Єдиний державний реєстр судових рішень
Доступ до Реєстру здійснюється в тестовому (обмеженому) режимі. Для запобігання загрозам життю і здоров'ю суддів та учасників судового процесу, а також у разі виявлення ознак кіберзагрози, доступ до Реєстру або окремих рішень у ньому може бути обмежено.
Змінені назви судів
Категорія справи №
308/3242/18: Кримінальні справи (з 01.01.2019); Кримінальні правопорушення проти життя та здоров'я особи; Умисне вбивство.
Надіслано судом: 24.04.2019. Зареєстровано: 25.04.2019. Забезпечено надання загального доступу: 26.04.2019.
Дата набрання законної сили: 10.06.2019
Номер судового провадження: 1-кп/308/407/19
Справа № 308/3242/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2019 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора - ОСОБА_5

захисника - адвоката ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Ужгороді кримінальне провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000057 від 05.01.2018 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 13 ч.2 ст. 115 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Ужгородського міськрайонного суду перебувало кримінальне провадження № 0000057 від 05.01.2018 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 13 ч.2 ст. 115 КК України.

23.04.2018 року у вказаному кримінальному провадженні ухвалено обвинувальний вирок.

Згідно ухвали Закарпатського апеляційного суду від 27.02.2019 року, апеляційні скарги прокурора Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_5 і обвинуваченого ОСОБА_7 задоволено частково та скасовано вирок Ужгородського міськрайонного суду від 23.04.2018 року щодо ОСОБА_7 . Постановлено призначити новий розгляд кримінального провадження в Ужгородському міськрайонному суді зі стадії підготовчого провадження.

Згідно ухвали від 25.03.2019 року призначено підготовче судове засідання у кримінальному провадженні № 0000057 від 05.01.2018 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 13 ч.2 ст. 115 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 у підготовчому судовому засіданні заперечив проти призначення судового розгляду за обвинувальним актом у кримінальному провадженні за № 0000057 від 05.01.2018 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 13 ч.2 ст. 115 КК України. Заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, яке мотивував тим, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 не відповідає вимогам ч.2 ст. 291 КПК України, а саме формулювання обвинувачення у ньому текстуально співпадає з викладом фактичних обставин кримінального правопорушення, що дає підстави стверджувати, що слідчий і прокурор не виклали або взагалі не встановили всіх фактичних обставин кримінального правопорушення, доказування яких і у такий спосіб дезорієнтують сторону захисту, потерпілого і суд щодо розуміння фактичних обставин кримінального правопорушення, суті і обсягу обвинувачення. Для встановлення події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого, форми вини, мотиву, мети, правової кваліфікації, ступеня суспільної небезпечності кримінального правопорушення істотне значення мають відомості про особу потерпілого, причину його перебування на місці події, його поведінку і дії як до так і під час вчинення кримінального правопорушення, обставини, які передували йому, а також всі інші обставини, які можуть мати значення для кримінального провадження. Зокрема обвинувачений під час розгляду справи як в суді першої так і в суді апеляційної інстанції, загалом визнаючи свою провину у вбивстві пояснив, що в той час, коли він влаштувався поїсти на території ринку і нарізав ножем ковбасу, потерпілий без будь-якої причини став його ображати, наступав на нього погрожуючи металевим предметом, схожим на палицю, замахнувся на нього щоб вдарити, і саме тоді він, захищаючись від нападу, вдарив потерпілого ножем. Після цього він сам повідомив про подію до поліції. Однак, слідчий та прокурор розслідуванням обставин, про які повідомив обвинувачений, не займались, в обвинувальному акті, всупереч вимогам п. 5 ч.2 ст. 291 КПК України, про них не вказали, на спростування цих показань обвинуваченого прокурор суду доказів не надав, а натомість посприяв помилковій їх оцінці судом, як визнання обвинуваченим вини в умисному вбивстві. На підставі наведеного захисник вважає, що прокурором та слідчим не перевірені в повному обсязі фактичні обставини , які викладені його підзахисним ОСОБА_7 щодо правильності кваліфікації його дій згідно кримінального закону, зокрема, в його діях вбачається склад злочину, передбаченого ст.. 118 КК України, а не п. 13 ч.2 ст. 115 КК України. А тому сторона захисту вважає складений прокурором обвинувальний акт від 28.03.2018 року у кримінальному провадженні № 308/3242/18 за ознаками вчинення ОСОБА_7 злочину, передбаченого п. 13 ч.2 ст. 115 КК України таким, що не відповідає вимогам п. 5 ч.2 ст. 291 КПК України, суперечить імперативному припису підпункту «а» пункту 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.. 62,63 Конституції України, і просить суд на підставі п. 3 ч.33 ст. 314 КПК України повернути обвинувальний акт прокурору як такий, що не відповідає вимогам цього Кодексу. Додав , що на невідповідність обвинувального акта вимогам КПК України звернув Закарпатський апеляційний суд у своїй ухвалі від 27.02.2019 року.

Обвинувачений в підготовчому судовому засіданні підтримав клопотання захисника.

Заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього документи, суд приходить до наступного.

Відповідно до п. 3 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Вимоги щодо форми та змісту обвинувального акту визначені ст. 291 КПК України.

Згідно вимог вищезазначеної статті КПК, обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором.

Обвинувальний актмає міститинайменування кримінальногопровадження тайого реєстраційнийномер; анкетнівідомості кожногообвинуваченого (прізвище,ім`я,по батькові,дата тамісце народження,місце проживання,громадянство); анкетнівідомості кожногопотерпілого (прізвище,ім`я,по батькові,дата тамісце народження,місце проживання,громадянство); прізвище,ім`я,по батьковіта займанапосада слідчого,прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення ;обставини,які обтяжуютьчи пом`якшуютьпокарання; розміршкоди,завданої кримінальнимправопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витратна залученняексперта (уразі проведенняекспертизи підчас досудовогорозслідування); дату та місце його складення та затвердження.

Відповідно до п. 13 ч.1 ст. 3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку встановленому цим Кодексом.

Формулювання обвинувачення повинно складатись з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого в його вчиненні, форму вини, мотив і мету вчинення кримінального правопорушення, обставини, які впливають на ступінь його тяжкості.

Правова кваліфікація дій особи повинна містити в собі не тільки посилання на окрему статтю (частину статті) кримінального закону, але і точне формулювання об"єктивної сторони кримінального правопорушення, його кваліфікуючих ознак.

Статтею 2 КПК Українипередбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимогст. 91 КПК Україниу кримінальному провадженні підлягають доказуванню, окрім іншого, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи помякшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Згідно з ч.2ст. 91 КПК Українидоказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ч.1ст. 92 КПК Україниобовязок доказування обставин, передбаченихстаттею 91 цього Кодексу, в кримінальному провадженні у формі публічного обвинувачення покладається на слідчого, прокурора.

Це означає, що метою доказування і обов"язком слідчого, прокурора, є встановлення всіх обставин, які мають значення для кримінального провадження, і не тільки тих, які зазначені в ч.1ст. 91 КПК України.

Пунктом першим частини третьоїстатті 42 КПК Українипередбачено, що підозрюваний, обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують. Пунктами другим і десятим частини першоїстатті 56 цього Кодексу передбачено, що потерпілий має право знати сутність підозри та обвинувачення, право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.

Виклад всіх обставин, що підлягають доказуванню згідно зіст. 91 КПК України, як їх вважають установленими слідчий, прокурор, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, формулювання обвинувачення, обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання, розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням, відповідно до ч. 4 ст.110і ч.2 ст.291 КПК України, мають міститися в обвинувальному актіпроцесуальному рішенні, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і завершує досудове розслідування.

Правильне відображення в обвинувальному акті фактичних обставин кримінального правопорушення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, виражених у формулюванні обвинувачення, але і для реалізації прав обвинуваченого (на захист), потерпілого (знати сутність обвинувачення) та для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді.

Згідно з ч.1ст. 337 КПК Українисудовий розгляд проводиться стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, а отже і в межах викладу фактичних обставин кримінального правопорушення .

У разі ухвалення вироку на суд, згідно зіст. 374 КПК України, покладається формулювання обвинувачення, визнаного доведеним, або пред"явленого особі і визнаного недоведеним, зазначення мотивів прийнятих рішень, доказів на підтвердження встановлених судом обставин, мотиви неврахування окремих доказів тощо.

Без дослідження судом фактичних обставин кримінального правопорушення виконання цього припису є неможливим.

Відповідно до вимог ч.1ст. 370 КПК Українисудове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченихКПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі обєктивно зясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно достатті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Зазначені вимоги кримінального процесуального закону слідчим та прокурором не дотримані, на що вказав в ухвалі від 27.02.2019 року Закарпатський апеляційний суд.

Зокрема, апеляційний суд у вищезазначеній ухвалі вказав, обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 не відповідає приписам частини другоїст. 291 КПК Українинадісланий до суду обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 не відповідає: формулювання обвинувачення у ньому текстуально співпадає з викладом фактичних обставин кримінального правопорушення, що дає підстави стверджувати, що слідчий і прокурор не виклали або взагалі не встановили всіх фактичних обставин кримінального правопорушення, доказування яких, відповідно до ст.91, ч.1 ст.92 КПК України, є їх обов"язком, не розрізняють цих термінів, їх значення, у такий спосіб дезорієнтують сторону захисту, потерпілого і суд щодо розуміння фактичних обставин кримінального правопорушення, суті і обсягу обвинувачення, істотно обмежують процесуальні права учасників судового розгляду, передбачені ст.ст.42і56цьогоКодексу, процесуальні можливості прокурора при підтриманні державного обвинувачення, унеможливлюють правильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, а в решті - виконання завдань кримінального провадження (т.2 а.2-5, т.4 а.2-4).

В даному випадку для встановлення події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого, форми вини, мотиву, мети, правової кваліфікації, ступеня суспільної небезпечності кримінального правопорушення істотне значення мають відомості про особу потерпілого, причину його перебування на місці події, його поведінку і дії як до так і під час вчинення кримінального правопорушення, обставини, які передували йому, а також всі інші обставини, які можуть мати значення для кримінального провадження і до встановлення яких зобов`язує слідчого і прокурора не виконаний ними припис ч.2ст. 91 КПК України.

Зокрема, обвинувачений під час розгляду справи як в суді першої так і в суді апеляційної інстанції, загалом визнаючи свою провину у вбивстві, пояснив, що в той час, коли він влаштувався поїсти на території ринку і нарізав ножем ковбасу, потерпілий без будь-якої причини став його ображати, наступав на нього погрожуючи металевим предметом, схожим на палицю, замахнувся на нього, щоб вдарити, і саме тоді він, захищаючись від нападу, вдарив потерпілого ножем. Після цього він сам повідомив про подію до поліції.

Розслідуванням обставин, про які повідомив обвинувачений, слідчий і прокурор не займались, в обвинувальному акті, всупереч вимогам п.5 ч.2ст. 291 КПК України, про них не вказали, на спростування цих показань обвинуваченого прокурор суду доказів не надав, а натомість посприяв помилковій їх оцінці судом, як визнання обвинуваченим вини в умисному вбивстві.

Відповідно до положень п. 5 ч.2 ст. 291 КПК України, формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Саме в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, згідно ст. 337 КПК України, суд першої інстанції здійснює судовий розгляд.

Неусунення цього недоліку на стадії підготовчого судового засідання шляхом повернення обвинувального акту прокурору, та невиконання вимог кримінально-процесуального закону унеможливлює здійснення судового розгляду у відповідності до засад кримінального судочинства, зокрема, законності, рівності усіх перед законом і судом, доступу до правосуддя, змагальності та забезпечення права особи на захист від пред`явленого обвинувачення.

За відсутності повного, відповідного вимогам ст. 91 КПК України, викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, суд позбавлений можливості правильно їх розуміти, зіставити їх з формулюванням обвинувачення, та як наслідок ухвалити вирок який відповідає вимогам ст. ст. 371 і 374 КПК України.

Судовий розгляд у відсутності конкретного обвинувачення і стосовно особи, якій не висунуто обвинувачення є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто, про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення, а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. (Рішення ЄСПЛ у справі «Ващенко проти України» від 26.06.2008 року, у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 року, у справі «Маттоціа проти Італії» від 25.07.2000 року).

Відсутність в обвинувальному акті повного викладу фактичних обставин кримінального правопорушення унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист, що є беззаперечною підставою для скасування ухваленого вироку.

Відповідно до вимог ст. ст. 17 ч.1, 25, 92 КПК України, тягар обвинувачення покладено на сторону обвинувачення, яка зобов`язана вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення, особи, яка його вчинила, доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України та винуватості особи поза розумним сумнівом. Висунення обвинувачення є виключною компетенцією органу досудового розслідування. Це процесуальне рішення приймається у формі обвинувального акта відповідно до вимог ст..ст. 110, 291 КПК України.

Законом не передбачено можливості суду самостійно вийти за межі судового розгляду і усунути допущені органом досудового розслідування недоліки на жодній із стадій судового розгляду.

Враховуючи вищенаведене, зазначене порушення, а саме, неповний виклад в обвинувальному акті фактичних обставин кримінального правопорушення, позбавляє суд можливості призначити судовий розгляд такого обвинувального акту і розглянути його.

Статтею 314 КПК України не передбачено можливості виправлення технічних чи інших помилок, а також внесення якихось додаткових відомостей до обвинувального акту чи реєстру після їх надходження до суду, зокрема, у підготовчому судовому засіданні. Законом також не передбачено поділу недоліків обвинувального акту чи реєстру на суттєві та не суттєві, чи такі, що перешкоджають або не перешкоджають розгляду справи по суті. Статтею 291 КПК України чітко передбачено категоричний перелік відомостей, які має містити обвинувальний акт. Виключень щодо можливості визнання несуттєвим недотримання прокурором чи слідчим будь-якої з вказаних вимог, законом не передбачено.

Залишення ж у матеріалах кримінального провадження обвинувального акту з недоліками є неприпустимим, оскільки це свідчить про неповагу до закону, до встановлених ним норм та вимог.

Єдиним процесуальним шляхом виправлення недоліків обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування, передбаченим КПК України, є повернення обвинувального акту прокурору з метою усунення ним недоліків протягом розумного строку.

За правилами п.3 ч.3 ст. 314 КПК України підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

Наведені вище істотні порушення вимог КПК України не дають суду підстав для призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту відносно ОСОБА_7 у зв`язку з чим вказаний обвинувальний акт з додатками підлягає поверненню прокурору для усунення зазначених недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 291, 314, 372 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесений Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000057 від 05.01.2018 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 13 ч.2 ст. 115 КК України повернути прокурору Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_8 , який затверджував обвинувальний акт, для усунення вищезгаданого порушення вимог КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом семи днів з дня її оголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Логін:

Для помилки:

Пароль:

Для помилки:

З метою упередження перешкоджанню стабільній роботі Реєстру шляхом здійснення автоматичних або автоматизованих запитів на пошук та копіювання ("викачування") бази даних, запроваджено інтерактивний елемент захисту системи

Введіть cуму цифр, зображених на малюнку:

Перевірити
Закрити

Ваше ім'я:

Для помилки:

Ваш e-mail:

Для помилки:

Повідомлення:

Для помилки:

Введіть в поле результат арифметичного виразу:

Для помилки:

Зачекайте, будь ласка...