Провадження № 1-кп/537/25/2018
Справа № 534/558/17
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.12.2018 року м. Кременчук

Колегія суддів Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю: секретаря ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кременчуці Полтавської області кримінальне провадження за №0000154, по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Кременчук Полтавської області, українець, громадянина України, освіта середньо - спеціальна, не одружений, має малолітню дитину 2011 року народження, працює водієм ТОВ "Єристівський ГЗК", зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Зарафшан Навоійської області, Узбекистан, українець, громадянин України, освіта вища, не одружений, має малолітню дитину 2005 року народження, працює водієм ТОВ "Єристівський ГЗК", в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вчинили злочин за наступних обставин.

18 лютого 2017 року близько 23 год. 55 хв. ОСОБА_6 та ОСОБА_7 перебуваючи поблизу бару «12 стільців», який розташований в будинку №65 по вул.Героїв Дніпра в м.Горішні Плавні, підійшли до автомобіля таксі «ЗАЗ DAEWOO", д.н. НОМЕР_1 , за кермом якого перебував потерпілий ОСОБА_9 та попросили останнього відвезти їх за грошову винагороду до м.Кременчука Полтавської області. Проте ОСОБА_9 відмовився від такої пропозиції, завів двигун автомобіля та намагався розпочати рух. В свою чергу ОСОБА_6 та ОСОБА_7 стали перешкоджати руху автомобіля, ставши в безпосередній близькості від останнього.

З метою усунення перешкоди для руху, ОСОБА_9 вийшов з автомобіля та відштовхнув ОСОБА_7 . З цих підстав між ОСОБА_9 з одного боку та ОСОБА_7 з ОСОБА_6 з іншого боку на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виникла сварка, яка переросла в бійку.

Після закінчення бійки у ОСОБА_7 та ОСОБА_6 виник прямий умисел на заволодіння транспортним засобом ОСОБА_9 , а саме автомобілем «ЗАЗ DAEWOO", д.н. НОМЕР_1 .

Реалізуючи свій злочинний намір, діючи з прямим умислом, за попередньою змовою групою осіб ОСОБА_7 сів на переднє пасажирське сидіння автомобіля, а ОСОБА_6 сів за кермо автомобіля, після чого розпочали рух на автомобілі та зникли з місця приходи, тобто у такий спосіб незаконно, за попередньою змовою групою осіб, заволоділи транспортним засобом - автомобілем «ЗАЗ DAEWOO", д.н. НОМЕР_1 , вартістю 79 239 грн., що належить потерпілому ОСОБА_9 .

Обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні встановленого злочину фактично визнав повністю та суду пояснив, що 18.02.2017 року він зустрівся із ОСОБА_7 та відпочивали у барі «12 стільців» у м.Горішні Плавні, після чого вирішили поїхати до м.Кременчук. З цією метою вони підійшли до таксі під керуванням ОСОБА_9 та запропонували відвезти їх в Кременчук, на що той відповів, що це буде коштувати певну суму. Це для них було дорого, а ОСОБА_9 на меншу суму не погоджувався. В цей час ОСОБА_9 хотів від`їхати на автомобілі і ледве не наїхав на ОСОБА_7 , який стояв позаду автомобіля. Після цього потерпілий вийшов з автомобіля та замахнувся на ОСОБА_7 якоюсь палицею, яка була схожа на ніжку від стільця, внаслідок чого вони «зчепились», впали на асфальт де боролись. Бачив, що потерпілий замахувався цією палицею на ОСОБА_7 , однак чи наніс він нею удар він не бачив. Також він не бачив, щоб ОСОБА_7 та потерпілий наносили один одному удари, а бачив, що вони боролися на асфальті. Особисто він удари потерпілому не наносив. У нього був дезодорант, який йому подарував ОСОБА_7 та з метою припинити бійку він бризнув цим дезодорантом в область обличчя потерпілого. Після цього потерпілий та ОСОБА_7 припинили бійку та підвелись із асфальту. Він побачив, що в автомобілі відчинені дверцята та заведено двигун, після чого він сів до салону автомобіля на сидіння водія та сказав ОСОБА_7 , щоб той також сідав до салону автомобіля. Коли ОСОБА_7 сів до салону автомобіля, то вони поїхали з місця пригоди та проїхавши близько 3 кілометрів залишили автомобіль. Всі ці події відбулись спонтанно та будь якої попередньої домовленості про заволодіння автомобілем між ним та ОСОБА_7 не було. Наступного дня він бачив потерпілого та видимих тілесних ушкоджень у нього він не бачив. У ОСОБА_7 були видимі тілесні ушкодження, які він отримав раніше під час бійки у барі. Потім він дізнався, що очевидцем цих подій був охоронець із магазину.

Обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненні встановленого судом злочину фактично визнав повністю та пояснив, що він приїхав із Російської Федерації та 18.02.2017 року домовився про зустріч із ОСОБА_6 . У барі «12 стільців» між ним та випадковими перехожими виник конфлікт, в ході якого ці перехожі нанесли йому тілесні ушкодження. Згодом приїхали працівники поліції, яким він надав пояснення. Потім перебували у барі та вживали алкогольні напої. Близько 23 години ОСОБА_6 сказав, що йому потрібно їхати додому до м.Кременчук. Оскільки він захотів поїхати до м.Світловодськ, де проживає його дівчина, то вирішив поїхати з ОСОБА_6 . З цією метою вони підійшли до автомобіля таксі, у якому був потерпілий та у розмові не зійшлися про вартість поїздки. Він пішов та вирішив зупинити інший автомобіль, а ОСОБА_6 залишився та розмовляв із потерпілим. Потерпілий почав рухатись на автомобілі назад, тобто прямо на нього і щоб потерпілий звернув увагу, що він на нього їде, то ударив рукою по крилу автомобіля. Потерпілий вийшов із автомобіля, підійшов до нього та замахнувся палицею. Чи наніс палицею удар він не пам`ятає, так як відразу ж схватив потерпілого, після чого вони впали на асфальт та боролись і він намагався забрати палку у потерпілого. Ударів він потерпілому не наносив, як і ОСОБА_6 . В цей час ОСОБА_6 бризнув дезодорантом, який він йому перед цим подарував та який привіз із Росії, у обличчя потерпілому та частково бризки попали у обличчя і йому. Після цього вони з потерпілим відпустили один одного та підвелись з асфальту. В цей час ОСОБА_6 сів за кермо автомобіля та сказав, щоб він також сідав до салону автомобіля. Він сів до салону автомобіля і вони поїхали. Проїхавши близько 3 кілометрів вони залишили автомобіль. Всі ці події відбулись спонтанно та будь якої попередньої домовленості про заволодіння автомобілем між ним та ОСОБА_6 не було. У потерпілого видимих тілесних ушкоджень він не бачив. На тому місці у нього випав мобільний телефон. Згодом він дізнався, що очевидцем цих подій був охоронець.

Крім визнання вини обвинуваченими у вчиненні встановленого судом злочину, їх вина також повністю підтверджується наступними належними, допустимими, достовірними доказами, що безпосередньо досліджені судом.

Потерпілий ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що він працював водієм таксі. 18.02.2017 року працював у м.Горішні Плавні. Ввечері підійшли обвинувачені з приводу поїздки на таксі до м.Кременчук. Вони не домовились по ціні, так як обвинуваченим було дорого. На цьому ґрунті між ними виник конфлікт. Він ходів від`їхати на автомобілі, однак ОСОБА_7 стояв позаду автомобіля і не давав це йому зробити. Він вийшов із автомобіля, підійшов до ОСОБА_7 та штовхнув його рукою. Після цього між ними виникла бійка та вони впали на асфальт. Коли вони боролись (бились) із ОСОБА_7 , то той наносив йому удари по тулубу. Коли падав на асфальт, то, можливо, ударився об асфальт головою. Чи наносились йому удари в голову він не пам`ятає та чи наносив йому удари ОСОБА_6 він також не пам`ятає. Коли лежав на асфальті разом із ОСОБА_7 , то ОСОБА_6 бризкав йому в обличчя газом із балончика. Що це був за газ він не знає, однак від газу у нього був опік обличчя, який до ранку понеділка пройшов. Після того, як йому бризнули газом в обличчя, то ОСОБА_6 сів за кермо автомобіля, а ОСОБА_7 сів на пасажирське сидіння. Він намагався витягнути ОСОБА_6 із автомобіля, однак не зміг цього зробити та вони поїхали. Після цього він викликав працівників поліції. Ніякої палиці у нього не було та на ОСОБА_7 він палицею не замахувався. 19.02.2017 року він був зранку та до вечора у поліції і з ним проводились слідчі дії. До лікарні звернувся 20.02.2017 року та його госпіталізували у стаціонар неврології. Після госпіталізації він їздив до відділення СМЕ. Збитки йому обвинуваченими відшкодовано у повному обсязі, будь яких претензій до них він не має та просить не призначати обвинуваченим покарання пов`язане із позбавленням волі.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що 19.02.2017 року після опівночі він йшов додому із його знайомим по вул.. Леніна у м.Горішні Плавні. На відстані близько 100 метрів навпроти бару «12 стільців» він побачив трьох чоловіків, які сварилися. Водій вийшов із автомобіля, кричав та махав дерев`яною палицею перед іншими двома чоловіками, а ті відступали назад. Потім він відволікся, а коли знову повернувся до цих чоловіків то побачив, що чоловік витягнув із автомобіля куртку, кликав на допомогу та кудись телефонував, а автомобіль поїхав. Звуків бійки він не чув та не бачив, щоб хтось із них комусь наносив удари.

Також вина обвинувачених у вчиненні встановленого судом злочину повністю підтверджуються наступними доказами, які суд визнає належними та допустимими та які безпосередньо досліджені судом:

Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 19.02.2017 року, відповідно до якого ОСОБА_9 повідомив про те, що 18.02.2017 року близько 23 год. 55 хв. невідомі особи біля бару «12 стільців» у м.Горішні Плавні із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя незаконно заволоділи належним йому автомобілем «ЗАЗ DAEWOO" д.н. НОМЕР_1 ; протоколом огляду від 19.02.2017 року відповідно до якого слідчим оглянуто та вилучено автомобіль «ЗАЗ DAEWOO", д.н. НОМЕР_1 , який знаходився на проїзній частині вул..Горького біля буд.№8 у м.Горішні Плавні Полтавської області; протоколом огляду від 19.02.2017 року відповідно до якого слідчим оглянуто та вилучено мобільний телефон «Nокіа» модель 206; протоколом пред`явлення особи для впізнання від 19.02.2017 року відповідно до якого потерпілий ОСОБА_9 упізнав ОСОБА_7 як особу, яка 18.02.2017 року заволоділа належним йому автомобілем; протоколом проведення слідчого експерименту від 19.02.2017 року згідно якого під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_7 пояснив та показав на місці за яких обставин відбулось заволодіння автомобілем «ЗАЗ DAEWOO" д.н. НОМЕР_1 ; протоколом проведення слідчого експерименту від 30.03.2017 року згідно якого під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_7 пояснив та показав на місці за яких обставин відбулось заволодіння автомобілем «ЗАЗ DAEWOO" д.н. НОМЕР_1 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання від 19.02.2017 року відповідно до якого потерпілий ОСОБА_9 упізнав ОСОБА_6 як особу, яка 18.02.2017 року заволоділа належним йому автомобілем; протоколом проведення слідчого експерименту від 03.03.2017 року згідно якого під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_6 пояснив та показав на місці за яких обставин відбулось заволодіння автомобілем «ЗАЗ DAEWOO" д.н. НОМЕР_1 ; висновком експерта з оцінки майна, виконаного 28.03.2017 року суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_11 , відповідно до якого ринкова вартість транспортного засобу «ЗАЗ DAEWOO", д.н. НОМЕР_1 , на момент оцінки 18.02.2017 року складає 79 239 грн.; протоколом проведення слідчого експерименту від 25.03.2017 року згідно якого під час проведення слідчого експерименту потерпілий ОСОБА_9 пояснив та показав на місці за яких обставин відбулось заволодіння належним йому автомобілем «ЗАЗ DAEWOO", д.н. НОМЕР_1 ; висновком експерта №265 від 27.03.2017 року відповідно до якого покази потерпілого ОСОБА_9 дані ним в ході проведення слідчого експерименту від 25.03.2017 року, загалом не суперечать об`єктивним даним, отриманим при судово медичній експертизі, а саме по механізму та локалізації виявлених тілесних ушкоджень; висновком експерта №145 від 20.02.2017 року відповідно до якого у ОСОБА_7 виявлені тілесні пошкодження у вигляді: синців навколо правого ока з переходом на виличну ділянку справа, навколо лівого ока, на верхній губі зліва, на правій щоці, в лівій завушній ділянці; саден в тім`яній ділянці зліва волосяної частини голови, на лобі справа у межі росту волосся, на тильній поверхні лівого променево зап`ясткового суглобу, на тильній поверхні лівої кісті, на тильній поверхні лівої кісті у основи 2, 3, 5 пальців, на тильній поверхні правої кисті у основи 3 пальця, на тильній поверхні правої кисті у основи 5 пальця, які утворилися від неодноразової ударної дії тупих твердих предметів, індивідуальні властивості яких в ушкодженнях не відтворились, можливо в указаний термін і за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень. Тілесні ушкодження на тильній поверхні лівого променево зап`ясткового суглобу, на тильній поверхні лівої кісті, на тильній поверхні лівої кісті у основи 2, 3, 5 пальців, на тильній поверхні правої кисті у основи 3 пальця, на тильній поверхні правої кисті у основи 5 пальця, цілком могли утворитись в результаті боротьби чи самооборони. Тілесні ушкодження виявлені у ОСОБА_7 не характерні для утворення при падінні потерпілого з положення стоячи на площині, як з раніше приданим прискоренням, так і без такого; висновком експерта №146 від 20.03.2017 року відповідно до якого у ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно мозкової травми, струсу головного мозку, синців в тім`яно потиличній ділянці зліва (волосяної частини голови) та в тім`яній ділянці зліва. Садна на лобі зліва в проекції лобного горба, які утворилися від неодноразової дії тупих твердих предметів, можливо у вказаний строк і за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Враховуючи викладене, оцінивши в сукупності надані прокурором та безпосередньо досліджені судом докази, колегія суддів приходить до висновку, що вказані докази свідчать про те, що в діях обвинувачених наявний склад злочину, який передбачено ч.2 ст.289 КК України.

Обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , за попередньою змовою групою осіб, незаконно заволоділи транспортним засобом, а тому суд їх дії кваліфікує за ст..289 ч.2 КК України.

В ст. 50 КК України встановлено, що покарання є заходом примусу, яке застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Згідно до ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права». У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд в повній мірі враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме те, що останній вчинив тяжкий злочин, всі конкретні обставини по справі, дані про особу обвинуваченого, який до кримінальної відповідальності притягується вперше, працює, по місцю роботи та проживання характеризується позитивно, має на утриманні малолітню дитину, лікування від алкоголізму та наркоманії не потребує, його вік та стан здоров`я.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 колегія суддів визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 колегія суддів не вбачає.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд в повній мірі враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме те, що останній вчинив тяжкий злочин, всі конкретні обставини по справі, дані про особу обвинуваченого, який на час вчинення злочину в силу ст..89 КК України був не судимий, працює, по місцю роботи та проживання характеризується позитивно, має на утриманні малолітню дитину, лікування від алкоголізму та наркоманії не потребує, його вік та стан здоров`я.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 колегія суддів визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 колегія суддів визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням вище викладеного колегія судів вважає, що обвинуваченим потрібно призначити покарання необхідне і достатнє для їх виправлення та попередження нових злочинів у межах санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин у виді позбавлення волі.

Враховуючи дані, що характеризують обвинувачених, характер та тяжкість вчиненого ними злочину, суд підстав для застосування ст..69 КК України та призначення обвинуваченим більш м`яких покарань, що не передбачені санкцією ч.2 ст.289 КК України не вбачає.

Зважаючи на те, що обвинувачені у вчиненому щиро розкаялися, сприяли розкриттю злочину, добровільно відшкодували потерпілому спричинені збитки, мають на утриманні малолітніх дітей, то суд приходить до переконання, що виправлення обвинувачених можливе без ізоляції їх від суспільства та вважає за необхідне звільнити обвинувачених від відбування покарання з випробуванням, в порядку передбаченому ст..ст.75,76 КК України.

Відповідно до ст..124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Враховуючи викладене, з обвинувачених на користь держави необхідно стягнути витрати на проведення дактилоскопічної експертизи, які склали 351,84 грн.

Враховуючи визначену судом міру покарання, а також належну процесуальну поведінку обвинувачених, суд не вбачає ризиків, передбачених ст.177 КПК України для обрання відносно обвинувачених запобіжних заходів до набрання вироком законної сили.

Долю речових доказів необхідно визначити відповідно до вимог ст.. 100 КПК України.

Керуючись ст..ст.373 375 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_6 у вчиненні злочину передбаченого ст.289 ч.2 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст..ст. 75, 76 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 рік, поклавши на нього під час іспитового строку наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Визнати винуватим ОСОБА_7 у вчиненні злочину передбаченого ст.289 ч.2 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст..ст. 75, 76 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 рік , поклавши на нього під час іспитового строку наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 175 грн. 92 коп. витрачених на проведення дактилоскопічної експертизи по кримінальному провадженню.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави 175 грн. 92 коп. витрачених на проведення дактилоскопічної експертизи по кримінальному провадженню.

Речові докази по справі: автомобіль «ЗАЗ DAEWOO" д.н. НОМЕР_1 залишити у володінні та користуванні власника - ОСОБА_9 ; мобільний телефон «Nokia 206» синього кольору, який переданий на зберігання до камери зберігання речових доказів ВП №2 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області - повернути власнику ОСОБА_7 ; сліди пальців рук та рекламний проспект, які виявлені та вилучені 19.02.2017 року під час огляду салону автомобіля «ЗАЗ DAEWOO" д.н. НОМЕР_1 та які знаходиться на зберіганні в камері зберігання речових доказів ВП №2 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області знищити.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги, яка подається через Крюківський районний суд м.Кременчука Полтавської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Подання апеляційної скарги на вирок зупиняє набрання ним законної сили.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Судові рішення суду апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту їх проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченим і прокурору та надіслати потерпілому, який не був присутнім в судовому засіданні.

Обвинуваченим, їх захиснику та потерпілому роз`яснити їх право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3