У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.07.2018 Справа №607/12655/18

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , розглянувши клопотання прокурора відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 , про продовження строку обов`язків, передбачених ст.194 КПК України та продовження строку тримання під домашнім арештом щодо підозрюваного

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Березівки Роздольнецького району АРК, українця, громадянина України, з вищою освітою, тимчасово непрацюючого, проживаючого по АДРЕСА_1 , інспектора взводу №2 роти №2 батальйону №4 управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.28 ч.3 ст.365, ч.1 ст.119 КК України,-

В С Т А Н О В И В :
Прокурор відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 , в межах кримінального провадження №0000050 від 09.02.2018 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 28 ч. 3 ст. 365, ч. 1 ст. 119 КК України, звернувся до слідчого судді із клопотанням про продовження строку обов`язків, передбачених ст.194 КПК України та продовження строку тримання під домашнім арештом щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якому просить продовжити строк домашнього арешту щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,, терміном на 30 днів із застосуванням електронного засобу контролю та з обмеженням права покидати без дозволу слідчого, який здійснює досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, прокурора чи суду місце постійного проживання цілодобово; покласти на підозрюваного наступні обов`язки: прибувати до слідчого в ОВС СВ прокуратури Тернопільської області ОСОБА_8 або іншого слідчого в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом; не відлучатись із населеного пункту, де він зареєстрований та проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду цілодобово; утримуватися від спілкування із свідками у кримінальному провадженні, іншими підозрюваними та працівниками управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України; здати на зберігання до відповідного органу державної влади (у разі наявності) свій паспорт для виїзду закордон.

Як вбачається з клопотання та доданих до нього матеріалів: слідчим відділом прокуратури Тернопільської області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000050 від 09.02.2017 року за підозрою працівників Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_4 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 28 ч. 3 ст. 365, ч. 1 ст. 119 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до наказу № 154 о/с від 10.06.2016, працюючи на посаді інспектора взводу №2 роти №2 батальйону №4 управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (надалі УПП у Львівській області ДПП НП України) маючи спеціальне звання - лейтенант поліції, здійснюючи функції представника влади, тобто будучи службовою особою, та в силу ст.ст. 3, 7, 18, Закону України Про Національну поліцію (надалі - Закон) № 580-VIII від 02.07.2015, маючи обов`язки неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати права і свободи людини, а згідно вимог ст. 23 Закону володіючи повноваженнями здійснювати превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; вживати заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняти виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; вживати заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення та, на підставі положень Розділу 5 Закону, будучи наділеним правом на застосування поліцейських превентивних заходів та заходів примусу, 09.02.2018, перебуваючи на службі та при виконанні службових обов`язків, діючи у групі із співробітниками працівниками УПП у Львівській області ДПП НП України ОСОБА_10 , ОСОБА_12 ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9 умисно перевищив свої службові повноваження тобто вчинив дії, які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, що супроводжувалось насильством, застосуванням спеціальних засобів та болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями та спричинило тяжкі наслідки за наступних обставин.

Так, ОСОБА_9 з 17.00 год. 08.02.2018 заступив на службу у складі екіпажу Т1, що входить до так званої тактичної групи УПП у Львівській області ДПП НП України, згідно розстановки сил та засобів тактичної групи УПП у Львівській області ДПП НП України, затвердженого заступником начальника начальником ВЧС УПП у Львівській області Департаменту патрульної поліції, спільно із ОСОБА_10 (керівник групи та екіпажу), ОСОБА_14 і ОСОБА_4

09.02.2018, близько 00.30 год., екіпаж Т1 на службовому автомобілі поліції марки «Mitsubishi Outlender», реєстраційний номер НОМЕР_1 , а також екіпаж цієї ж так званої тактичної групи Т2, до складу якого входили працівники УПП у Львівській області ДПП НП України ОСОБА_15 (керівник екіпажу), ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 та ОСОБА_13 , на службовому автомобілі поліції марки «Mitsubishi Outlender», реєстраційний номер НОМЕР_2 прибули у центральну частину міста Львова до ТЦ Магнус, після чого усі вказані працівники поліції спільно, без будь-якої видимої службової необхідності, не отримавши жодної заяви чи повідомлення про вчинені, або такі що готуються, правопорушення, або вказівки керівництва, спільно прийняли рішення зайти в заклад Національна лотерея, що розташований по вул. Куліша, 4, у м. Львові. При цьому усі працівники поліції були одягнені у форменний одяг, мали при собі табельну вогнепальну зброю та спецзасоби.

Зайшовши до вказаного закладу, не повідомивши його адміністрацію, а також присутніх у закладі осіб, про проведення у його приміщенні поліцейських заходів, ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , ОСОБА_4 , ОСОБА_15 ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 та ОСОБА_13 , розійшлися по залу та всупереч положенням ч. 2 ст. 30 Закону, не здійснюючи при зазначених обставинах діяльності по охороні прав і свобод людини, запобіганню загрозам публічній безпеці і порядку, чи припиненню їх порушення, а також всупереч положенням ч. 2 ст. 34 цього ж Закону, не володіючи будь-якими, а тим більше достатніми, підставами вважати, що особи, які перебувають у закладі Національна лотерея, мають при собі речі, обіг яких заборонено чи обмежено або які становлять загрозу життю чи здоров`ю таких осіб або інших осіб, тобто явно виходячи за межі наданих їм прав та повноважень, розпочали проводити поверхневу перевірку окремих осіб, які знаходились у приміщенні.

При цьому, ОСОБА_9 підійшов до ОСОБА_17 , який перебував за лотерейним терміналом, та, всупереч положенням ч. 2 ст. 30 і ч. 2 ст. 34 Закону, повідомив останнього, що проведе його поверхневу перевірку, при цьому, порушуючи положення ч. 2 ст. 31 Закону, а саме - не довівши до відома ОСОБА_17 про причини застосування до нього превентивних заходів, а також не проінформувавши його про нормативно-правові акти, на підставі яких застосовуються такі заходи.

Порушуючи вказані вище положення Закону та явно виходячи за межі наданих йому прав та повноважень, ОСОБА_9 запропонував ОСОБА_17 добровільно викласти наявні у нього речі, після чого останній, незважаючи на незаконність вимоги працівника поліції, добровільно виклав речі, які перебували у його кишенях на стіл лотерейного терміналу.

Продовжуючи свої незаконні дії, які явно виходили за межі наданих йому прав та повноважень, ОСОБА_9 , всупереч положенням ч. 1 ст. 34 Закону, розпочав промацувати верхній одяг ОСОБА_17 з внутрішньої сторони, чим фактично розпочав проводити його особистий обшук, не будучи особою уповноваженою проводити обшук і не маючи на те будь-яких законних підстав, після чого ОСОБА_9 , зауваживши, що останній своєю рукою кинув собі до рота предмет, який до того перебував у лівій внутрішній кишені його куртки, обурившись такою поведінкою ОСОБА_17 та діючи на ґрунті раптового виниклого неприязного ставлення до ОСОБА_17 та продовжуючи дії, що явно виходили за межі наданих йому прав та повноважень, за відсутності підстав, передбачених ч.1 ст.44, ч.3 ст.45 Закону ОСОБА_9 у групі осіб з ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 незаконно застосували до ОСОБА_17 фізичну силу, порушуючи при цьому порядок її застосування, передбачений ч. 1 ст. 43 Закону, а саме не попередивши заздалегідь ОСОБА_17 про свої наміри.

Так, ОСОБА_9 , руками утримував ОСОБА_17 за капюшон куртки та ліву руку, після чого до його незаконних дій стосовно ОСОБА_17 , які супроводжувались насильством, приєднались інші працівники поліції, зокрема ОСОБА_10 допомагав ОСОБА_9 утримувати ОСОБА_17 , а ОСОБА_4 з метою подолання нібито опору потерпілого, перевищуючи свої службові повноваження, умисно наніс удар ОСОБА_17 правою рукою в грудну клітку, від чого останній почав падати, однак ОСОБА_9 утримував його за шию лівою рукою зігнутою у лікті, після чого ОСОБА_4 схопив ОСОБА_17 за голову, намагаючись підняти його обличчя вгору. У подальшому, явно виходячи за межі наданих їм прав та повноважень, продовжуючи безпідставно і незаконно застосовувати до ОСОБА_17 фізичну силу, а фактично вчиняючи щодо ОСОБА_17 незаконні насильницькі дії, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 і ОСОБА_4 утримували ОСОБА_17 за руки та одяг, а ОСОБА_13 і ОСОБА_12 , приєднавшись до вказаних незаконних дій, почали викручувати руки ОСОБА_17 за спину, після чого повалили його на землю.

Внаслідок описаних дій вказаних вище працівників поліції, що супроводжувалися насильством, що завдало потерпілому фізичну біль та страждання предмет, який перебував у порожнині рота ОСОБА_17 , перемістився до його дихальних шляхів, що спричинило подальший розвиток у нього механічної асфіксії.

Надалі, незважаючи на те, що ОСОБА_17 перебував на підлозі у безпорадному та знерухомленому стані, а працівникам поліції було достовірно відомо про погіршення самопочуття ОСОБА_17 та перебування у його ротовій порожнині стороннього предмета, не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, хоча в даному випадку повинні були і могли їх передбачити, а саме спричинення шкоди життю та здоров`ю ОСОБА_17 , перевищуючи свої службові повноваження та продовжуючи свої незаконні дії, ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 утримували ОСОБА_17 у лежачому положенні, який на той час перебував при свідомості, чим позбавили його можливості самодопомоги тобто самостійно вийняти сторонній предмет із ротової порожнини.

Продовжуючи свої незаконні дії, які явно виходили за межі наданих їм прав та повноважень, супроводжуючи їх насильством, незважаючи на усвідомлення факту погіршення стану здоров`я ОСОБА_17 та необхідність надання йому невідкладної та своєчасної медичної допомоги, про що працівників поліції також повідомив і невстановлений досудовим розслідуванням відвідувач закладу Національна лотерея, ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 одразу припідняли ОСОБА_17 від підлоги та кинули його знову на неї, а ОСОБА_12 вдарив його кулаком у спину, тим самим своїми діями спричинивши йому фізичний біль.

При вказаних обставинах, враховуючи розвиток механічної асфіксії від стороннього предмету, який потрапив у його дихальні шляхи, а також спричиненого фізичного болю, ОСОБА_17 почав видавати звуки крику та плачу, з порушеннями артикуляції мови та тембру і тональності голосу, однак працівниками поліції, незважаючи на явну загрозу здоров`ю ОСОБА_17 , будь-яких дій щодо надання йому медичної допомоги ОСОБА_17 не розпочато, натомість, всупереч положенням ст. 45 Закону, незважаючи на те, що останній намагався вчинити дії по самодопомозі, а саме вийняти сторонній предмет, який перекривав його дихальні шляхи, ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 не маючи на те, законних підстав, застосували спеціальний засіб, а саме одягнули на руки ОСОБА_17 одноразові пластикові засоби стримуючої дії, чим позбавили його можливості самостійно вжити заходів до врятування свого життя.

У подальшому, до ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 підійшли ОСОБА_4 , ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , котрі також усвідомлювали наявну загрозу життю ОСОБА_17 , однак приєднались до дій по утриманню останнього, чим продовжили позбавлення його можливості самостійно вжити заходів до врятування свого життя, хоча внаслідок своїх рухів у подальшому ОСОБА_17 зміг вивільнити свої руки та міг самостійно позбавитися від стороннього предмета, який закривав його дихальні шляхи.

Продовжуючи свої незаконні дії, які явно виходили за межі наданих прав і повноважень та супроводжувались насильством, усвідомлюючи явну загрозу здоров`ю ОСОБА_17 та необхідність надання йому невідкладної медичної допомоги, не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, хоча в даному випадку повинні були і могли передбачити смерть ОСОБА_17 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , будь-яких дій до наданню допомоги ОСОБА_17 не вчинили, натомість безпідставно продовжували утримувати ОСОБА_17 , позбавляючи його можливості самостійно позбавитися від стороннього предмета, який закривав його дихальні шляхи, при цьому ОСОБА_11 повторно, всупереч положенням ст. 45 Закону, застосовано до ОСОБА_17 одноразові пластикові засоби стримуючої дії.

Внаслідок описаних незаконних насильницьких дій ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 і ОСОБА_11 по безпідставному застосуванню фізичної сили та спецзасобу до ОСОБА_17 , позбавленню його можливості надати собі самодопомогу та звільнити дихальні шляхи від стороннього предмету, які явно виходили за межі наданих працівникам поліції прав і повноважень, спричинено смерть ОСОБА_17 внаслідок механічної обтураційної асфіксії від закриття просвіту дихальних шляхів стороннім предметом - прозорим поліетиленовим пакетом у зім`ятому стані, що завдало матеріальної шкоди потерпілим у кримінальному провадженні, пов`язану з організацією поховання ОСОБА_17 та відповідних витрат на це в сумі 221990 грн., що більше ніж у двісті п`ятдесят разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян та згідно п. 4 примітки до ст. 364 КК України вважається тяжкими наслідками.

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у перевищенні влади або службових повноважень, тобто умисному вчиненні працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, які супроводжувалися насильством, застосуванням спеціальних засобів та болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування, які спричинили тяжкі наслідки, вчинених у групі осіб, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28 ч. 3 ст. 365 КК України.

Крім того, інспектор взводу по обслуговуванню доріг державного значення батальйону № 3 УПП у Львівській області ДПП НП України ОСОБА_9 з 17.00 год. 08.02.2018 заступив на службу у складі екіпажу Т1, що входить до так званої тактичної групи УПП у Львівській області ДПП НП України, функціонування якої не регламентоване жодними нормативно-правовими актами, спільно із ОСОБА_10 (керівник групи та екіпажу), ОСОБА_14 і ОСОБА_4

09.02.2018, близько 00.30 год., екіпаж Т1 на службовому автомобілі поліції марки «Mitsubishi Outlender», реєстраційний номер НОМЕР_1 , а також екіпаж цієї ж так званої тактичної групи Т2, до складу якого входили працівники УПП у Львівській області ДПП НП України ОСОБА_15 (керівник екіпажу), ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 та ОСОБА_13 , на службовому автомобілі поліції марки «Mitsubishi Outlender», реєстраційний номер НОМЕР_2 прибули у центральну частину міста Львова до ТЦ Магнус, після чого усі вказані працівники поліції спільно, без будь-якої видимої службової необхідності, не отримавши жодної заяви чи повідомлення про вчинені, або такі що готуються, правопорушення, або вказівки керівництва, спільно прийняли рішення зайти в заклад Національна лотерея, що розташований по вул. Куліша, 4, у м. Львові. При цьому усі працівники поліції були одягнені у форменний одяг, мали при собі табельну вогнепальну зброю та спецзасоби.

Зайшовши до вказаного закладу, не повідомивши його адміністрацію, а також присутніх у закладі осіб, про проведення у його приміщенні поліцейських заходів, ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , ОСОБА_4 , ОСОБА_15 ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 та ОСОБА_13 , розійшлися по залу та всупереч положенням ч. 2 ст. 30 Закону, не здійснюючи при зазначених обставинах діяльності по охороні прав і свобод людини, запобіганню загрозам публічній безпеці і порядку, чи припиненню їх порушення, а також всупереч положенням ч. 2 ст. 34 цього ж Закону, не володіючи будь-якими, а тим більше достатніми, підставами вважати, що особи, які перебувають у закладі Національна лотерея, мають при собі речі, обіг яких заборонено чи обмежено або які становлять загрозу життю чи здоров`ю таких осіб або інших осіб, тобто явно виходячи за межі наданих їм прав та повноважень, розпочали проводити поверхневу перевірку окремих осіб, які знаходились у приміщенні.

При цьому, ОСОБА_9 підійшов до ОСОБА_17 , який перебував за лотерейним терміналом, та, всупереч положенням ч. 2 ст. 30 і ч. 2 ст. 34 Закону, повідомив останнього, що проведе його поверхневу перевірку, при цьому, порушуючи положення ч. 2 ст. 31 Закону, а саме - не довівши до відома ОСОБА_17 про причини застосування до нього превентивних заходів, а також не проінформувавши його про нормативно-правові акти, на підставі яких застосовуються такі заходи.

Порушуючи вказані вище положення Закону та явно виходячи за межі наданих йому прав та повноважень, ОСОБА_9 запропонував ОСОБА_17 добровільно викласти наявні у нього речі, після чого останній, незважаючи на незаконність вимоги працівника поліції, добровільно виклав речі, які перебували у його кишенях на стіл лотерейного терміналу.

Продовжуючи свої незаконні дії, які явно виходили за межі наданих йому прав та повноважень, ОСОБА_9 , всупереч положенням ч. 1 ст. 34 Закону, розпочав промацувати верхній одяг ОСОБА_17 з внутрішньої сторони, чим фактично розпочав проводити його особистий обшук, не будучи особою уповноваженою проводити обшук і не маючи на те будь-яких законних підстав, після чого ОСОБА_9 , зауваживши, що останній своєю рукою кинув собі до рота предмет, який до того перебував у лівій внутрішній кишені його куртки, обурившись такою поведінкою ОСОБА_17 та діючи на ґрунті раптового виниклого неприязного ставлення до ОСОБА_17 та продовжуючи дії, що явно виходили за межі наданих йому прав та повноважень, за відсутності підстав, передбачених ч.1 ст.44, ч.3 ст.45 Закону ОСОБА_9 у групі осіб з ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 незаконно застосували до ОСОБА_17 фізичну силу, порушуючи при цьому порядок її застосування, передбачений ч. 1 ст. 43 Закону, а саме не попередивши заздалегідь ОСОБА_17 про свої наміри.

Так, ОСОБА_9 , руками утримував ОСОБА_17 за капюшон куртки та ліву руку, після чого до його незаконних дій стосовно ОСОБА_17 , які супроводжувались насильством, приєднались інші працівники поліції, зокрема ОСОБА_10 допомагав ОСОБА_9 утримувати ОСОБА_17 , а ОСОБА_4 з метою подолання нібито опору потерпілого, перевищуючи свої службові повноваження, умисно наніс удар ОСОБА_17 правою рукою в грудну клітку, від чого останній почав падати, однак ОСОБА_9 утримував його за шию лівою рукою зігнутою у лікті, після чого ОСОБА_4 схопив ОСОБА_17 за голову, намагаючись підняти його обличчя вгору. У подальшому, явно виходячи за межі наданих їм прав та повноважень, продовжуючи безпідставно і незаконно застосовувати до ОСОБА_17 фізичну силу, а фактично вчиняючи щодо ОСОБА_17 незаконні насильницькі дії, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 і ОСОБА_4 утримували ОСОБА_17 за руки та одяг, а ОСОБА_13 і ОСОБА_12 , приєднавшись до вказаних незаконних дій, почали викручувати руки ОСОБА_17 за спину, після чого повалили його на землю.

Внаслідок описаних дій вказаних вище працівників поліції, що супроводжувалися насильством, що завдало потерпілому фізичну біль та страждання предмет, який перебував у порожнині рота ОСОБА_17 , перемістився до його дихальних шляхів, що спричинило подальший розвиток у нього механічної асфіксії.

Надалі, незважаючи на те, що ОСОБА_17 перебував на підлозі у безпорадному та знерухомленому стані, а працівникам поліції було достовірно відомо про погіршення самопочуття ОСОБА_17 та перебування у його ротовій порожнині стороннього предмета, не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, хоча в даному випадку повинні були і могли їх передбачити, а саме спричинення шкоди життю та здоров`ю ОСОБА_17 , перевищуючи свої службові повноваження та продовжуючи свої незаконні дії, ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 утримували ОСОБА_17 у лежачому положенні, який на той час перебував при свідомості, чим позбавили його можливості самодопомоги тобто самостійно вийняти сторонній предмет із ротової порожнини.

Продовжуючи свої незаконні дії, які явно виходили за межі наданих їм прав та повноважень, супроводжуючи їх насильством, незважаючи на усвідомлення факту погіршення стану здоров`я ОСОБА_17 та необхідність надання йому невідкладної та своєчасної медичної допомоги, про що працівників поліції також повідомив і невстановлений досудовим розслідуванням відвідувач закладу Національна лотерея, ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 одразу припідняли ОСОБА_17 від підлоги та кинули його знову на неї, а ОСОБА_12 вдарив його кулаком у спину, тим самим своїми діями спричиняючи йому фізичний біль.

При вказаних обставинах, враховуючи розвиток механічної асфіксії від стороннього предмету, який потрапив у його дихальні шляхи, а також спричиненого фізичного болю, ОСОБА_17 почав видавати звуки крику та плачу, з порушеннями артикуляції мови та тембру і тональності голосу, однак працівниками поліції, незважаючи на явну загрозу здоров`ю ОСОБА_17 , будь-яких дій щодо надання йому медичної допомоги ОСОБА_17 не розпочато, натомість, всупереч положенням ст. 45 Закону, незважаючи на те, що останній намагався вчинити дії по самодопомозі, а саме вийняти сторонній предмет, який перекривав його дихальні шляхи, ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 не маючи на те, законних підстав, застосували спеціальний засіб, а саме одягнули на руки ОСОБА_17 одноразові пластикові засоби стримуючої дії, чим позбавили його можливості самостійно вжити заходів до врятування свого життя.

У подальшому, до ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 підійшли ОСОБА_4 , ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , котрі також усвідомлювали наявну загрозу життю ОСОБА_17 , однак приєднались до дій по утриманню останнього, чим продовжили позбавлення його можливості самостійно вжити заходів до врятування свого життя, хоча внаслідок своїх рухів у подальшому ОСОБА_17 зміг вивільнити свої руки та міг самостійно позбавитися від стороннього предмета, який закривав його дихальні шляхи.

Продовжуючи свої незаконні дії, які явно виходили за межі наданих прав і повноважень та супроводжувались насильством, усвідомлюючи явну загрозу здоров`ю ОСОБА_17 та необхідність надання йому невідкладної медичної допомоги, не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, хоча в даному випадку повинні були і могли передбачити смерть ОСОБА_17 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , будь-яких дій до наданню допомоги ОСОБА_17 не вчинили, натомість безпідставно продовжували утримувати ОСОБА_17 , позбавляючи його можливості самостійно позбавитися від стороннього предмета, який закривав його дихальні шляхи, при цьому ОСОБА_11 повторно, всупереч положенням ст. 45 Закону, застосовано до ОСОБА_17 одноразові пластикові засоби стримуючої дії.

Внаслідок описаних незаконних насильницьких дій ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 і ОСОБА_11 по безпідставному застосуванню фізичної сили та спецзасобу до ОСОБА_17 , позбавленню його можливості надати собі самодопомогу та звільнити дихальні шляхи від стороннього предмету, які явно виходили за межі наданих працівникам поліції прав і повноважень, спричинено смерть ОСОБА_17 внаслідок механічної обтураційної асфіксії від закриття просвіту дихальних шляхів стороннім предметом - прозорим поліетиленовим пакетом у зім`ятому стані.

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вбивстві через необережність, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України.

07 травня 2018 року ОСОБА_4 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 28 ч. 3 ст. 365, ч. 1 ст. 119 КК України.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 08.05.2018 року ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строк якого з відповідними покладеними на підозрюваного обов`язками закінчується 08.07.2018 року.

27 червня 2018 року заступнику прокурора області подано клопотання про продовження строків досудового розслідування до 3 місяців, яке знаходиться на вирішенні.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні у двомісячний строк слідства не надається можливим завершати оскільки необхідно провести ряд слідчий дій та отримати відповідні висновки експертиз.

Зокрема, не завершені призначені у кримінальному провадженні експертизи відеозображення та психологічна експертиза.

Необхідно провести з усіма підозрюваними слідчий експеримент. З урахуванням зібраних доказів дати остаточну правову оцінку діям підозрюваного.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема: показаннями потерпілих, показаннями свідків, протоколом огляду місця події, протоколами огляду відеозаписів, висновками експертів та іншими матеріалами кримінального провадження.

При оцінці обставин, передбачених ст.178 КПК України, досудове слідство прийшло до висновків, що: наявні докази вчинення підозрюваним ОСОБА_4 тяжкого та середньої тяжкості кримінального правопорушення є вагомими та допустимими, отриманими у встановленому КПК України порядку; у разі визнання винуватим, ОСОБА_4 загрожує покарання у вигляді позбавлення волі; вік та стан підозрюваного ОСОБА_4 дозволяє застосування до нього запобіжного заходу, пов`язаного з обмеженням волі та свободи пересування; перебування на посаді інспектора взводу №2 роти №2 управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України та наявність знайомств із службовими особами УПП у Львівській області ДПП НП України та ГУ НП у Львівській області, у тому числі керівного та оперативного складу, надають ОСОБА_4 можливість впливати на хід проведення досудового розслідування; на час досудового розслідування підозрюваний ОСОБА_4 може бути позбавлений постійного місця праці у зв`язку із ініціюванням відсторонення його від займаної посади; репутація ОСОБА_4 істотно погіршена у зв`язку з підозрою його у вчиненні тяжкого та середньої тяжкості злочину; майновий стан ОСОБА_4 , який має постійний дохід від заробітної плати, не достатній для внесення застави розміром від 20 до 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, як це передбачено п.2 ч.5 ст. 182 КПК України; раніше ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності не притягувався; раніше до ОСОБА_4 запобіжні заходи не застосовувались.

Оцінюючи особу підозрюваного та вчинені ним злочини, досудове слідство приходить до твердого переконання в наявності передбачених ст. 177 КПК України ризиків невиконання ОСОБА_4 процесуальних обов`язків, а саме: переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливу на свідків, потерпілих, інших підозрюваних у кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення.

Вказані твердження за кожним з ризиків підтверджуються тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачається покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років. Та вчиненні злочину середньої тяжкості, за який передбачається покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 5 років.

Окрім цього, ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, буде незаконно впливати на потерпілих, свідків, у тому числі з яким разом працює в УПП у Львівській області, невстановлених на даний час свідків, які були очевидцями вказаної події, з метою надання ним неправдивих показань, як в ході досудового розслідування так і судового розгляду даного кримінального провадження.

Крім цього, ОСОБА_4 , обіймаючи тривалий час посади в правоохоронних органах, буде перешкоджати встановленню істини у справі, узгоджувати свої показання з показанням інших співучасників, та осіб, які визнані свідками у справі, надавати цим особам поради з врахуванням відомих йому обставин справи, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань в ході досудового розслідування, з метою створення собі алібі щодо його непричетності до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, тим самим перешкоджаючи кримінальному провадженню та вчиняючи інші кримінальні правопорушення.

Вказане підтверджується показаннями потерпілих, свідків, а також тим що після вчинення кримінального правопорушення працівниками поліції вживались заходи до знищення відеозаписів з приміщення закладу «Національна лотерея» по вул..Куліша, 4, в м.Львові, на яких задокументовано злочинні їхні злочинні дії стосовно ОСОБА_17 .

Оцінюючи особу підозрюваного, з врахуванням статті 178 КПК України, слідство приходить до висновку, що ОСОБА_4 працездатний, не похилого віку, тяжкими захворюваннями не хворіє, одружений, на утриманні має двоє малолітніх дітей, раніше не судимий. Характер та обставини вчиненого ним правопорушення характеризують ОСОБА_4 , як особу, що не має достатніх моральних цінностей, неналежно виконуючу свої службові обов`язки та використовує їх не служінню народу України, а для власного самоутвердження за рахунок порушення прав і свобод громадян, яка не ставить в авторитет права людини і громадянина, не має в пріоритеті права людини і громадянина, яка знехтувала принципами професіоналізму та компетентності.

З урахуванням викладених ризиків та особи підозрюваного, обставин вчинення та суспільну небезпеку кримінальних правопорушень, яке вчинене групою осіб та поєднане з насильством, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_4 , а також результати вивчення особи підозрюваної, орган досудового розслідування приходить до висновку про необхідність обрання підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, тому, що уникнути вищевказаних ризиків шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів не можливо, оскільки, перебуваючи на волі ОСОБА_4 буде вчиняти вищезазначені протиправні дії, що негативно відобразиться на досудовому розслідуванні вказаного кримінального правопорушення та його подальшому судовому розгляді, просить клопотання задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав з підстав, викладених у ньому.

Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у судовому засіданні вказали, що підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, порушує покладені на нього обов`язки, передбачені ст.194 КПК України шляхом спілкування із іншими підозрюваними у кримінальному провадженні. Крім цього, потерпіла ОСОБА_6 вказала, що нею подано до органу досудового розслідування клопотання про вирішення питання про зміну застосованого раніше до підозрюваного запобіжного заходу на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні вказав, що ухвалою апеляційного суду Львівської області від 17.05.2018 року скасовано ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 08.05.2018 року та застосовано до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло у період з 22.00 год. до 07.00 год., тому клопотання прокурора про продовження строку тримання під домашнім арештом підозрюваного із забороною залишати житло цілодобово до задоволення не підлягає. Також, клопотання подано у межах іншого кримінального провадження, від 2017 року. Вважає, що прокурором у клопотанні і у судовому засіданні не доведено ризики, передбачені ст.177 КПК України, а також наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, як і неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу. Просить відмовити у задоволенні клопотання прокурора та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав доводи свого захисника.

Перевіривши надані матеріали, клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши пояснення, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 6 ст. 181 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Відповідно до ч.6 ст.194 КПК України, обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Згідно ч.ч.3,4,5 ст.199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. 4. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. 5. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Вивченням особи ОСОБА_4 встановлено, що він проживає по АДРЕСА_1 , з вищою освітою, тимчасово непрацюючий, інспектор взводу №2 роти №2 батальйону №4 управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, раніше не судимий.

На думку слідчого судді, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.28 ч.3 ст.365, ч.1 ст.119 КК України, що підтверджується матеріалами клопотання.

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 17.05.2018 року скасовано ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 08.05.2018 року про обрання підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю скасувати та постановлено нову ухвалу, якою задоволено частково клопотання прокурора в кримінальному провадженні ОСОБА_18 про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту ОСОБА_4 . Обрано підозрюваному ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 - у період з 22.00 год. до 07.00 год. строком до 08.07.2018 року. Покладено на підозрюваного ОСОБА_2 наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора та суду за їхньою вимогою; утримуватися від спілкування зі свідками та іншими підозрюваними в цьому кримінальному провадженні, а також з працівниками управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції НП України.

Встановлено, що закінчити досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000050 від 09.02.2018 року, на даний час неможливо, оскільки у межах досудового розслідування ще необхідно провести слідчі експерименти з підозрюваними, отримати висновки судових експертиз, дослідити усі обставини надання медичної допомоги ОСОБА_17 , із урахуванням зібраних доказів надати остаточну правову оцінку діям підозрюваних та інших осіб, про що зазначено у клопотанні та у постанові першого заступника прокурора Тернопільської області ОСОБА_19 від 06.07.2018 року, якою продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні до трьох місяців.

Таким чином, необхідність проведення вказаних процесуальних дій, обґрунтовано перешкоджає завершенню досудового розслідування у кримінальному провадженні до закінчення дії ухвали апеляційного суду Львівської області від 17.05.2018 року.

Згідно ст. 178 КПК України обставиною, яка враховується при обранні запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, які зобов`язаний слідчий суддя оцінити при постановленні ухвали є, зокрема тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується.

Оцінивши обставини, передбачені ч.1 ст.178 КПК України, з врахуванням особи підозрюваної, сімейного стану, соціальних зв`язків підозрюваної, стану здоров`я підозрюваного, тяжкості покарання, що загрожує особі у випадку визнання підозрюваного винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він підозрюється, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, слідчий суддя вважає, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на інших підозрюваних, свідків, потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні.

Наведене свідчить про те, що заявлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися, та те, що вказані обставини згідно ч.3 ст.199 КПК України, виправдовують подальше тримання під домашнім арештом підозрюваного ОСОБА_4 в межах строку досудового розслідування у кримінальному провадженні та із врахуванням вимог ч.1 ст.197 КПК України.

З огляду на вищевикладені встановлені обставини у їх сукупності, слідчий суддя вважає, що застосування менш суворих запобіжних заходів, ніж у вигляді домашнього арешту, не буде достатнім для запобігання вищевказаним ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 .

За таких обставин, у задоволенні клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання слід відмовити та задовольнити частково клопотання прокурора, продовживши строк тримання під домашнім арештом підозрюваного, із забороною підозрюваному залишати житло у період з 22год. 00хв. до 07год. 00хв. та продовживши строк дії обов`язків підозрюваного, а саме: прибувати до слідчого, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом; утримуватися від спілкування із свідками у кримінальному провадженні, іншими підозрюваними та працівниками управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.

Не підлягають до задоволення вимоги про покладення на підозрюваного додаткових обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, оскільки клопотання у цій частині, не мотивоване та не доведене відповідно до ст.200 КПК України, а також вимоги про продовження строку тримання під домашнім арештом підозрюваного із забороною залишати житло саме цілодобово, оскільки наведеною ухвалою апеляційного суду Львівської області від 17.05.2018 року до підозрюваного застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло у період з 22год. 00хв. до 07год. 00хв.

Крім цього, слідчий суддя відзначає, що зазначений у клопотанні рік внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження №0000050, як 2017, замість 2018 року, є технічною опискою у тексті клопотання, про що вказано прокурором та підтверджується матеріалами, доданими до клопотання.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 184, 193, 194, 196, 197, 199, 200, 376 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :
У задоволенні клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відмовити.

Клопотання прокурора відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 , про продовження строку обов`язків, передбачених ст.194 КПК України та продовження строку тримання під домашнім арештом щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково.

Продовжити строк тримання під домашнім арештом підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із забороною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , у період з 22год. 00хв. до 07год. 00хв.

Продовжити строк дії обов`язків підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: прибувати до слідчого, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом; утримуватися від спілкування із свідками у кримінальному провадженні, іншими підозрюваними та працівниками управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.

Встановити строк дії ухвали до 00 год. 00 хв. 06 серпня 2018 року.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 .

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до апеляційного суду Тернопільської області протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1