Справа № 720/1966/18
Провадження № 1-кп/720/18/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2019 року Новоселицький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Новоселиця кримінальне провадження, яке зареєстровано в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000061 від 11 грудня 2017 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вашківці Чернівецької області, проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, неодруженого, з середньо-спеціальною освітою, непрацюючого, інваліда 3 групи, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 305 ч. 2, 309 ч. 1 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

10 грудня 2017 року ОСОБА_5 перебуваючи на території Республіки Молдова, придбав для власного споживання у місцевих аптечних закладах лікарські засоби «Rhinostop comprimate», «Феназепам 1 мг», «Clonazepam 2 mg».
Усвідомлюючи, що вказані лікарські засоби містять у своєму складі прекурсор та психотропні речовини, ОСОБА_5 вирішив їх перемістити через митний кордон України, зберігаючи при собі до прибуття у м. Чернівці.
На виконання свого злочинного наміру, спрямованого на незаконне переміщення психотропних речовин та прекурсору через митний кордон України, з метою приховання від митного контролю та їх виявлення, ОСОБА_5 помістив лікарські засоби до кишень власного верхнього одягу та приблизно о 14 годині 40 хвилин 10 грудня 2017 року, слідуючи рейсовим автобусом сполученням «Кишинів - Чернівці», д.р.з. НОМЕР_1 , перетнув митний кордон України в режимі «в`їзд» у зоні митного контролю MAПП «Мамалига-Крива» митного поста «Кельменці» Чернівецької митниці ДФС, який знаходиться на території Мамалигівської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області.
Під час митного контролю ОСОБА_5 умисно приховав факт переміщення лікарських засобів «Rhinostop comprimate», «Феназепам 1 мг», «Clonazepam 2 mg», зазначивши у пункті 3.3 митної декларації про відсутність у нього товарів, переміщення яких через державний кордон України обмежено або заборонено, а також заперечував під час усного опитування та проведення огляду ручної поклажі і багажу наявність при ньому заборонених предметів та речей.
В подальшому, о 16 годині 30 хвилин того дня, після оголошення рішення начальника митного поста «Кельменці» Чернівецької митниці ДФС про проведення особистого огляду у ОСОБА_5 було виявлено та вилучено заборонені до переміщення через митний кордон України предмети, зокрема, лікарські засоби: «Rhinostop comprimate» у кількості 14 блістерних упаковок по 10 таблеток в кожній; «Clonazepam 2 mg», всього 30 таблеток в одній блістерній упаковці та «Феназепам 1 мг» у кількості 5 блістерних упаковок по 10 таблеток в кожній.
Згідно висновку експерта Центру судових та спеціальних експертиз Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз СБ України від 12 березня 2018 року № 260/8, виявлений та вилучений у ОСОБА_5 лікарський засіб «Rhinostop comprimate» містить у своєму складі прекурсор псевдоефедрин, масою 5,533 грама, лікарський засіб «Clonazepam 2 mg» містить психотропну речовину клоназепам, масою 0,060 грама, лікарський засіб «Феназепам 1 мг» містить у своєму складі психотропну речовину феназепам, масою 0,0495 грама.
Феназепам та клоназепам відповідно до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою КМУ від 06 травня 2000 року № 770 - є психотропними речовинами, а псевдоефедрин є прекурсором.
Також, відповідно до Наказу МОЗ України від 01 серпня 2000 року № 188 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться в незаконному обігу» прекурсор псевдоефедрин, загальною масою 5,533 грама вилучений під час митного огляду у ОСОБА_5 складає великий розмір, тобто від 0,0006 до 0,006 кг, а психотропна речовина феназепам, загальною масою 0,0495 грама становить величину між верхньою межею невеликих розмірів і нижньою межею великих розмірів, тобто від 0,01 до 0,10 грама.
Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 305 КК України, а саме контрабанду прекурсору псевдоефедрину (масою 5,533 грама) у великих розмірах та психотропних речовин феназепаму (масою 0,0495 грама), клоназепаму (масою 0,060 грама) та кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України, а саме незаконне зберігання психотропної речовини феназепаму (масою 0,0495 грама) без мети збуту.
Обвинувачений винним себе визнав повністю і показав, що 10 грудня 2017 року придбав в Республіці Молдова для власного споживання лікарські засоби «Rhinostop comprimate», «Феназепам 1 мг», «Clonazepam 2 mg», яких вирішив перемістити через митний кордон України. Під час митного контролю він приховав факт переміщення вказаних лікарських засобів та зазначив у митній декларації про відсутність у нього товарів, переміщення яких через державний кордон України обмежено або заборонено, однак дані препарати були виявлені у нього під час огляду. Виявлені засоби він вживає, оскільки є інвалідом 3 групи. На момент перетину кордону не усвідомлював суспільну небезпеку вчинених дій та приховання факту переміщення ліків через держаний кордон. У вчиненому розкаявся.
Враховуючи, що обвинувачений свою вину визнав повністю, суд з урахуванням думки учасників судового розгляду в порядку ст. 349 ч. 3 КПК України вважає недоцільним дослідження інших доказів про вищевказані обставини справи, оскільки такі обставини ніким не оспорюються.
Суд, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, вважає, що вина обвинуваченого у контрабанді прекурсору у великих розмірах та психотропних речовин, а також незаконному зберіганні психотропної речовини повністю доказана та його дії вірно кваліфіковані органом досудового розслідування, а саме за фактом контрабанди прекурсору псевдоефедрину у великих розмірах та психотропних речовин феназепаму, клоназепаму за ст. 305 ч. 2 КК України, та за фактом незаконного зберігання психотропної речовини феназепаму без мети збуту за ст. 309 ч.1 КК України.
При вирішенні питання про призначення покарання суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступень тяжкості вчиненого злочину, дані про винну особи, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Зокрема, суд враховує, що обвинувачений в силу ст. 89 КК України є раніше не судимим, позитивно характеризується за місцем проживання, є інвалідом 3 групи, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.
Щодо характеристики особи обвинуваченого, то відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 389 від 10 жовтня 2018 року обвинувачений на даний час ознак хронічного психічного захворювання не виявляє, може віддавати собі звіт у своїх діях та керувати ними. На період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, обвинувачений ознак хронічного психічного захворювання також не виявляв, міг віддавати собі звіт у своїх діях та керувати ними. В той же час, обвинувачений виявляє ознаки психічного розладу у формі органічного емоційно лабільного (астенічного) розладу. Як не психічно хворий ОСОБА_5 застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.
Суд відповідно до ст. 66 КК України визнає обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого той факт, що він є інвалідом 3 групи та за характером своєї хвороби потребував у лікарських препаратах, які стали предметом контрабанди; а також активне сприяння розкриттю злочину та щире каяття, яке виразилось у тому, що він жалкує про скоєння ним правопорушень, засуджує свою протиправну поведінку, повністю визнав свою вину та в процесі як досудового слідства так і судового розгляду давав правдиві показання, які сприяли органам правосуддя встановити істину по справі.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.
Слід зазначити, що призначене судом покарання має відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливати з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
У справі «Бакланов проти Росії» (рішення суду від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
У відповідності до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Виходячи з загальних засад призначення покарання, принципу його законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації, та приймаючи до уваги, що обвинувачений за характером своєї хвороби мав потребу у лікарських препаратах, які стали предметом контрабанди, є інвалідом 3 групи, щиро покаявся, активно посприяв у розкритті злочинів, позитивно характеризується за місцем проживання, суд визнає дані обставини винятковими, які істотно знижують ступень тяжкості вчинених злочинів та вважає, що мінімальна міра покарання за ч. 2 ст. 305 КК України не відповідає тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та його особі, у зв`язку із чим, приходить до висновку про доцільність призначення йому покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, із застосуванням ст. 69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 2 ст. 305 КК України у виді позбавлення волі без застосування додаткового покарання у виді конфіскації майна та звільнити його від відбування основного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.
Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України. Наявні судові витрати по справі відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню в дохід держави з обвинуваченого.
Керуючись ст.ст. 314, 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 305 ч. 2, 309 ч. 1 КК України і призначити йому покарання:
- за ст. 305 ч. 2 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років без конфіскації майна;
- за ст. 309 ч. 1 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.
На підставі ст. 70 ч. 1 КК України призначити ОСОБА_5 остаточну міру покарання по сукупності вказаних злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років без конфіскації майна
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Речові докази кримінального провадження: прекурсор псевдоефедрин масою 5,533 грама, психотропні речовин феназепам масою 0,0495 грама та клоназепам масою 0,060 грама, які знаходяться на зберіганні в камері схову УСБ України в Чернівецькій області, після набрання вироком законної сили, знищити.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави судові витрати за проведення судових експертиз по справі в розмірі 1430 (одної тисячі чотириста тридцять) гривень.
На вирок може бути подана апеляція до Чернівецького апеляційного суду через райсуд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а засудженим в той же строк з дня вручення копії вироку.

Суддя ОСОБА_1