Номер провадження: 11-кп/813/707/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

засудженої ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео-конференції (дистанційне судове провадження) апеляційні скарги засудженої ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_8 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 16.01.2019 року, якою відносно:
ОСОБА_7 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Южноукраїнськ Миколаївської області, громадянки України, зареєстрованої та фактично проживаючої: АДРЕСА_1 , засудженої вироком Апеляційного суду Миколаївської області від 23.08.2016 року за ч. 2 ст. 307 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна, на теперішній час відбуває покарання в ДУ «Чорноморська виправна колонія №74»,
- відмовлено у задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_7 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.
Оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції було відмовлено в задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_7 про зарахування у строк відбування покарання строку попереднього ув`язнення, зокрема, перебування в Київському слідчому ізоляторі №13 в період з 11.08.2017 року по 31.05.2018 року для розгляду касаційної скарги.
Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції послався на те, що відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення застосовується до підозрюваного, обвинуваченого та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили, тому підстав для задоволення клопотання засудженої ОСОБА_7 та зарахування у строк відбування покарання перебування останньої у слідчому ізоляторі для розгляду касаційної скарги у суду не було.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі засуджена ОСОБА_7 просила задовольнити її клопотання про зарахування в строк відбування покарання її перебування у слідчому ізоляторі для розгляду касаційної скарги, мотивуючи свої вимоги тим, що з 29.08.2018 року до ч. 5 ст. 72 КК України були внесені відповідні зміни.
Захисник ОСОБА_8 в апеляційній скарзі зазначила, що оскаржувана ухвала суду є незаконною та безпідставною, оскільки суд, приймаючи рішення, невірно керувався законом, який погіршує становище засудженої, та не врахував положень ч. 5 ст. 72 КК України (в ред. від 26.11.2015 року), відповідно до якої до строку попереднього ув`язнення включається строк перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.
Посилаючись на викладене, захисник просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нову, якою задовольнити клопотання засудженої ОСОБА_7 та зарахувати у строк відбування нею покарання строк попереднього ув`язнення, пов`язаного із розглядом касаційної скарги у Верховному Суді.
Заслухавши суддю-доповідача, засуджену та її захисника, які підтримали доводи своїх апеляційних скарги, прокурора, який заперечував проти їх задоволення, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Аналіз змісту ухвали суду першої інстанції показав, що судове рішення відповідає вимогам наведеної вище норми кримінального процесуального закону, є законним, обґрунтованим та вмотивованим з наступних підстав.
Так, приписами ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону №838-VIII від 26.11.2015 року передбачено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання є кримінально-правовим наслідком діяння в розумінні ч. 2 ст. 4 КК України, який впливає на становище особи за ст. 5 КК України (поліпшує або погіршує його), тому Закон №838-VIII є законом про кримінальну відповідальність, який іншим чином поліпшує становище особи у розумінні ст. 5 КК України, оскільки передбачає коефіцієнт зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

З вироку Южноукраїнського міськсуду Миколаївської області від 09.06.2016 року(а.с. 9-13) вбачається, що ОСОБА_7 було визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та з урахуванням ст. 69 КК України призначено їй покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 було звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки.
При цьому, вироком Апеляційного суду Миколаївської області від 23.08.2016 року (а.с. 14-21) апеляційна скарга прокурора Южноукраїнського відділу Первомайської місцевої прокуратури ОСОБА_9 була задоволена частково та вирок Южноукраїнського міськсуду Миколаївської області від 09.06.2016 року відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_10 був скасований в частині неправильного звільнення від відбування покарання та ухвалений в цій частині новий вирок.
При цьому, новим вироком апеляційного суду ОСОБА_7 було прийнято вважати засудженою за ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України було зараховано засудженій ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення у період із 29.09.2015 року по 19.04.2016 року у строк покарання у виді позбавлення волі із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.
Так, колегія суддів погоджується із доводами захисника про те, що відповідно до п. «ґ» абз. 4 ч. 2 ст. 72 КК України в редакції Закону№838-VIII від 26.11.2015 року, у строк попереднього ув`язнення включається строк перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.
Відповідно до аналізу вимог Глави 28 КПК України, стадія судового розгляду передбачає здійснення судом певних процесуальних дій до ухвалення вироку або постановлення ухвали.
Водночас, частина 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» встановлює, що попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
Так, як вбачається із матеріалів провадження, зокрема, із резолютивної частини вироку Апеляційного суду Миколаївської області від 23.08.2016 року, останній набрав законної сили з моменту його проголошення, тобто 23.08.2016 року.
При цьому, постановою Верховного Суду від 31.05.2018 року касаційна скарга захисника ОСОБА_11 була залишена без задоволення, а вирок Апеляційного суду Миколаївської області від 23.08.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_10 був залишений без змін.
Таким чином, враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги сторони захисту щодо зарахування до строку покарання перебування засудженої ОСОБА_7 в установі попереднього ув`язнення для участі в розгляді касаційної скарги є необґрунтованими з огляду на те, що строк попереднього ув`язнення включає в себе строк утримання особи в установах попереднього ув`язнення до набрання вироком суду законної сили, а касаційна скарга на вирок апеляційного суду була подана після набрання ним законної сили.
Відповідно до припису п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право залишити вирок або ухвалу без змін.

Отже, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги засудженої ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_8 підлягають залишенню без задоволення, а підстав для скасування законної, обґрунтованої та вмотивованої ухвали суду немає.
Керуючись ст.ст. 370, 404, 405, 407, 419, 532, 537, 539 КПК України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляційні скарги засудженої ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 16.01.2019 року про відмову в задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_7 про зарахування строку знаходження в Київському слідчому ізоляторі №13 для розгляду касаційної скарги у строк відбування покарання із розрахунку один день тримання під вартою та два дні позбавлення волі - залишити без змін.

Ухвала вступає в силу з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом трьох місяців з моменту набрання нею законної сили, а засудженою, яка тримається під вартою в той самий строк, з моменту вручення копії ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4