КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 грудня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
представників власників майна ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційні скарги директора ТОВ «Ірбіс Волинь» ОСОБА_8 , директора ТОВ "СІЧ СЕК`ЮРИТІ СЕРВІСИЗ" ОСОБА_9 , представника власника майна ТОВ "СОЛАРА-ТРЕЙД" - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2018 року,-
В с т а н о в и л а:
в ПАT "ПУМБ" (МФО 334851), рахунки:
ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» (МФО 305299), рахунки:
АТ "РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ" (МФО 300335), рахунки:
АТ "Укрексімбанк" (МФО 322313), рахунки:
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції директор ТОВ «Ірбіс Волинь» ОСОБА_8 , директор ТОВ "СІЧ СЕК`ЮРИТІ СЕРВІСИЗ" ОСОБА_9 , представник власника майна ТОВ "СОЛАРА-ТРЕЙД" - адвокат ОСОБА_6 подали апеляційні скарги.
Директор ТОВ «Ірбіс Волинь» ОСОБА_8 в своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2018 року в частині накладення арешту на грошові кошти товариства, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора в частині накладення арешту на грошові кошти саме ТОВ «Ірбіс Волинь».
Мотивуючи свою апеляційну скаргу, апелянт вказує на те, що ані в клопотанні прокурора, ані в ухвалі слідчого судді не вказано, які конкретно відомості, сліди містять грошові кошти на які накладено арешт, не визначено ні суми коштів, ні валюти, а також яким чином могли чи можуть грошові кошти, які містяться на рахунках, або які надійдуть на рахунки, бути використані як знаряддя вчинення злочину. Відтак, на думку апелянта, прокурором не наведено доказів, що грошові кошти мають ознаки речових доказів.
Щодо пропущення строку на апеляційне оскарження, то як зазначає апелянт розгляд клопотання проводився без виклику представника товариства, а апеляційна скарга подана в 5-й строк після отримання копії судового рішення.
Директор ТОВ "СІЧ СЕК`ЮРИТІ СЕРВІСИЗ" ОСОБА_9 в апеляційній скарзі просить скасувати увалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2018 року в частині накладення арешту на майно товариства, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора щодо накладення арешту на грошові кошти, які у безготівковому вигляді знаходяться на рахунках ТОВ "СІЧ СЕК`ЮРИТІ СЕРВІСИЗ".
В обґрунтування своїх вимог, апелянт посилається на те, що жодних доказів того, що ТОВ "СІЧ СЕК`ЮРИТІ СЕРВІСИЗ" здійснює будь-яку незаконну діяльність прокурором не надано. Вважає, правові підстави, передбачені ст. 170 КПК України, для накладення арешту відсутні.
Щодо пропущення строку на апеляційне оскарження, то як зазначає апелянт розгляд клопотання проводився без виклику представника товариства, а апеляційна скарга подана в 5-й строк після отримання копії судового рішення.
Представник ТОВ "СОЛАРА-ТРЕЙД" в своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2018 року в частині накладення арешту на грошові кошти товариства, посилається на те, що грошові кошти, які перебувають на рахунку товариства отримані внаслідок здійснення господарської діяльності. Ні в клопотанні слідчого, ані в ухвалі слідчого судді не вказано, які конкретно відомості свідчать про незаконність відповідних коштів, а також яким чином вказане майно могло бути об`єктом вчинення злочину в розумінні ч.1 ст. 98 КПК України.
Щодо пропущення строку на апеляційне оскарження, то як зазначає апелянт розгляд клопотання проводився без виклику представника товариства, а апеляційна скарга подана в 5-й строк після отримання копії судового рішення.
Однак, до початку розгляду апеляційних скарг, до суду апеляційної інстанції надійшла письмова заява директора ТОВ «СІЧ СЕК`ЮРИТІ СЕРВІСИЗ» ОСОБА_9 про відмову від апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2018 року.
Згідно ст. 403 КПК України, особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї до закінчення апеляційного розгляду. Захисник підозрюваного, обвинуваченого, може відмовитись від апеляційної скарги тільки за згодою підозрюваного, обвинуваченого. Якщо ухвала суду першої інстанції не була оскаржена іншими особами або якщо немає заперечень інших осіб, які подали апеляційну скаргу, проти закриття провадження у зв`язку з відмовою від апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції своєю ухвалою закриває апеляційне провадження.
Таким чином, як вважає колегія суддів, апеляційне провадження за апеляційною скаргою директора ТОВ "СІЧ СЕК`ЮРИТІ СЕРВІСИЗ" ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2018 року, підлягає закриттю.
Заслухавши доповідь судді, думку представників власників майна, які підтримали подані апеляційні скарги та просили їх задовольнити, прокурора про законність ухвали слідчого судді та необхідності залишення її без змін, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційних скарг, в тому числі і щодо поважності причин пропуску стоку на оскарження ухвали слідчого судді, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Так, у відповідності до абз. 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, що в даному випадку мало місце, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Враховуючи, що апелянти в судовому засіданні суду першої інстанції участі не приймали, а апеляційні скарги подані в межах строку визначеного ч. 3 ст. 395 КПК України, тому строк на апеляційне оскарження не потребує поновлення.
10.10.2018 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва клопотання прокурора задоволено.
Оскільки дана ухвала оскаржена тільки директором ТОВ «Ірбіс Волинь» ОСОБА_8 , представником власника майна ТОВ "СОЛАРА-ТРЕЙД" - адвокатом ОСОБА_6 , в частині накладення арешту на майно цих товариств, то колегія суддів, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, переглядає ухвалу слідчого судді в межах апеляційних скарг зазначених осіб, а щодо інших осіб, на майно яких накладено арешт вказаною ухвалою слідчого судді, то в цій частині питання законності та обґрунтованості накладення арешту на це майно колегією суддів не вирішується.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Однак, зазначених вимог закону слідчий суддя та прокурор не дотрималися.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України, передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Частиною третьою статті 170 КПК України передбачено, що арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Відповідно до статті 100 КПК України, на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя, суд накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.
Згідно статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Керуючись ст.ст. 170, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
П о с т а н о в и л а:
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________ _________________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/1193 /2018 Категорія ст. 170 КПК України
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_12
Доповідач: ОСОБА_1