Справа № 522/8486/18
Провадження № 1-кс/522/9009/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 грудня 2018 року місто Одеса
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника власника ОСОБА_5 та ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0004089 від 08.05.2013 року, про скасування арешту майна,
В С Т А Н О В И В:
Представник володільця майна ОСОБА_7 та ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_4 звернулась до слідчого судді Приморського районного суду міста Одеси із клопотанням про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0004089 від 08.05.2013 року, мотивуючи наступним.
Слідчим відділом Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області було порушено кримінальну справу № 0 ( в подальшому кримінальне провадження №0004089 від 08.05.2013 року), відносно посадових осіб кредитної спілки "Одеське кредитне товарицтво" за ознаками злочину, передбаченого ст. 191 ч.5 КК України. 26.11.2011 року постановою слідчого СВ Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області накладено арешт на майно, що належить на праві приватної власності громодянці ОСОБА_7 . за № 10759393 за адресою: АДРЕСА_1 , № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , та № 10759482 за адресою: АДРЕСА_3 . Крім того, заявник зазначив, що необґрунтованість постанови від 26.11.2011 року полягає у тому, ОСОБА_7 є добросовісним набувачем вищезазначених обєктів нерухомого майна. До того ж, будь яка необхідність у подальшому такому втручанні на даний час вже відпала, у зв`язку з недотриманням розумних строків кримінального провадження, а саме ст. 219 ч.2 КПК України.
У судовому засіданні представник власника майна підтримав вимоги клопотання та просив задовольнити клопотання в повному обсязі.
Прокурор у судовому засіданні не заперечив проти скасування арешту майна.
Розглянувши клопотання, заслухавши думку сторін, слідчий суддя прийшов до висновку про наступне.
Як встановлено в судовому засіданні, арешт на майно було накладено в рамках розслідування кримінального провадження №0004089 від 08.05.2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 191ч.5 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Згідно із ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Частиною 2 ст.170 КПК України встановлено, що метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
3. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 13 Конституції України «держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності». Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і ніхто не може бути протиправне позбавлений права власності (ст. 41 Конституції України).
Стаття 17 Загальної декларації прав людини проголошує право приватної власності як основне і невідчужуване право людини.
Відповідно до ст. 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Крім того, відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року)
Також, стаття 1 Першого протоколу, спрямована на захист особи від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи , спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський проти Польші» від 22.06.2004 року).
Як вбачається із клопотання представника володільця майна і пояснень прокурора, на даний час, жодну особу не повідомлено про підозру. Арешт накладено на права вимоги з метою забезпечення виконання завдань кримінального провадження, збереження їх від втрати, та відшкодування завданої шкоди. Однак, як безспірно доведено під час судового розгляду ОСОБА_7 є добросовісним набувачем обєктів нерухомого майна за адресами: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 , та за адресою: АДРЕСА_3 , таким чином, слідчий суддя вважає, що підстави для накладення арешту на даний час відпали, тому клопотання про скасування арешту підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 170, 173, 174, 309,336,369, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В:
Клопотання представника власника ОСОБА_5 та ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0004089 від 08.05.2013 року, про скасування арешту майна - задовольнити.
Скасувати арешт з обєктів нерухомого майна та внесені в реєстр обтяжень за наступними номерами та адресами:№ 10759393 за адресою: АДРЕСА_1 , № 10759437 за адресою: АДРЕСА_2 , та № 10759482 за адресою: АДРЕСА_3 , які належать ОСОБА_7 на праві власності.
Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту його проголошення.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1

18.12.2018