печерський районний суд міста києва
Справа № 757/5359/19-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 лютого 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:
05.02.2019 у провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання сторони кримінального провадження слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_3 , за погодженням із прокурором відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідувань, яке здійснюється слідчими Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, що поширює свою діяльність на місто Київ, прокуратури міста Києва ОСОБА_4 , про накладення арешту (з забороною розпорядження) на майно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на:

- 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №000);

- 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №8446168), заборонивши розпоряджатися ним.

Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

У судове засідання прокурор/слідчий не з`явився, про місце і час розгляду клопотання повідомлений належним чином. Слідчий через канцелярію суду подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність, вимоги підтримує та просить задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Частиною 1 статті 172 КПК України передбачено окрім іншого, що неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

За таких обставин, приймаючи до уваги те, що слідчий суддя, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, створив необхідні умови для реалізації особою, яка подала клопотання, її процесуальних прав на участь у розгляді цієї справи в суді, ураховуючи, що підстав для визнання явки сторони обвинувачення обов`язковою не має, вважаю за можливе розглянути клопотання у його відсутність.

Вивчивши клопотання, дослідивши його матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

З матеріалів клопотання вбачається, що у провадженні Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві знаходиться кримінальне провадження № 0000007, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.01.2019 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в період часу з 15.12.2018 до 31.01.2019 заступник голови Печерської районної в місті Києві державної адміністрації та одночасно голова постійно діючої конкурсної комісії Печерської районної в місті Києві державної адміністрації з проведення конкурсу на право оренди майна територіальної громади міста Києва ОСОБА_5 , постійно обіймаючи посаду заступника керівника органу державної влади, який здійснює функції представника влади, будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, умисно, з корисливих мотивів, попрохав надати та одержав неправомірну вигоду для себе за вчинення ним в інтересах фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 дій з використанням наданої йому влади.

Зокрема, 15 грудня 2018 року фізична особа-підприємець ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який здійснює діяльність ресторанів та надання послуг харчування, вирішив звернутися до Печерської районної в місті Києві державної адміністрації з метою укладення договору оренди об`єкту нерухомого майна, переданого до сфери управління указаної районної державної адміністрації, а саме: нежитлового приміщення загальною площею 200 метрів квадратних за адресою: АДРЕСА_3 .

З цією метою він прибув до приміщення Печерської районної в місті Києві державної адміністрації за адресою: м. Київ, вул. М. Омеляновича-Павленка, 15, де від свого знайомого виконувача обов`язків директора комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва» ОСОБА_7 дізнався, що питання передачі у оренду майна належить до компетенції заступника голови ОСОБА_5 .

Під час бесіди 15 грудня 2018 року у службовому кабінеті, а також у ході зустрічі того ж дня, ініційованої указаним державним службовцем у приміщенні кафе «Барсук» за адресою: м. Київ, вул. Є. Гуцала, 3, ОСОБА_5 повідомив, що він є посадовою особою, відповідальною за надання у оренду об`єктів нерухомого майна, балансоутримувачем якого є Печерська районна державна адміністрація. При цьому, ОСОБА_5 запропонував вплинути на вирішення питання про надання у оренду об`єкту нерухомого майна використовуючи владу, надану йому як заступнику голови Печерської районної в місті Києві державної адміністрації та одночасно голові постійно діючої конкурсної комісії з проведення конкурсу на право оренди майна територіальної громади міста Києва. Так, ОСОБА_5 запропонував надати переваги ОСОБА_6 при прийнятті документів, своєчасно повідомляти інформацію, необхідну для створення поза конкурентних умов; надати дозвіл на огляд приміщення та його оцінку, тощо.

За використання влади, а саме: сприяння та укладення договору за наслідками конкурсу на право оренди у інтересах ОСОБА_6 , ОСОБА_5 попрохав надати йому неправомірну вигоду у сумі 20000 гривень.

З метою приховання слідів злочину та перешкоджання його викриттю, 26.12.2018 ОСОБА_5 звернувся до виконувача обов`язків директора КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва» ОСОБА_7 , координація службової діяльності якого належала до його владних повноважень, із проханням одержати у ОСОБА_6 , як у свого знайомого, неправомірну вигоду у сумі 20000 гривень. за сприяння в укладенні договору оренди комунального майна, яку ОСОБА_7 має передати йому.

Про вказане ОСОБА_7 15.01.2019 повідомив правоохоронні органи, звернувшись із відповідною заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Продовжуючи злочинну діяльність, о 17.10 год. 31.01.2019 ОСОБА_5 у приміщенні автомобілю «Nissan Almera Classic», д.н.з НОМЕР_1 , на території паркувального майданчику за адресою: м. Київ, вул. Підвисоцького 2, умисно, із корисливих мотивів, одержав від ОСОБА_7 раніше обумовлену ним неправомірну вигоду у сумі 20000 гривень за використання в інтересах фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 влади при проведенні конкурсу на право оренди майна та передачі у користування об`єкту нерухомого майна, переданого до сфери управління Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, а саме: нежитлового приміщення загальною площею 200 метрів квадратних за адресою: АДРЕСА_3 .

Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися у проханні надати та одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення зазначеною службовою особою в інтересах третьої особи дії з використанням наданої їй влади, вчиненому службовою особою, яка займає відповідальне становище, ОСОБА_5 скоїв злочин, передбачений ч. 3 ст. 368 КК України.

Так, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, який, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, за який законом передбаченого покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

01.02.2019 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 , кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:заявою ОСОБА_6 про вчинення злочину до УЗЕ у м. Києві ДЗЕ НП України від 04.01.2019; протоколом допиту свідка ОСОБА_6 від 08.01.2019, відповідно до якого установлено викладені вище обставини прохання ОСОБА_5 надати неправомірну вигоду для себе за вчинення дій з використанням наданої йому влади; заявою ОСОБА_7 про вчинення злочину до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві від 15.01.2019; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 15.01.2019, якими підтверджено умисел ОСОБА_5 на залучення співучасника для одержання неправомірної вигоди та приховання слідів злочину; протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_7 від 01.02.2019, яким підтверджено факт одержання ОСОБА_5 неправомірної вигоди у сумі 20000 гривень за використання в інтересах фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 влади при проведенні конкурсу на право оренди майна та передачі у користування об`єкту нерухомого майна, переданого до сфери управління Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, а саме: нежитлового приміщення загальною площею 200 метрів квадратних за адресою: АДРЕСА_3 ;протоколом огляду та вручення грошових коштів від 31.01.2019, згідно якого ОСОБА_7 вручено купюри, номіналом 500 гривень, які він у подальшому передав ОСОБА_5 як неправомірну вигоду;протоколом обшуку автомобіля «Nissan Almera Classic», д.н.з. НОМЕР_1 , в ході якого виявлено та вилучено грошові кошти в загальній сумі 20 000 грн., купюрами номіналом по 500 грн., із серіями та номерами, що відповідають купюрам, попередньо врученим ОСОБА_7 протоколом огляду та вручення грошових коштів від 31.01.2019; протоколами допитів свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які брали участь у проведенні 31.01.2019 обшуку автомобіля «Nissan Almera Classic», д.н.з НОМЕР_1 , як поняті, та підтвердили вилучення у вказаному автомобілі грошових коштів у сумі 20 000 грн., купюрами номіналом по 500 грн.;матеріали виконання доручення слідчого оперативними працівниками ДЗЕ НП України від 08.01.2019 № 58/39/125/02-19 та протокол огляду офіційного веб-сайту Печерської районної в місті Києві державної адміністрації від 09.01.2019, якими установлено повні анкетні дані, а також службові повноваження посадової особи.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №153423404 встановлено, що ОСОБА_5 на праві спільної приватної власності володіє 1/2 часткою квартири АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №000) та 1/2 часткою житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №8446168).

Оскільки указане нерухоме майно належить ОСОБА_5 , а досудовим розслідуванням установлено наявність достатніх підстав вважати, що суд за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, який є корупційним, може призначити йому покарання у виді конфіскації майна, виникла необхідність у його арешті.

Слідчий вказує, що метою арешту вказаного майна є забезпечення конфіскації майна як виду покарання, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме у рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається - «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", п. 50, Series А N 98).

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч. 10 ст. 171 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що з метою забезпечення можливої конфіскації майна та недопущення його відчуження, вбачається наявність правових підстав для накладення арешту на майно з забороною розпорядження таким, за виключення накладення арешту з забороною користування на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №000); 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №8446168).

Законодавець нормами кримінального процесуального законодавства передбачив, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається.

Слідчий суддя вважає, що на вказане майно слід накласти арешт з наданням можливості права користування, з метою недопущення порушення прав та інтересів не лише підозрюваного, а й членів його сім`ї.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 107, 117, 131, 132, 171173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт, на нерухоме майно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

- 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №000);

- 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №8446168), з забороною розпоряджатися ним.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1