Справа №574/1027/18 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/285/19 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 574/1027/18 за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 12 листопада 2018 року, за яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Суми, мешканка АДРЕСА_1 , раніше судима

визнана винною за ч.1 ст.185 КК України,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8

обвинуваченої ОСОБА_9

захисника адвоката ОСОБА_10 ,

ВСТАНОВИЛА:

В поданій апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_6 просить змінити вирок суду та призначити їй покарання із застосуванням ст.69 КК, оскільки встановивши наявність декількох обставин, які пом`якшують покарання, суд першої інстанції повинен був призначити їй покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч.1 ст.185 КК.

Вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 12.11.2018 ОСОБА_9 визнана винною за ч.1 ст.185 КК і їй призначене покарання у виді арешту на строк 3 місяці. На підставі ч.1 ст.71 КК, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Білопільського районного суду Сумської області від 25.09.2017 та призначене остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 1 місяць.

Відповідно до вироку суду, 25.07.2018 близько 23 год. 00 хв. ОСОБА_9 , знаходячись в приміщенні буд. АДРЕСА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, таємно викрала належні ОСОБА_11 грошові кошти в сумі 2000 грн., чим завдала потерпілому майнової шкоди.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи обвинуваченої ОСОБА_9 та її захисника ОСОБА_10 , які підтримали апеляційну скаргу, просили змінити вирок суду та пом`якшити покарання, доводи прокурора ОСОБА_8 про залишення судового рішення без змін, а апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказана вище апеляційна скарга обвинуваченої задоволенню не підлягає з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК, за обставин, викладених у вироку, в апеляційній скарзі не оскаржуються.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченої про призначення їй покарання із застосуванням ст.69 КК, то колегія суддів вважає їх необгрунтованими і такими, що не заслуговують на увагу, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і не ґрунтуються на вимогах закону України про кримінальну відповідальність.

Так, положеннями ст.ст.50 і 65 КК визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, а також відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи при цьому ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Зазначені загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору покарання, ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання

З огляду на ці положення кримінального закону при призначенні покарання суд має враховувати не тільки межі караності діяння, встановлені у відповідній санкції статті Особливої частини КК, а й норми Загальної частини цього Кодексу, в яких регламентуються цілі, система покарань, підстави, порядок та особливості застосування окремих його видів, а також регулюються питання, пов`язані з призначенням покарання, що можуть вплинути на вибір (обрання) судом певних його виду і розміру, в тому числі й ті положення, що передбачені ч.1 ст.69 КК.

Відповідно до вимог ч.1 ст.69 КК, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Як вбачається з матеріалів даного кримінального провадження, при призначенні обвинуваченій ОСОБА_9 покарання, суд першої інстанції, дотримуючись вимог кримінального закону, врахував як ступінь тяжкості вчиненого останньою злочину, який згідно ст.12 КК є злочином невеликої тяжкості, так і обставини, які його пом`якшують, зокрема повне визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданих збитків. Обставиною, яка обтяжує покарання, судом визнано вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння. Також судом врахована досудова доповідь органу з питань пробації, згідно якої виправлення ОСОБА_9 без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити дуже високу небезпеку для суспільства (у тому числі для окремих осіб).

Взявши до уваги усі зазначені обставини, в тому числі й ті, на які посилається обвинувачена у апеляційній скарзі, особу винної, її відношення до вчиненого, суд першої інстанції прийшов цілком обґрунтованого висновку про можливість призначення покарання у виді арешту на строк 3 місяці, тобто у виді та в межах розміру, передбаченого санкцією ч.1 ст.185 КК.

Враховуючи викладене, будь-яких законних підстав для призначення ОСОБА_9 покарання із застосуванням положень ст.69 КК колегією суддів не встановлено, оскільки незважаючи на наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання, все ж таки ці обставини істотно не знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченою злочину. При цьому, слід зазначити, що ОСОБА_9 вчинила даний злочин в період відбування покарання (з випробуванням з іспитовим строком), встановленого їй вироком Білопільського районного суду Сумської області від 25.09.2017, що фактично і стало підставою для призначення обвинуваченій остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 1 місяць (за сукупністю вироків), яке є більшим від покарання, призначеного за новий злочин та від невідбутої частини покарання за попереднім вироком суду (ч.ч.1 і 4 ст.71 КК).

Таким чином, враховуючи вказані вище обставини кримінального провадження та вимоги ст.65 КК, колегія суддів вважає, що при визначенні обвинуваченій виду та розміру покарання, суд першої інстанції дотримався загальних засад призначення кримінального покарання, зокрема принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, в повній мірі врахував ст.ст.65-67 і 71 КК, що знайшло своє відображення у вироку з наведенням відповідних мотивів, тому призначене покарання відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, характеру й тяжкості вчиненого діяння, є справедливим за своїм видом і розміром, а також необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_9 і попередження нових злочинів.

На підставі викладеного, колегія суддів не вбачає будь-яких законних підстав для зміни вироку суду, як про це поставлене питання в апеляційній скарзі обвинуваченою, оскаржене судове рішення є належним чином обґрунтованим та вмотивованим, внаслідок чого воно підлягає залишенню без змін, а сама апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418 і 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 12 листопада 2018 року відносно ОСОБА_12 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 на цей вирок без задоволення.

Запобіжний захід ОСОБА_6 залишити тримання під вартою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженою, яка тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення їй копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4