ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/3976/17 Номер провадження 11-кп/814/215/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:
головуючого судді - ОСОБА_2
судів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з секретарем судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001925 від 11.05.2016 року відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчука Полтавської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою : АДРЕСА_1
за апеляційною скаргою законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 на ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука від 18.05.2018 року

за участю
прокурора ОСОБА_8
представника потерпілого ОСОБА_9
законного представника потерпілого ОСОБА_7
потерпілого ОСОБА_10
захисника ОСОБА_11
законного представника обвинуваченого ОСОБА_12
обвинуваченого ОСОБА_6
В С Т А Н О В И Л А :
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини справи
Цією ухвалою, клопотання прокурора Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_13 про застосування примусових заходів виховного характеру до неповнолітнього ОСОБА_6 задоволено.

Застосовано відносно неповнолітнього ОСОБА_6 , який скоїв суспільно - небезпечне діяння , що містить ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 125 КК України примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі його під нагляд матері ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на 1 рік.

Стягнуто із законного представника особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння ОСОБА_6 , ОСОБА_12 на користь потерпілого ОСОБА_10 в особі законного представника потерпілого ОСОБА_7 в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 грн.
В решті позовних вимог законного представника потерпілого ОСОБА_7 відмовлено за необґрунтованістю.
Ухвалою суду встановлено, що 10.05.2016 року приблизно о 11 год. малолітній ОСОБА_6 , перебуваючи в коридорі , біля підвіконня , яке розташоване поруч із сходами першого поверху в приміщенні ЗОШ №17, яка знаходиться за адресою: Полтавська область, м. Кременчук вул. Т. Бульби 14, на ґрунті неприязних особистих відносин, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, наніс один удар правою рукою зігнутою в кулак в ніс потерпілого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в результаті чого завдав останньому згідно висновку експерта № 520 від 12.05.2016 року тілесні ушкодження у вигляді: перелому кісток носу зі зміщенням, на тлі лінійного розриву слизової оболонки носового ходу справа та набряку з явищами гіперемії м`яких тканин перенісся і правого, лівого скату носа, наслідком чого стало утворення носової кровотечі з правого носового ходу, які за ступенем тяжкості відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
В апеляційній скарзі представник малолітнього потерпілого ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичні обставини провадження та доведеність вини малолітнього ОСОБА_6 у вчиненні суспільно - небезпечного діяння , що містить ознаки кримінального правопорушення передбаченого ст. 125 ч.2 КК України, просить ухвалу суду в частині вирішення цивільного позову скасувати або змінити та задовольнити його цивільний позов в повному об`ємі. Зокрема стягнути на його користь із законного представника особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння ОСОБА_12 в рахунок відшкодування матеріальних збитків -1445,78 грн., моральну шкоду в сумі 69120 грн., процесуальні витрати в сумі 4000 грн. При цьому просить призначити психологічну експертизу для вирішення питання щодо встановлення розміру моральних збитків, нанесених даним злочином, потерпілому малолітньому ОСОБА_10 .

Вказує, що місцевий суд не врахував всі моральні та больові страждання, які переніс малолітній ОСОБА_14 в зв`язку з переломом носа, операцією та не врахував наслідки, які настали після травми носа, зокрема дискомфорт при диханні, постійну закладеність носа, неспокійний та неповноцінний сон, неможливість витримати значні фізичні навантаження та інше. Крім цього, суд залишив поза увагою ту обставину, що потерпілий на протязі 2 років вимушений був звертатися до правоохоронних органів, поліції, та суду у зв`язку з протиправними діями ОСОБА_6 , який в свою чергу із законним представником намагалися заплутати слідство та уникнути покарання. Вважає, що стягнутий місцевим судом , на його користь, розмір моральної шкоди є явно заниженим і несправедливим.

Під час апеляційного перегляду підтримав свою апеляційну скаргу.

Позиція інших учасників провадження.
Представник потерпілого ОСОБА_9 та неповнолітній потерпілий ОСОБА_10 підтримали апеляційну скаргу законного представника потерпілого.
Прокурор ОСОБА_8 , законний представник обвинуваченого ОСОБА_12 , обвинувачений ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_11 заперечували проти задоволення апеляційної скарги.
Мотиви суду апеляційної інстанції
Згідно ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини 2 ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57- 60 ЦПК України.
У відповідності до ч.2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
За змістом ст.1178 ЦК України, шкода завдана малолітньою особою (яка не досягла чотирнадцяти років), відшкодовується її батьками.
Згідно ч. 1 ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав та розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, дослідивши надані законним представником неповнолітнього потерпілого - ОСОБА_7 докази, місцевий суд обґрунтовано дійшов висновку про часткове задоволення його позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди матір`ю особи, що вчинила суспільно небезпечне діяння ОСОБА_12 .
Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню, суд першої інстанції виходячи із принципу розумності і справедливості, що закріплений в ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, обґрунтовано підійшов до визначення характеру моральних страждань, яких зазнав неповнолітній потерпілий в наслідок вчиненого ОСОБА_6 суспільно-небезпечного діяння.
Зокрема, судом врахував характер вчиненого щодо неповнолітнього потерпілого суспільно небезпечного діяння, що виразилось у нанесенні йому умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, у результаті якого потерпілий відчував фізичний біль, перебував на лікуванні в медичному закладі, не відвідував заняття в школі, тимчасово втратив спосіб активно спілкуватися із однолітками, був порушений його звичайний ритм життя та нормальні соціальних зв`язків, пережив емоційний стрес та відчуття приниження, до цього часу відчуває дискомфорт при диханні.
Переглядаючи ухвалу суду в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що визначений місцевим судом розмір моральної шкоди, який підлягає стягненню, є обґрунтованим , відповідає принципам розумності та справедливості та є адекватним обсягу та характеру страждань, яких зазнав неповнолітній потерпілий ОСОБА_10 .
З урахуванням вище наведеного, апеляційні вимоги в цій частині є безпідставними.

Також, колегія суддів погоджується із висновком місцевого суду в частині відмови в задоволенні позову законного представника потерпілого щодо стягнення майнової шкоди та витрат на правову допомогу.
Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Місцевим судом правомірно вказано, що позивачем не надано доказів того, що йому була завдана майнова шкода. Зокрема, як вбачається із матеріалів кримінального провадження, до цивільного позову не долучено будь яких медичних документів, які підтверджували призначення лікування неповнолітньому ОСОБА_10 тими лікарськими засобами, які вказані у цивільному позові.

Крім того, не надано і доказів спричинення ОСОБА_6 матеріальної шкоди потерпілому на суму 1300 грн., внаслідок пошкодження його одягу. Зокрема, позивач не надав суду документів, що підтверджують вартість джинсів та футболки потерпілого. Клопотання суду про проведення судової товарознавчої експертизи пошкоджених речей також не заявлялося.

Відповідно до ч.1 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійсненні ним документально підтверджені процесуальні витрати.
За умовами ч.2 ст.120 КПК України витрати пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача та цивільного відповідача, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач.
Тобто, законодавцем чітко визначено, що тільки у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійсненні ним документально підтверджені процесуальні витрати.
Як вбачається, до місцевого суду надійшло клопотання прокурора Кременчуцької місцевої прокуратури про застосування примусових заходів виховного характеру щодо ОСОБА_6 за результатами розгляду якого була постановлена відповідна ухвала.
У зв`язку з тим, що обвинувальний вирок судом першої інстанції не ухвалювався, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційних вимог в частині стягнення на користь позивача процесуальних витрат на правову допомогу.
Отже і в цій частині апеляційні вимоги є безпідставними.
З врахуванням викладеного, переглянувши ухвалу в межах поданої апеляційної скарги колегія суддів не знайшла підстав для її задоволення.

Під час апеляційного перегляду не встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Керуючись ч.2 ст.376, статтями 404,407,418 КПК України колегія суддів

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу законного представника неповнолітнього ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18.05.2018 року щодо ОСОБА_6 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали апеляційного суду.

Головуючий суддя: ОСОБА_2
Судді: ОСОБА_3
ОСОБА_4