Справа № 495/1818/19
№ провадження 1-кс/495/1519/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2019 року м. Білгород - Дністровськи

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Білгород-Дністровському клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП України в Одеській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, -
В С Т А Н О В И В:
12.03.2019 року слідчий СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП України в Одеській області ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з клопотанням про накладення арешту на майно.
В клопотанні зазначено, що в провадженні Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області, знаходиться кримінальне провадження № 0002102 від 05.07.2018, за ознаками складу злочину, передбаченого ч.4 ст.358 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 04.07.2018 року до чергової частини Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області надійшов лист з міжрайонного оперативно-розшукового відділу (з місцем дислокації н.п. Білгород-Дністровський) оперативно-розшукового управління ІНФОРМАЦІЯ_1 про те, що невстановлені громадяни України, місцеві мешканці Білгород-Дністровського району, під час перетину державного кордону України, використовують завідомо підроблені печатки в паспортних документах громадян України для виїзду за кордон про прийняття на постійний консульський облік посольства України в республіці Болгарія, Республіці Молдова та Литві.
Під час виконання доручення наданого, міжрайонним оперативно-розшуковим відділом ( з м.. н.д. Білгород-Дністровський) ОРУ ПдРУ проведено поглиблений огляд документу паспорту громадянина України для виїзду за кордон виданий на ім`я громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_1 виданого 19.09.2014 року, Міністерством закордонних справ України 5102 дійсний до 19.09.2024 року, який став підставою для перетину державного кордону України, де на четвертій інформаційній сторінці знаходиться штам синього кольору «Прийнятий на консульський облік в Посольстві України в Республіці Молдова», в якому вписані наступні відмітки «ПОСТІЙНО», підпис посадової особи, 27.02.2015 року, та гербова печатка Посольство України в Республіці Молдова, Консульський відділ № 2.
Згідно запиту Державної прикордонної служби України південного регіонального управління до Надзвичайного і Повноваженого Послу України в Республіці Молдова направлений стосовно перебування на консульському обліку громадяни України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , надійшов лист з переліком осіб, де ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відсутній.
Постановою слідчого СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 : паспорт громадянина України для виїзду за кордон виданий на ім`я громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_1 виданого 19.09.2014 року, Міністерством закордонних справ України 5102 дійсний до 19.09.2024 року визнано речовим доказом.
В судове засідання слідчий та прокурор не з`явилися, надали заяву у якій просять дане клопотання розглядати за відсутності слідчого та прокурора, зазначили також, що клопотання підтримують.
Вивчивши матеріали клопотання, вважаю, що у його задоволенні необхідно відмовити виходячи с з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.
Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати.
Відповідно до ч.1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала не доведе необхідність такого арешту, а згідно ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
З матеріалів клопотання вбачається, що СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП України в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002102 від 05.07.2018 року, за ознаками складу злочину, передбаченого ч.4 ст.358 КК України.
У клопотанні слідчий зазначає, що проведено поглиблений огляд документу паспорту громадянина України для виїзду за кордон виданий на ім`я громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , де на четвертій інформаційній сторінці знаходиться штам синього кольору «Прийнятий на консульський облік в Посольстві України в Республіці Молдова», в якому вписані наступні відмітки «ПОСТІЙНО», підпис посадової особи, 27.02.2015 року, та гербова печатка Посольство України в Республіці Молдова, Консульський відділ № 2, у зв`язку з чим просить накласти арешт на зазначений паспорт.
В обґрунтування звернення з відповідним клопотанням до слідчого судді, слідчий посилався на п.1 ч.2 ст.170 КПК України - з метою збереження речових доказів.
Дослідивши матеріали поданого клопотання, слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення поданого клопотання, виходячи з наступного.
Як вже зазначалося раніше, згідно ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Разом з цим, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173, 174 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб, необхідність подальшого перебування майна під арештом.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Необхідність арешту майна зумовлюється обґрунтованою підозрою вважати, що незастосування цього заходу зумовить труднощі чи неможливість виконання вироку в частині забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову чи перешкоджатиме встановленню істини внаслідок чого, що таке майно може бути приховане, відчужене чи пошкоджене.
У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:
1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;
2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;
3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;
4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Разом з цим, слідчий суддя вважає, що вилучене у ОСОБА_4 майно, на яке просить накласти арешт слідчий не підпадає під визначення, передбачене ч.2 ст.167 КПК України та відповідно не може бути доказом в рамках кримінального провадження 0002102 від 05.07.2018 року з огляду на наступне.
Звертаючись з зазначеним клопотанням, слідчий надає висновок за результатами поглибленої перевірки документа закордонного паспорту на ім`я громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_1 виданого 19.09.2014 року, Міністерством закордонних справ України 5102 дійсний до 19.09.2024 року, відповідно до якого встановлено, що паспортний документ дійсно відповідає встановленому зразку, виданий компетентним органом України та належить пред`явнику. Ознак підробок паспортного документа не виявлено.
За таких обставин, слідчий суддя вважає, що матеріали поданого клопотання не містять обґрунтування та доказів того, що майно вилучене ОСОБА_4 , відповідає вимогам ч.2 ст. 167 КПК України та ст.98 КПК України.
За таких обставин слідчий суддя приходить до висновку, що доводи слідчого про необхідність арешту зазначеного майна містять припущення та не підтверджені відповідними доказами.
Враховуючи вищевказане, вважаю, що клопотання слідчого є необґрунтованим та передчасним, так як у даному кримінальному провадженні відсутня особа, якій повідомлено про підозру, а також відсутні докази того, що зазначене вище майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, тому арешт зазначеного майна до необґрунтованого порушення конституційних прав його власника, що є неприпустимим, у заявку з чим у клопотанні необхідно відмовити.
Керуючись ст. ст. 170, 172, 173 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП України в Одеській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області протягом п`яти діб з дня проголошення.

Слідчий суддя