строк покарання складає 1 рік 10 місяців 19 днів. Початок строку відбуття покарання засудженому рахується з 06.03.2012 року і кінець строку після зарахування заліків визначено 17.01.2021 року.
З огляду на викладене, засуджений ОСОБА_5 відбув не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного йому за вироком суду.
Вирішуючи питання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 суд враховує також вимоги ч.8 ст.154 КВК України, відповідно до яких особи, звільнені від відбування покарання з випробуванням або в порядку заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, якщо вони були направлені у місця обмеження волі або позбавлення волі у випадках, передбачених законом, можуть бути знову представлені до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким не раніше як через один рік з дня винесення ухвали про направлення у місця обмеження волі або позбавлення волі.
Судом встановлено, що ухвала Ленінського районного суду м.Кіровограда про заміну засудженому ОСОБА_5 позбавлення волі більш м`яким покаранням - обмеженням волі, була винесена 04.01.2018 року та набрала законної сили 12.01.2018 року, тобто з поданням про застосування умовно-дострокового звільнення засудженого ДУ «Устинівський виправний центр №37» звернулася до суду більше, ніж через один рік з дня винесення та набрання законної сили вказаною вище ухвалою суду.
Згідно характеристики засудженого ОСОБА_5 за період перебування в слідчому ізоляторі м.Кіровограда, починаючи з 06.03.2012 року, останній заохочень не мав, порушень режиму утримання не допускав.
За змістом подання та довідки про стягнення та заохочення засудженого ОСОБА_5 за період відбування ним покарання у виправній колонії №6 м.Кіровограда, починаючи з 15.03.2013 року, на нього було накладено одне стягнення за порушення встановленого режиму, а саме: 16.12.2015 року - догана (вилучено саморобний нагрівальний пристрій), яке було знято достроково, а за активну участь в благоустрої установи та зразкову поведінку, сумлінну поведінку та ставлення до праці до засудженого були застосовані заходи заохочення у виді 10 подяк та дострокового зняття накладеного стягнення від 16.12.2015 року.
За період відбування покарання в ДУ «Устинівський виправний центр №37», починаючи з 15.02.2018 року, засуджений ОСОБА_5 порушень порядку відбування покарання не допускав, за сумлінну поведінку та ставлення до праці правами начальника установи 10.10.2018 року та 04.01.2019 року до нього були застосовані два заходи заохочення у виді подяки.
Як вбачається з характеристики засудженого ОСОБА_5 , наданої ДУ «Устинівський виправний центр №37», засуджений був працевлаштований різноробочим на молочно-тваринній фермі а на даний час працює днювальним по штабу; проявляє добросовісне ставлення до праці та вчасно виконує покладені на нього завдання; за час відбування покарання у виправному центрі характеризується посередньо; не допускає порушень пожежної безпеки та безпеки праці; своєю поведінкою надає позитивний приклад іншим засудженим; на заходи виховного впливу реагує позитивно; у скоєному злочині визнає себе винним, кається, міру покарання вважає справедливою.
Відповідно до психологічної характеристики засудженого ОСОБА_5 від 03.01.2019 року останній за час відбування покарання в Устинівському виправному центрі №37 зарекомендував себе як цілеспрямований, емоційні переживання, як правило, не глибокі. Вміє терпеливо чекати, коли це потрібно. Легко переживає невдачі та неприємності, добре адаптується та пристосовується до різних життєвих обставин. На зауваження реагує позитивно, на заходи психолого-педагогічного впливу реагує позитивно. На профілактичному обліку не перебував.
Згідно довідки оперативної групи ДУ «Устинівський виправний центр №37» засуджений ОСОБА_5 конфліктних та боргових відносин з іншими засудженими не має, намірів скоїти злочин не виношує, негативних проявів за час перебування в установі з його боку не було.
Згідно строкового трудового договору №12 від 19.04.2018 року засуджений перебуває у трудових відносинах з ДУ «Устинівський виправний центр №37».
Відповідно до довідки, виданої ДУ «Устинівський виправний центр №37» від 04.02.2018 року №3.1/128, засуджений ОСОБА_5 отримував систематичний дохід у виді заробітної плати із квітня (відпрацьовано 5 днів) по грудень 2018 року.
Відповідно до витягу з протоколу №1 від 17.01.2019 року комісія Устинівського ВЦ №37 по перегляду особових справ засуджених, формально підпадаючих під умовно-дострокове звільнення, та подання матеріалів в суд, постановила клопотати перед судом про застосування умовно-дострокового звільнення до засудженого ОСОБА_5 ..
Згідно витягу з протоколу №2 від 14.02.2019 року засідання районної спостережної комісії при Устинівській районній державній адміністрації та постанови комісії №4 від 14.02.2019 року, остання постановила клопотати перед районним судом про застосування умовно-дострокового звільнення від покарання засудженого ОСОБА_5 ..
За змістом ч.2 ст.81 КК України та роз`яснень п.п.1, 2 Постанови №2 умовно-дострокове звільнення особи від відбуття покарання має сприяти досягненню мети, передбаченої ч.2 ст.50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчинення нових злочинів.При цьому головною умовою прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно до ст.6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Таким чином, виправлення та перевиховання засудженого має бути стабільним та послідовним, і при оцінці поведінки засудженого, судом приймається до уваги, що сумлінна поведінка, як передумова умовно-дострокового звільнення, - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого під час відбування покарання, яка полягає у стримуванні від порушень режиму, порушень правил внутрішнього розпорядку, вживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, а й активна участь у суспільному житті та сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, тощо. Поведінка засудженого має бути взірцевою для інших засуджених.
Разом з тим, як вбачається зі змісту вироку Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 05.12.2012 року та матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_5 , останній протягом судового розгляду не визнавав своєї вини у вчиненні закінченого замаху на зґвалтування малолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та продовжував заперечувати свою причетність до вказаного злочину і під час розгляду кримінальної справи Апеляційним судом Кіровоградської області, який за результатами апеляційного перегляду також дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованому йому злочину та правильності кваліфікації його дій за ч.2 ст.15 ч.4 ст.152 КК України.
В судовому засіданні по розгляду подання ДУ «Устинівський виправний центр №37» засуджений ОСОБА_5 знову в категоричній формі заперечив свою причетність до злочину, за який він відбуває покарання, та зазначив, що вину у його вчиненні не визнає.
Таким чином, не дивлячись на відбування покарання в установах виконання покарань близько 7 років та залучення до праці, ставлення засудженого ОСОБА_5 до особливо тяжкого злочину - закінченого замаху на зґвалтування малолітньої, у вчиненні якого його вина була повністю доведена сукупністю досліджених судами доказів, не змінилось, а тому виконувана ним робота та застосовані до нього заходи заохочення на протязі всього строку відбування покарання не можуть свідчити про те, що засуджений своєю діяльністю прагнув спокутувати вину за вчинений злочин, розкаявся у скоєному та повністю усвідомив протиправність своєї поведінки.
При цьому суд зазначає, що сумлінне виконання засудженим ОСОБА_5 своїх прямих обов`язків протягом 2016-2018 років, в тому числі передбачених ст.9 КВК України, не підтверджує того, що він повністю став на шлях виправлення, з урахуванням допущеного ним порушення режиму відбування покарання у 2015 році, тобто через три роки шість місяців після початку відбування ним строку покарання 06.03.2012 року.
З огляду на викладене, суд не може дійти висновку про те, що мета покарання, передбачена ч.2 ст.50 КК України - виправлення засудженого ОСОБА_5 була досягнута.
На підставі зазначеного, суд не приймає до уваги надану представником ДУ «Устинівський виправний центр №37» характеристику на засудженого ОСОБА_5 в частині визнання засудженим своєї вини у скоєному злочині, його каяття та сприйняття справедливою міри покарання, оскільки відношення засудженого ОСОБА_5 до вчиненого ним злочину після постановлення судом вироку не змінилось, а його позиція не визнання своєї вини є послідовною, не дивлячись на значний строк відбутого ним покарання.
За вказаних обставин суд також критично оцінює надані представником ДУ «Устинівський виправний центр №37» в судовому засіданні пояснення щодо визнання засудженим своєї вини на засіданні комісії виправного центру при вирішенні питання про внесення до суду подання про застосування до засудженого ОСОБА_5 умовно-дострокового звільнення.
Крім того, з урахуванням досліджених матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_5 , суд вважає недостатніми підстави вважати, що засуджений ОСОБА_5 має зразкову поведінку, взірцеву для інших засуджених.
За змістом ч.2 ст.65 КВК України активна участь засуджених у виховних заходах заохочується і враховується при визначенні ступеня їхнього виправлення.

Разом з тим, з особистих пояснень засудженого та досліджених судом матеріалів його особової справи, пояснень представника виправного центру, судом не встановлено активної участі засудженого ОСОБА_5 у суспільному житті виправного центру.
Крім того, як вбачається з матеріалів подання засуджений ОСОБА_5 за час відбування ним покарання у ДУ «Кропивницька виправна колонія №6» з 15.03.2013 року не був постійно працевлаштований, а саме: з липня 2013 року по жовтень 2015 року засуджений працював в цеху металообробки та складання; з січня по квітень 2016 року - у відділі маркетингу та збуту, а з квітня 2017 року на дату постановлення ухвали Ленінського районного суду м.Кіровограда від 04.01.2018 року - в їдальні для засуджених.
Таким чином, за період часу з 06.03.2012 року (початок перебування засудженого у місцях позбавлення волі) по 20.02.2019 року (дата внесення до суду подання) ставлення засудженого ОСОБА_5 до праці не було весь час сумлінним та зразковим, що безпосередньо підтверджується і наданою ДУ «Устинівський виправний центр №37» довідкою про стягнення та заохочення засудженого ОСОБА_5 , з якої вбачається, що вперше захід заохочення у виді подяки за сумлінне ставлення до праці був застований до засудженого лише 17.04.2015 року, тобто через 3 роки 1 місяць після початку відбуття ним покарання (заходи заохочення у виді подяк 16.10.2013 року, 17.01.2014 року та 06.10.2014 року мали місце за активну участь у благоустрої установи та зразкову поведінку).
Під час розгляду подання суд не приймає до уваги надані засудженим ОСОБА_5 документи на підтвердження стану здоров`я його матері, оскільки умовно-дострокове звільнення може бути застосоване судом, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, і лише потім з урахуванням всіх інших обставин, які мають істотне значення. Разом з тим, похилий вік матері засудженого та наявність у неї хвороб, які за своїм характером не мають наслідком встановлення групи інвалідності та потреби в сторонньому догляді, до вказаних обставин не належать.
Відповідно судом також не враховується надана засудженим ОСОБА_5 копія виписки-епікризу про пройдене ним лікування з 13.04.2016 року по 18.04.2016 року на підтвердження стану його здоровя, оскільки, як вбачається, з довідки медичної частини Кіровоградської виправної колонії №6 від 12.10.2017 року, засуджений ОСОБА_5 є працездатним з працевлаштуванням.
Згідно п.2 Постанови №12 умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Судом при розгляді подання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 встановлено, що останній лише в силу ст.89 КК України вважається особою раніше не судимою; вчинений ним злочин, передбачений ч.2 ст.15 ч.4 ст.152 КК України - закінчений замах на зґвалтування ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , становить велику суспільну небезпеку, характеризується виключною аморальністю та цинічністю особи засудженого, оскільки здійснюючи протиправні насильницькі дії, останній посягав на нормальний статевий розвиток та статеву недоторканість найбільш незахищеної в силу свого віку особи - малолітньої дитини.
При цьому, судом також враховується, що вчиняючи 05.03.2012 року злочин, передбачений ч.2 ст.15 ч.4 ст.152 КК України, засуджений ОСОБА_5 перебував в стані алкогольного сп`яніння.

За вказаних обставин, з урахуванням особливої тяжкості вчиненого засудженим ОСОБА_5 злочину проти статевої недоторканості малолітньої дитини, якій на той час було 8 років 7 місяців, суд вважає недостатніми підстави вважати, що засуджений ОСОБА_5 протягом всього строку відбування покарання мав зразкову поведінку, взірцеву для інших засуджених, та довів своє виправлення на час розгляду стосовно нього подання, а факт наявності в нього заохочень та сумлінного ставлення до праці, в тому числі і в ДУ «Устинівський виправний центр №37», за відсутності визнання ним своєї вини та розкаяння у вчиненому злочині, не може слугувати безспірною та переконливою підставою для висновку про те, що засуджений виправився, оскільки така поведінка засудженого обумовлена здійсненням за ним регламентованого контролю та можливістю застосування стягнення, а не прагненням своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин.
Також суд звертає увагу, що засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання в ДУ «Устинівський виправний центр №37» з 15.02.2018 року, засідання комісії установи щодо внесення до суду подання про його умовно-дострокове звільнення як особи, що довела своє виправлення, проведено 17.01.2019 року, тобто за період менше одного року з часу перебування засудженого ОСОБА_5 в установі, а тому відсутність застосованих до нього стягнень після 16.12.2015 року,свідчить про наявність процесу позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого, але не створюють у нього на даний час в достатній мірі готовність до самокерованої правослухняної поведінки, внаслідок чого суд приходить до висновку про передчасність звернення ДУ «Устинівський виправний центр №37»до суду з поданням про застосування до засудженого ОСОБА_5 умовно-дострокового звільнення.

При цьому суд вважає, що позитивна характеристика засудженого ОСОБА_5 за час відбування покарання у виправному центрі, його працевлаштування, відсутність конфліктних відносин з іншими засудженими, дотримання безпеки праці та вимог пожежної безпеки, а також сумлінне виконання своїх прямих обовязків, в тому числі передбачених ст.9 КВК України, при наявній кримінологічній характеристиці засудженого, не визнанні ним своєї вини у вчиненому злочині та строку не відбутого ним покарання, що станом на 28.02.2019 року складає 01 рік 10 місяців 19 днів, навіть за наявності тринадцяти заходів заохочення у виді подяк за сумлінну поведінку та ставлення до праці, а також дострокового зняття раніше накладеного стягнення, не можуть свідчити про його трудове перевиховання та виправлення, як того вимагають положення ст.81 КК України, виходячи із неспіврозмірності його поведінки та ставлення до праці під час відбування покарання за останнім вироком суду особливій тяжкості вчиненого ним злочину та відсутності розкаяння у вчиненому.
З огляду на викладене, керуючись вимогами правових норм, що регулюють відбування покарання у виді обмеження волі; з урахуванням характеристики засудженого ОСОБА_5 , особливої тяжкості та характеру вчиненого ним злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.4 ст.152 КК України; змісту доданих до подання матеріалів; повно та всебічно проаналізувавши дані про особу засудженого та його поведінку за весь період відбування ним покарання; виходячи з того, що умовно-дострокове звільнення застосовується у кожному конкретному випадку індивідуально, суд приходить до висновку про недоведеність засудженим ОСОБА_5 свого виправлення та відсутність підстав вважати, що цілі покарання були досягнуті і виправлення засудженого настало раніше строку, визначеного вироком суду, у зв`язку з чим подання ДУ «Устинівський виправний центр №37» про застосування умовно-дострокового звільнення засудженого не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.369, 372, 376, 392, 395, 532, 537, 539 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В поданні Державної установи «Устинівський виправний центр №37» Міністерства юстиції України про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання до засудженого ОСОБА_5 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена а апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду через Устинівський районний суд Кіровоградської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Устинівського районного суду
Кіровоградської області ОСОБА_1