Справа № 152/1389/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2018 року Шаргородський районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Шаргород Вінницької області в залі суду матеріали кримінального провадження № 0000051 від 21.09.2018 року по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сурогатки, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з загальною середньою освітою, одруженого, не працюючого, раніше на судимого в силу ст.89 КК України,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 ,
законного представника
неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в:

Обвинувачений ОСОБА_3 злісно ухиляється від сплати аліментів на утримання дитини, встановлених рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 01.10.2008 року, відповідно до якого ОСОБА_3 зобов`язаний сплачувати кошти (аліменти) на користь ОСОБА_6 на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 01.10.2008 року і до досягнення дитиною повноліття.

Знаючи про необхідність сплачувати аліменти, ОСОБА_3 в період часу з лютого 2016 року по липень 2018 року, маючи умисел на ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), ігноруючи рішення суду та ухиляючись від його виконання, не сплачував аліментів, внаслідок чого порушив і продовжує порушувати право дитини на повноцінне життя та всебічний (фізичний, психічний і соціальний) розвиток.

Будучи не одноразово попередженим про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати аліментів на утримання дитини, не маючи обмежень до фізичної праці та протипоказань по стану здоров`я, на роботу не влаштувався, на обліку в Шаргородському центрі зайнятості як безробітний не перебуває, маючи доходи від тимчасових заробітків, їх не декларував, про суму заробітку та джерела доходів державного виконавця не повідомляв, аліментів на утримання дитини не сплачує, тобто добровільно рішення суду не виконує, таким чином, злісно ухиляється від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання неповнолітньої дитини, що призвело до виникнення заборгованості за вказаний період часу в сумі 23510 грн, що перевищує суму виплат за три місяці відповідних платежів.

Злісно ухиляючись від сплати аліментів на утримання неповнолітньої сина, ОСОБА_3 порушив та продовжує порушувати права дитини на матеріальне утримання з боку батька та права на її повноцінне життя і всебічний розвиток, передбачені ст. 51 Конституції України, ст.ст. 3, 18, 27 Конвенції про права дитини, відповідно до яких батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей … першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 винуватим себе у пред`явленому обвинуваченні визнав у повному обсязі, не заперечував факту вчинення кримінального правопорушення при вище наведених обставинах, запевняв суд, що усвідомив свою протиправну поведінку.

Суду показав, що по рішенню Шаргородського районного суду Вінницької області від 01.10.2008 року він зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 Аліменти не сплачує через відсутність роботи, яка б його задовольняла. Заборгованість по аліментам складає 23510 грн. Запевняв суд, що найближчим часом працевлаштується і виплатить заборгованість по аліментах.

Таким чином ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України.

10 грудня 2018 року на адресу Шаргородського районного суду надійшла заява від законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 за ч.1 ст.164 КК України у зв`язку з відмовою від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

У судовому засіданні законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 - ОСОБА_6 , неповнолітній потерпілий ОСОБА_5 , підтримали заяву, просили кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 за ч.1 ст.164 КК України закрити у зв`язку з відмовою від обвинувачення.
З приводу заяви ОСОБА_6 суд вислухав думку учасників судового розгляду.
Прокурор ОСОБА_4 вважає за можливе закрити кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 за ч.1 ст.164 КК України, посилаючись на те, що кримінальне провадження належить до категорії проваджень у формі приватного обвинувачення, згідно із п.1 ч.1 ст.477 КПК України, і може бути закрите судом на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України, у випадку відмови законного представника потерпілого від обвинувачення.
Обвинувачений ОСОБА_3 просив суд заяву ОСОБА_6 задовольнити.
При цьому, суд роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_3 наслідки закриття кримінального провадження.
Обвинуваченому ОСОБА_3 зрозуміло, що наслідком відмови законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення є закриття кримінального провадження.
Розглянувши заяву законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 , з`ясувавши думку учасників судового засідання, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, а кримінальне провадження №0000051 по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України - закриттю на підставі п.7 ч.1 ст. 284 КПК України, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог статті 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції" і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом…

Згідно із ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

У п. 113 рішення ЄСПЛ в справі "Коваль проти України" від 19.10.2006 року, суд наголосив, що "основна мета статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у рамках кримінального провадження забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість "будь - якого кримінального обвинувачення".

Стаття 6 Конвенції гарантує обвинуваченому ефективну участь у кримінальному провадженні. Основним аспектом права на справедливий суд є те, що розгляд кримінальної справи, включаючи елементи кримінального провадження, які відносяться до процедури, повинен бути змагальним і в ньому має забезпечуватись рівність сторін обвинувачення і захисту (див. рішення від 16 лютого 2000 року у справі "Роув і Дейвіс проти Сполученого Королівства"). А також у рішеннях в справах "Леонід Лазаренко проти України" від 28.10.2010 року та "Боротюк проти України" від 16.12.2010 року, у пунктах 52 та 80 яких, відповідно, зазначено, що " … ані буква, ані дух статті 6 Конвенції не перешкоджають особі добровільно відмовитися у відкритий чи мовчазний спосіб від свого права на гарантії справедливого судового розгляду. Однак для того, щоб така відмова була дійсною для цілей Конвенції, вона має бути виражена у недвозначній формі і має супроводжуватися мінімальними гарантіями, співмірними з важливістю такої відмови (див. рішення у справі "Сейдович проти Італії")".

Судом встановлено, що ОСОБА_3 повідомлено про підозру у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на отримання дитини (аліментів), його дії кваліфіковані за ч.1 ст.164 КК України.
Обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_3 направлено до суду.
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 відповідно до ст.12 КК України, є кримінальним правопорушенням невеликої тяжкості, та згідно з п.1 ч.1 ст.477 КПК України відноситься до кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.
За правилами ч.4 ст.26 КПК України, кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого. Відмова потерпілого, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представника від обвинувачення, є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.
Пунктом 7 частини 1 статті 284 КПК України встановлено, що кримінальне провадження закривається у разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
За приписами ч.7 ст. 284 КПК України, якщо обставини, передбачені пунктами 5, 6, 7, 8, 9 частини першої цієї статті, виявляються під час судового провадження…, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.
З огляду на наведене та враховуючи, що обвинуваченому ОСОБА_3 роз`яснено підставу закриття кримінального провадження, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження підлягає задоволенню.

Речові докази та процесуальні витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 органом досудового розслідування не обирався.

Керуючись ч.4 ст.26, п.7 ч.1 ст.284, ст.ст.369, 372, п.1 ч.1 ст.477 КПК України, суд, -

постановив:

Заяву законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження у зв`язку із відмовою від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення - задовольнити.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.09.2018 року за №0000051по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України - закрити у зв`язку із відмовою законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1