Провадження №1-кп/638/184/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2019 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовозобов`язаного, з середньо-спеціальною освітою, розлученого, має доньок ОСОБА_6 , 2012 року народження та ОСОБА_7 , 2009 року народження, до арешту працював за трудовою угодою на будівництві, зареєстрований: АДРЕСА_1 , судимого Зміївським районним судом Харківської області 15.11.2017 року за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Солдат ОСОБА_5 призваний на військову службу під час мобілізації та проходив її у ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ), наказом командира військової частини НОМЕР_1 №140 ос від 07 травня 2015 року був зарахований до списків особового складу вказаної військової частини та призначений на посаду кулеметника 2 групи відділення БТР військової частини НОМЕР_1 .

Положеннями ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що особливий період настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію, а згідно Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» № 15/2015 від 14 січня 2015 року оголошено її проведення протягом 2015 року у три черги протягом 210 діб із дня набрання чинності даного Указу Президента.

Відповідно до вимог ст.ст. 1,2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 2, 9, 11, 16, 127, 128, 218-220 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, солдат ОСОБА_5 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України. Крім цього, згідно положень ст.ст. 17, 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Однак, солдат ОСОБА_5 , в порушення вищевказаних норм 02 червня 2015 року вирішив стати на злочинний шлях та самовільно залишити військову частину.

Реалізуючи свій злочинний умисел, обвинувачений діючи умисно, з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби в умовах особливого періоду, 02 червня 2015 року приблизно о 04:00, в порушення ст.ст. 11, 16, 127, 128, 130, 216-220 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, без поважних на те причин та без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , розташовану: АДРЕСА_2 , та до 05 червня 2015 року до місця и не повертався, а отриманий у зв`язку із цим вільний час використовував на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, підтвердив зазначені обставини справи та пояснив, що злякався проходити службу через наявність двох дітей, а тому втік з військової служби та поїхав додому.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 не оспорює фактичні обставини справи, і як встановлено судом, правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду та роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують його особу.

Оцінивши зібрані у справі докази, як з точки зору допустимості так і з точки зору достовірності, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні доведена повністю, а його умисні дії суд кваліфікує за ч.4 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого є його щире каяття у вчиненому.

Згідно ст. 67 КК України обставини, що обтяжують покарання - відсутні.

При обранні міри покарання обвинуваченому, суд враховує наступні обставини справи: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 407 КК України, який віднесений кримінальним законом до категорії тяжких злочинів, його особу, який розлучений, має доньок ОСОБА_6 , 2012 року народження та ОСОБА_7 , 2009 року народження, до арешту працював за трудовою угодою на будівництві, раніше судимий, на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, поведінку після вчинення злочину, ставлення його до вчиненого, та відповідно до вимог ст. 65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вважає, що з метою перевиховання та виправлення обвинуваченого, суд призначає покарання в межах санкції ч.4 ст. 407 КК України. Оскільки вироком Зміївського районного суду Харківської області від 15.11.2017 року ОСОБА_5 визнано винним та засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України при вирішенні покарання суд застосовує положення ч.4 ст.70 КК України. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
Строк відбування покарання необхідно рахувати з дня затримання, а саме: з 11.07.2017 року.
Речові докази по справі відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років і 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, з урахуванням призначеного вироком Зміївського районного суду м.Харкова від 15.11.2017 року за ч. 3 ст. 185 КК України, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70, 72 КК України зарахувати ОСОБА_5 в строк відбуття покарання за цим вироком, покарання частково відбуте ним за вироком Зміївського районного суду Харківської області від 15.11.2017 року.
Строк відбування покарання рахувати з 11.07.2017 року.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з моменту проголошення.

Головуючий