Провадження № 11-кп/4808/74/19
Категорія ч. 1 ст. 191 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2019 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді: ОСОБА_3 ,

суддів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5

за участю с/з ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Івано-Франківської області ОСОБА_7 на вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27 листопада 2018 року щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , з середньою освітою, неодруженого, несудимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_10 ,

потерпілого ОСОБА_11

в с т а н о в и в :

1. Зміст вироку суду першої інстанції та встановлені обставини.

1.1. Вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27 листопада 2018 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесят неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень з позбавленням права обіймати посади, пов`язані із виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків на підприємствах, установах, організаціях усіх форм власності строком 1 (один) рік.

Цивільний позов ОСОБА_11 задоволено повністю. Ухвалено стягнути на його користь із ОСОБА_8 11718 гривень 17 копійок матеріальної шкоди.

1.2. Згідно вироку суду, 17.08.2016 ОСОБА_8 був працевлаштований на посаду водія експедитора у ФОП ОСОБА_11 17.08.2016 між ФОП ОСОБА_11 та ОСОБА_8 було укладено договір про повну матеріальну відповідальність у відповідності до якого працівник, який виконує роботу водія, безпосередньо пов`язану із зберіганням, обробкою, продажем, відпусканням, переданих йому цінностей, бере на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення цілості матеріальних цінностей, переданих йому для зберігання роботодавцем, а також за незабезпечення цілості грошових коштів, отриманих за реалізовані товарно-матеріальні цінності.

Під час виконання своїх трудових обов`язків водія експедитора у ОСОБА_8 виник умисел на привласнення грошових коштів отриманих від фізичних осіб підприємців за реалізовані ним товарно-матеріальні цінності, що йому не належать.

Так, 26.11.2016 року ОСОБА_8 отримавши для реалізації сантехнічне обладнання у ФОП ОСОБА_11 , відвантажив частину товару ПП ОСОБА_12 на суму 5042,00 грн. згідно накладної №SD00-0297074 від 26.10.2016 року, ПП ОСОБА_13 на суму 4462,12 грн. згідно накладної № SD00-0295934 від 25.10.2016 року, ПП ОСОБА_14 на суму 2214,05 грн. згідно накладної № SD00-0285255 від 12.10.2016 року. Отримані кошти на загальну суму 11718,17 грн привласнив.

2. Зміст апеляційної скарги.

Прокурор указав на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Висновок суду про щире каяття обвинуваченого є безпідставним, адже на час розгляду справи обвинувачений ОСОБА_8 не відшкодував завдану шкоду. Це свідчить про неадекватність покарання.

Також не правильно призначено і додаткове покарання. ОСОБА_8 належало позбавити права займати тільки посади, пов`язані з матеріальною відповідальністю, оскільки він не є службовою особою.

Вирок суду прокурор просив скасувати, та ухвалити новий, яким призначити обвинуваченому ОСОБА_8 покарання - 1 рік обмеження волі з позбавленням права займати посади, пов`язані з матеріальною відповідальністю.

3. Правові позиції сторін.

3.1. В засіданні суду апеляційної інстанції прокурор доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити.

3.2. Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_11 доводи апеляційної скарги заперечили, просили залишити апеляційну скаргу прокурора без задоволення. Габрусь пояснив, що вину визнає і розкаюється. Шкода ним не відшкодована через відсутність роботи і коштів, але в даний час він влаштувався на роботу і буде сплачувати присуджену заборгованість.

3.3. Потерпілий в засіданні суду апеляційної інстанції підтримав позицію прокурора. Вказав, що обвинувачений нічого не відшкодував.

4. Мотиви суду апеляційної інстанції.

4.1. Відповідно до ч.1 ст. 404 КК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність вини обвинуваченого, а також правильність кваліфікації дій жодна із сторін не оскаржує і тому вирок у цій частині перегляду не підлягає.

4.2. Щодо доводів прокурора.

Згідно із ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до змісту статей 50, 65 КК України покарання має на меті виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, те, що обвинувачений раніше не судимий, відсутність обтяжуючих обставин і щире каяття як пом`якшуючу обставину, характеристики та доповідь органу пробації щодо середнього ризику повторного злочину, невисоку ступінь небезпеки особи обвинуваченого для суспільства і можливість виправлення без позбавлення чи обмеження волі.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції належно врахував всі обставини для призначення основного покарання відповідно до ст. 50, 65 КК України, і таке покарання є обґрунтованим, законним, достатнім та справедливим.

Відсутність у обвинуваченого коштів не є підставою для висновку про відсутність щирого каяття, а висновок органу пробації суд першої інстанції правильно застосував на користь обвинуваченого (ч.2 ст. 65 КК України) при обранні менш суворого покарання, оскільки даних на спростування цього у матеріалах провадження немає.

4.3. Водночас, доводи прокурора щодо неправильності застосування кримінального закону в частині призначення додаткового покарання є слушними.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Санкцією ч. 1 ст. 191 КК України передбачено призначення обов`язкового додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

Суб`єктом цього злочину не є службова особа, він не посягає на такий специфічний об`єкт як порядок використання влади, повноважень, становища та можливостей службової особи.

Застосувавши позбавлення права обіймати посади пов`язані із виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків на підприємствах, установах, організаціях усіх форм власності, суд першої інстанції вийшов за межі санкції норми і співмірності покарання вчиненому злочину, у результаті чого на обвинуваченого покладено надмірний тягар і невиправдано обмежено законні можливості та звужено обсяг прав і свобод.

4.4. Як встановлено вироком суду, ОСОБА_8 займав посаду водія експедитора у ФОП ОСОБА_11 , яка безпосередньо пов`язана із зберіганням, обробкою, продажем, відпусканням ввірених йому цінностей, та взяв на себе повну матеріальну відповідальність, про, що було укладено відповідний договір.

Ця посада ніяк не пов`язана з організаційно-розпорядчими чи адміністративно-господарськими функціями, які притаманні службовій особі (ст. 364 КК України).

Можливостей службових осіб для вчинення злочину обвинувачений не мав, зате свідомо використовував для злочину ті, які надані посадою експедитора безпосередні операції з переданими матеріальними цінностями.

Покарання за те, що було поза можливостями і усвідомленням особи не відповідає засадам призначення покарання тільки за вчинене і суб`єктивного ставлення в вину (ст. 23 КК України), тому вирок суду належить змінити та призначити додаткове покарання відповідно до принципу індивідуалізації.

5. Рішення суду апеляційної інстанції.

5.1. Відповідно п.4 ч.1 ст. 409 КПК України неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність є підставою для зміни судового рішення судом апеляційної інстанції.

5.2. За умов, що призначене додаткове покарання є неспівмірним скоєному злочину та не відповідає приписам ст. 65 67 КК України, апеляційну скаргу належить задовольнити в цій частині, вирок суду змінити та на підставі ч. 1 ст. 191 КК України призначити обвинуваченому додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати посади пов`язані з повною матеріальною відповідальністю в підприємствах, установах, організаціях усіх форм власності строком 1 (один) рік.

5.3. У решті вирок суду залишити без змін.

Керуючись ст. 370, 376, 404, 405, 407, 409, 418, 419 КПК України, Івано-Франківський апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу заступника прокурора Івано-Франківської області ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27 листопада 2018 року, щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України змінити в частині призначеного додаткового покарання.

Вважати ОСОБА_8 , засудженим за ч.1 ст. 191 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень з позбавлення права обіймати посади пов`язані з повною матеріальною відповідальністю в підприємствах, установах, організаціях усіх форм власності строком 1 (один) рік.

В решті вирок суду залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий ОСОБА_3

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_5