Доманівський районний суд Миколаївської області
Справа № 475/282/19
Провадження № 1-кп/475/84/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.03.2019смт. Доманівка

Доманівський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючої - судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

потерпілого : ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду смт. Доманівка кримінальне провадження відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Алма-Алта Республіка Казахстан, українця, громадянина України, не працюючого, в силу ст.89 КК України раніше не судимого, одруженого, освіта неповна середня, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 виданий Доманівським РВ УМВС України в Миколаївській області від 06.11.1996 року, ідентифікаційний номер платника податків: НОМЕР_2 ,

обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч 1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

01.11.2018 близько 19:00 год. ОСОБА_5 керуючи гужовою повозкою, рухався по вулиці Садова в с. Мостове Доманівського району Миколаївської області у напрямку смт. Доманівка Миколаївської області. Рух здійснював по своїй смузі руху з правим бічним інтервалом 0,9 м. від осі правого переднього колеса та 0,95 м. від осі правого заднього колеса до правого краю проїзної частини у напрямку руху смт. Доманівка.

У цей час ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно несправним автомобілем «ВАЗ- 2108» державний номер « НОМЕР_3 », рухався у зустрічному напрямку, з увімкненими фарами головного освітлення в положенні ближнього світла, зі швидкістю 70 км/год., на відстані 108 м. від гужової повозки ОСОБА_5 виїхав на зустрічну смугу руху та маючи технічну можливість попередити ДТП, всупереч п.12.1 Правил дорожнього руху України «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан

транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», а також п.п.13.1, 13.3, 12.3 Правил дорожнього руху України, а саме: «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди», «Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу», «Під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху», жодних заходів не вжив та знаходячись в межах смуги руху гужового возу допустив зіткнення передньою лівою частиною (лівою частиною накладки переднього бамперу, лівою фарою головного світа та передньою кромкою крила переднього лівого колеса) до передньої лівої частини гужового возу (переднього лівого колеса) з подальшим розвитком контактування частинами кузову автомобіля та возу.

Дії водія автомобіля «ВАЗ 2108» р/н « НОМЕР_3 » ОСОБА_4 передуючи ДТП, не відповідали вимогам п.п. 12.1, 12.3, 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху України.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди, водій гужового возу ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у виді перелому лівого надколінка, рваної рани лівої гомілки, садна і гематоми області лівого колінного суглобу. Дані тілесні ушкодження могли утворитися вказаний вище строк від дії тупого (их) твердого (их) предмету (ів), можливо при обставинах ДТП і відносяться до категорії середньої ступені тяжкості як ті, що потягли за собою тривалий розлад здоров`я.

Своїми діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України , тобто порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Під час проведення досудового розслідування між підозрюваним ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 була укладена угода про примирення від 07 березня 2019 року, згідно якої ОСОБА_4 беззастережно визнає свою вину в скоєнні даного кримінального правопорушення. Матеріальну шкоду, спричинену злочином, обвинувачений зобов`язується відшкодувати до 01.07.2019 року. Сторони узгодили покарання обвинуваченому у виді обмеження волі строком на 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком на один рік без визначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами . Претензій морального характеру потерпілий ОСОБА_5 до ОСОБА_4 не має.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому ОСОБА_4 та потерпілому ОСОБА_5 .

Розглядаючи в порядку п. 1 ч.3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження данної угоди про примирення, суд виходить із наступного.

Відповідно до ст..ст. 468, 469 КПК України , угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що він повністю розуміє характер обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України . Крім того зазначив, що розуміє надані йому законом права, а також розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України , наслідки її невиконання, передбачені ст.. 476 КПК України , та згоден з видом покарання, яке до нього буде застосоване в результаті затвердження угоди про примирення та наполягає на затвердженні вищезазначеної угоди.

Потерпілий ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні пояснив, що йому зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення, визначені ст.. 473 КПК України та просить затвердити угоду.

Заслухавши пояснення обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , думку прокурора, яка не заперечувала проти затвердження угоди, суд вважає, що укладення сторонами угоди про примирення є добровільним, а також те, що обвинувачений розуміє положення ч. 5 ст. 474 КПК України , а потерпілий - наслідки затвердження угоди , передбачені ст. 473 КПК України

Суд переконався у добровільності укладення сторонами угоди і що угода не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин ніж, ті, які передбачені в угоді.

Дослідивши надану суду угоду про примирення, врахувавши думку учасників судового розгляду, суд приходить до висновку, що угода відповідає вимогам ст.. 471 КПК України та містить визначену сторонами міру покарання, яка відповідає закону України про кримінальну відповідальність за вчинене обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, і вважає достатніми наявних всіх правових підстав для затвердження цієї угоди про примирення.

Керуючись ст. . 373 , 374 КПК України , суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду від 07 березня 2019 року про примирення між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 по кримінальному провадженню №0000475 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України .

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України і призначити покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік, без визначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбуття призначеного покарання з випробуванням, встановивши засудженому іспитовий строк в 1 (один) рік, зобов`язавши його відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави в особі Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру судові витрати за проведення судових експертиз в загальному розмірі 5863 грн (експертизи №№ 19-113, 780, 779)

Речові докази у виді :

легковийо автомобіль «ВАЗ-2108», реєстраційний номер « НОМЕР_3 », який переданий на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_4 -повернути власнику;

гужовий віз, який переданий на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_5 - повернути власнику.

лакофарбовий слід поміщений до спеціального пакету №4417963, який передано на зберігання до камери зберігання речових доказів Доманівського ВП знищити, як такий що не має цінності

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Доманівський районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.3 ст. 394 КПК України .

Суддя ОСОБА_1