ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2019 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

з участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

перекладача ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001748 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Першотравневого районного суду м.Чернівці від 10.12.2018 року відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Герцаївського району Чернівецької області, проживаючого в АДРЕСА_1 , румуна, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, освіта 9 класів, раніше судимого:

1) 29.04.2002 року вироком Глибоцького районного суду Чернівецької області за ст.ст. 185 ч.3, 69 КК України на 2 роки позбавлення волі;

2) 08.10.2012 року вироком Герцаївського районного суду Чернівецької області за ст. 309 ч.1 КК України на 3 місяці арешту;

3) 24.10.2013 року вироком Герцаївського районного суду Чернівецької області за ст. 309 ч.2 КК України на 2 роки 1 місяць позбавлення волі;

4) 16.06.2017 року вироком Новоселицького районного суду Чернівецької області за ст.ст.185 ч.3, 185 ч.3, 70 КК України на 3 роки 3 місяці позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, на підставі ст.ст. 20, 93, 94 КК України застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку в умовах психіатричного кабінету Герцаївської ЦРЛ;

Провадження№11-кп/822/68/19 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_9
Категорія:ч.2 ст.185 КК України Суддя-доповідач: ОСОБА_1
ЄУН №725/1143/18
5) 24.05.2018 року вироком Першотравневого районного суду м.Чернівці за ст. 185 ч.2, 185 ч.3, ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 КК України на 5 років позбавлення волі;

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Першотравневого районного суду м.Чернівці від 10.12.2018 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та йому призначене покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ч.ч.1,4 ст.70 КК України до покарання, призначеного ОСОБА_6 , за сукупністю злочинів, зараховано покарання невідбуте частково за попереднім вироком Першотравневого районного суду м.Чернівці від 24.05.2018р., остаточно призначивши йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 визначено рахувати з моменту його затримання 12 год. 50 хв. 22.12.2017р.

До вступу вироку в законну силу, обраний ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, залишено без змін.

Цивільний позов ПАТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ «Українська залізниця» в особі виробничого структурного підрозділу «Чернівецька дистанція сигналізації і зв`язку» регіональної філії «Львівська залізниця» 26390 (двадцять шість тисяч триста дев`яносто гривень) 29 копійок.

Вирішено долю речових доказів у даному кримінальному провадженні.
Згідно з вироком районного суду, ОСОБА_6 15 грудня 2017 року приблизно о 03 годині 30 хвилин, перебуваючи на території регіональної філії «Львівська залізниця» ПАТ «Українська залізниця», що розташовано в м. Чернівці по вул. Білоруська, 1, шляхом вільного доступу, повторно, з метою особистого збагачення, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, з металевої батарейної шафи таємно викрав 14 акумуляторних батарей марки «АБН 80». З викраденим покинув місце крадіжки, розпорядився акумуляторними батареями на власний розсуд, завдавши регіональній філії «Львівська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» матеріальної шкоди на суму 12500 гривень 67 копійок.

Продовжуючи злочинну діяльність, 15 грудня 2017 року ОСОБА_6 близько 04 години 00 хвилин., перебуваючи на території регіональної філії «Львівська залізниця» ПАТ «Українська залізниця», що розташовано в м. Чернівці по вул. Білоруська, 1, шляхом вільного доступу, повторно, з метою особистого збагачення, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, з іншої металевої батарейної шафи таємно викрав 10 акумуляторних батарей марки «АБН 80». З викраденим покинув місце крадіжки, розпорядився акумуляторними батареями на власний розсуд, завдавши регіональній філії «Львівська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» матеріальної шкоди на суму 13889 гривень 62 копійки.

На вказаний вирок надійшла апеляційна скарга від адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , в якій просить вирок районного суду відносно її підзахисного скасувати та винести новий вирок, яким виправдати ОСОБА_6 .
Свої апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що районний суд проводив судовий розгляд упереджено, не об`єктивно, не всебічно. В основу вироку взяв лише показання свідків понятих, не взявши при цьому до уваги показання обвинуваченого, про те, що він лише здав акумулятори в пункт металобрухту, які йому приніс звідкись свідок ОСОБА_10 та який попросив ОСОБА_6 допомогти йому.

Вважає показання свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 недопустимими та неправдивими, оскільки вони були залучені до слідчого експерименту з ОСОБА_10 , тоді як в суді вони вказували, що залучались до слідчої дії з ОСОБА_6 .
Те, що свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які були залучені в якості понятих до слідчого експерименту з ОСОБА_6 в суді підтвердили те, що ОСОБА_6 відмовився підписувати протокол слідчої дії, на думку апелянта, свідчить про застосування тиску з боку працівників поліції.
Вважає, що сам слідчий експеримент не може бути допустимим доказом, оскільки його відео зйомка проводилась нарізкою, у протоколі даної слідчої дії не вказано яким саме технічним засобом проводилась зйомка та хто її здійснював. Про дані обставини стороною захисту заявлялось суду 1 інстанції, однак судом дане клопотання було проігноровано.
Той факт, що ОСОБА_6 згідно висновку судово-психіатричної експертизи був визнаний обмежено осудним, на думку сторони захисту, є обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, але судом не було знайдено жодних таких обставин.
Інших апеляційних скарг та заперечень від учасників судового провадження не надходило.

Заслухавши доповідь судді, який виклав суть вироку та вимоги апеляційної скарги, думку обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу, посилаючись на обставини зазначені в ній та просили виправдати ОСОБА_6 , думку прокурора, який просив подану апеляційну скаргу, як необґрунтовану залишити без задоволення, а вирок суду без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вирок Першотравневого районного суду м.Чернівці від 10.12.2018 року відповідає вказаним вимогам.

Незважаючи на повне невизнання своєї вини у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст. 185 КК України, винуватість ОСОБА_6 підтверджена показаннями представника потерпілого ОСОБА_15 , свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , які були районним судом попереджені про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, тому підстав недовіряти чи сумніватись їм у колегії суддів немає. Враховуючи те, що в апеляційній скарзі адвоката ОСОБА_7 не оспорюється достовірність, належність чи допустимість наведених вище доказів, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для їх повторного дослідження судом апеляційної інстанції.
Разом з тим, враховуючи апеляційні доводи захисника про неналежність як доказу слідчого експерименту за участю ОСОБА_6 та показань свідків понятих слідчого експерименту за участю ОСОБА_18 , колегія суддів вважає за необхідне повторно дослідити письмові докази по справі.
Даючи оцінку наявним в матеріалах кримінального провадження письмовим доказам по справі, колегія суддів приходить до висновку про те, що показання потерпілого та свідків, які були допитані судом 1 інстанції, показання яких було покладено в основу обвинувального вироку відносно ОСОБА_6 за ч.2 ст.185 КК України, підтверджується наступними дослідженими в судовому засіданні доказами: заявою ОСОБА_6 про вчинені крадіжки акумуляторних батарей (а.к.п.78); протоколом слідчого експерименту, проведеного із свідком ОСОБА_10 і переглянутим в судовому засіданні відеоматеріалом цієї слідчої дії, відповідно до якої свідок на місці безпосередньо вказав на дії, які вчинялись обвинуваченим при реалізації акумуляторних батарей (а.к.п.70-72); довідками про вартість викрадених акумуляторних батарей (а.к.п.92; 145; 146); протоколом слідчого експерименту, проведеного з обвинуваченим 28.02.2018 року, який безпосередньо на місці показав і розповів про обставини вчинення ним крадіжки акумуляторних батарей. Відеоматеріал даної слідчої дії був досліджений в судовому засіданні і не містить підтвердження фактів тиску на обвинуваченого з боку працівників поліції (а.к.п. 118-121); протоколом огляду акумуляторних батарей, вилучених під час огляду місця події в пункті прийому металобрухту по вул. Моцарта, 9 в м. Чернівці та постановою про визнання їх речовими доказами (а.к.п.33-34); розпискою представника потерпілого про отримання від слідчого 10 акумуляторних батарей марки «АБН 80» (а.к.п.35);

Відтак, районний суд, дослідивши, перевіривши та проаналізувавши в судовому засіданні всі вищевказані докази у їх сукупності, як такі, що узгоджуються між собою та не викликають сумніву, вірно дійшов висновку про правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, з чим погоджується і колегія суддів.

Доводи захисника про непричетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення є безпідставними та спростовуються показаннями потерпілого, свідків, які є логічними, узгоджуються між собою, а також із матеріалами кримінального провадження та іншими фактичними обставинами справи.

Посилання адвоката ОСОБА_7 на застосування до обвинуваченого недозволених методів слідства, у зв`язку з чим він змушений був обмовити себе на стадії досудового розслідування і давати визнавальні показання, на думку колегії суддів, є безпідставними.

Так, у матеріалах кримінального провадження відсутні докази того, що ОСОБА_6 чи його захисник зверталися до відповідних органів зі скаргами про застосування насильства з боку працівників поліції, при тому, що з самого початку досудового розслідування ОСОБА_6 був забезпечений адвокатом ОСОБА_19 .

Апеляційні доводи сторони захисту щодо необхідності визнання недопустимим доказом протокол проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_6 , згідно яких останній добровільно показував та розповідав про обставини вчинення ним крадіжок акумуляторних батарей, з підстав застосування до нього насильства з боку працівників поліції, є безпідставними з огляду на наступне.

Згідно вказаного протоколу слідчого експерименту, під час проведення даної слідчої дії, ОСОБА_6 був забезпечений захисником. А ні ОСОБА_6 , ні його захисник адвокат ОСОБА_19 не зазначили в протоколі будь-які зауваження з приводу проведення даної слідчої дії, зокрема про вчинення тиску на ОСОБА_6 з боку слідчого чи працівників поліції.

Крім того, те, що ОСОБА_6 добровільно, послідовно показав та розказав на місці про обставини вчиненого злочину, підтверджується показаннями свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які в судовому засіданні спростували застосування будь-якого примусу до обвинуваченого і вказували саме на добровільні пояснення останнього.

Відтак, позицію сторони захисту щодо непричетності ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів вважає як лінію захисту, з метою уникнення відповідальності за скоєне, так як вона повністю спростовується вищенаведеними доказами, у зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Призначаючи ОСОБА_6 міру покарання, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є умисним, корисливим, закінченим, середньої тяжкості, в результаті якого потерпілій стороні завдано збитків на суму 26390 гривень 29 копійок; дані про особу обвинуваченого, який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, має рецидив злочинів, вчинив злочин у стані обмеженої осудності, перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, за місцем проживання характеризується негативно, ніде не працює, заподіяну шкоду не відшкодував; обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено; та дійшов правильного висновку про необхідність призначення йому остаточного покарання, з урахуванням вимог ч.ч.1, 4 ст.70 КК України, у виді позбавлення волі в межах санкції статті, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, оскільки його перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Апеляційні доводи адвоката ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_6 згідно висновку судово-психіатричної експертизи був визнаний обмежено осудним, а тому районний суд дану обставину мав визнати такою, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 , на думку колегії суддів є такою, що не заслуговує на увагу, оскільки така обставина відноситься до даних, що характеризує обвинуваченого і не є обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого в розумінні ст.66 КК України.
Порушень районним судом під час розгляду справи вимог кримінального або кримінально-процесуального закону, які б давали підставу для зміни або скасування судового рішення, колегією суддів не вбачається.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Першотравневого районного суду м.Чернівці від 10.12.2018 року відносно ОСОБА_6 без зміни.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення проте може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою,- в той самий порядок і строк з дня отримання копії судового рішення.

Головуючий: Судді:

_________________ __________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3