Провадження № - 1кп/201/142/2019
ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2019 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження № 0003061 відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, має на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочинів передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 345 КК України,

В судовому засіданні приймали участь:
прокурор ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 , ОСОБА_7
обвинувачений ОСОБА_3
захисник ОСОБА_8 , ОСОБА_9
потерпілий ОСОБА_10
представник потерпілого ОСОБА_11
потерпілий ОСОБА_12

ВСТАНОВИВ:

16 липня 2016 року приблизно о 17 годині 00 хвилин у не встановленому місці у ОСОБА_3 під час спілкування по мобільному телефону зі своєю знайомою, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, виник злочинний умисел направлений на завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за допомогою невстановленого предмету схожого на пістолет та пластикової бити світлого кольору.
Далі, 16 липня 2016 року приблизно о 17 годині 30 хвилин ОСОБА_3 зустрівся з особою відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, біля під`їзду будинку АДРЕСА_2 , при цьому ОСОБА_3 при собі вже мав невстановлений предмет схожий на пістолетта пластикову биту світлого кольору.

Після чого, ОСОБА_3 разом з особою відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, зайшли у зазначений вище під`їзд будинку та піднялись ліфтом на 9 поверх вказаного вище будинку і підійшовши до вхідних дверей квартири АДРЕСА_3 , де проживає ОСОБА_12 , ОСОБА_3 подзвонив у вхідні двері квартири АДРЕСА_4 , через декілька хвилин вхідні двері квартири АДРЕСА_3 відчинив ОСОБА_12 .
Після того як ОСОБА_12 відчинив двері зазначеної вище квартири ОСОБА_3 знаходячись в тому ж місці та в той же час, діючи умисно, реалізуючи свій злочинний намір спрямований на спричинення ОСОБА_12 тілесних ушкоджень, тримаючи у своїй правій руці невстановлений предмет схожий на пістолет та тримаючи в своїй лівій руці пластикову биту світлого кольору, відштовхнув ОСОБА_12 вхідними дверима від чого останній відійшов від дверного отвору, після чого ОСОБА_3 разом з особою відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, потрапили до квартири АДРЕСА_3 в зазначеному вище будинку в якій мешкає ОСОБА_12 .
Потрапивши до квартири АДРЕСА_3 зазначеного вище будинку приблизно о 18 годині 00 хвилин ОСОБА_3 доводячи свій злочинний умисел до кінця, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_12 підійшов до останнього та тримаючи при собі у своїй правій руці невстановлений предмет схожий на пістолет та направляючи його в обличчя потерпілого, в своїй лівій руці тримаючи пластикову биту світлого кольору, діючи умисно наніс нею потерпілому ОСОБА_12 два удари в ліву тім`яну частину голови, при цьому потерпілий залишився стояти на ногах обличчям до обличчя ОСОБА_3 ..

Після цього, ОСОБА_3 не зупиняючись на досягнутому, діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_12 знаходячись від останнього на відстані витягнутої руки обличчям до обличчя, ОСОБА_3 тримаючи в своїй правій руці зігнутої в ліктьовому суглобі невстановлений предмет схожий на пістолет не зважаючи на вмовляння потерпілого ОСОБА_12 припинити завдавати тілесні ушкодження, направив впритул вказаний вище пістолет на потерпілого ОСОБА_12 , а саме: в праву частину живота та зробив постріл, після якого ОСОБА_12 присів біля стінки на підлогу та згодом ліг на диван, який знаходився в кімнаті де вони знаходилися.
В подальшому, особа відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, знаходячись в тому ж місці приблизно о 18 годині 10 хвилин, на ґрунті особистих неприязних відносин, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_12 , знаходячись в квартирі АДРЕСА_4 , (м.Дніпропетровськ) знайшла ніж на лезі якому містився напис «Спутник» тобто підшукала знаряддя для вчинення злочину.
Після чого, особа відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, діючи умисно, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на завдання тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_12 , тримаючи вказаний вище ніж в своїй правій руці, підійшла до ліжка, яке знаходилось в квартирі та на якому лежав потерпілий ОСОБА_12 , нахилившись до останнього, умисно завдала одного удару своєю правою рукою в якій тримала ніж з написом «Спутник» в область правого плеча потерпілого ОСОБА_12 . Після чого, приблизно о 18.15 того ж дня ОСОБА_3 та особа відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, разом покинули вказану квартиру.
Отже, в наслідок суспільно небезпечних умисних дій ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_12 , заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: садна у лівій завушно-тім`яній області, що відноситься до легких тілесних ушкоджень; проникаючого вогнепального поранення грудної клітини праворуч, яке розпочинається вхідною раною по середньо-ключичній лінії (на відстані 120 см. вгору від підошовної поверхні стоп та на 7 см. праворуч від умовної серединної лінії тіла), далі переходить в раньовий канал, з ушкодженням по ходу якого: шкіри, підшкірно-жирової клітковини та далі проникає в праву плевральну порожнину і сліпо закінчується стороннім тілом металевої щільності (куля) в правій легені, що відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння.
Вказаними діями ОСОБА_3 вчинив злочин відповідальність за який передбачена ч. 1 ст. 121 КК України, а саме: умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Обвинувачений в судовому засіданні не визнав себе винним та пояснив, що з потерпілим ОСОБА_12 та його співмешканкою ОСОБА_13 він знайомий, так як вони сусіди і декілька разів спілкувались з побутових питань, а також він надавав послуги таксі ОСОБА_13 . Події 16.07.2016 він не пам`ятає за давністю, однак точно його не було в квартирі потерпілого, він не наносив останньому тілесні ушкодження ані биткою ані за допомогою пістолету. Також обвинувачений пояснив, що повідомлення про підозру у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України йому не вручалось слідчим, а тому всі докази зібрані під час досудового слідства в частині його обвинувачення у вчиненні вказаного злочину є недопустимими.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, його винність у вчиненні вказаного злочину знайшла своє підтвердження у наданих сторонами кримінального провадження і досліджених в судовому засіданні доказах.

Так, потерпілий ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснив, що 16.07.2016 року приблизно о 14-00 годині він разом зі своєю колишньою співмешканкою ОСОБА_13 повернулись до їх місця проживання до квартири АДРЕСА_4 з Комсомольського острову. Вдома вони посварились і ОСОБА_13 пішла з дому, а він заснув. Близько 18:00 годин він прокинувся від дверного дзвінка і пішов відчиняти. Підійшовши до дверей, він спитав: «Хто там?», на що ОСОБА_13 за дверима попросила відчинити їй. Потерпілий відчинив двері і побачив ОСОБА_13 і його сусіда ОСОБА_3 . Потерпілий хотів закрити двері, але ОСОБА_13 і ОСОБА_3 відштовхнули його і зайшли до квартири. В квартирі потерпілий від поштовху опинився на порозі кімнати і в цей момент побачив, що у ОСОБА_3 у правій руці був револьвер, а у лівий - битка зелено-сірого кольору. Дуло пістолета ОСОБА_3 направляв потерпілому в обличчя, а биткою вдарив його двічі по голові. В цей час ОСОБА_13 голосно лаялась, кричала що потерпілий заборгував їй гроші, а ОСОБА_3 стояв мовчки на відстані витягнутої руки від потерпілого. Через деякий незначний проміжок часу ОСОБА_3 сказав, що ОСОБА_13 тепер його жінка і що потерпілий повинен віддати їм грошові кошти, після чого зробив постріл з пістолету впритул в район печінки потерпілого. Після пострілу у потерпілого помутніло в голові, ноги підкосились і він сів на підлогу. Потерпілий весь час пропонував вирішити конфлікт мирно, знайти компроміс, але обвинувачений з ОСОБА_13 його не хотіли чути. Поки ОСОБА_13 збирала речі, потерпілий перебрався на ліжко. Через деякий час ОСОБА_13 взяла кухонний ніж та намагалась відрізати потерпілому вухо, але так як останній почав чинити опір, вона вдарила його ножем у плече. Після цього ОСОБА_13 попросила ОСОБА_3 допомогти забрати телевізор, на що він згодився, допоміг їй і вони покинули приміщення. Потерпілий точно не пам`ятає, хто саме, але хтось з телефону потерпілого викликав швидку допомогу, яка приїхала через 30 хв. Лікарям потерпілий повідомив, що в нього стріляв сусід. Лікарі доправили його до лікарні «швидкої допомоги», це йому зробили рентген та доправили до 16 лікарні, де знов зробили рентген, надали першу допомогу і відпустили додому. Через кілька днів потерпілий зателефонував батькові, розповів що трапилось, той приїхав і відвіз потерпілого до відділення поліції де останній написав заяву.
Показання потерпілого в частині механізму нанесення йому тілесних ушкоджень підтверджуються протоколом слідчого експериментом від 14.11.2016 (т. 3 а.с. 139), який було проведено в приміщенні квартири АДРЕСА_4 та в ході якого встановлено, що відчинивши вхідні двері, потерпілий побачив ОСОБА_13 , за спиною якої стояв ОСОБА_3 з перехрещеними на рівні грудей руками в яких тримав пістолет та биту. ОСОБА_14 хотів закрити двері, але вони штовхнули двері в середину квартири і потерпілий пішов у кімнату. За ним пішов ОСОБА_3 та ОСОБА_13 . Потім ОСОБА_3 лівою рукою з битою наніс потерпілому удар в ліву сторону голови, а ОСОБА_13 спостерігала. Після чого потерпілий стояв навпроти ОСОБА_3 на відстані 1.5 метри, а останній, тримаючи в правій руці пістолет, навів його на потерпілого та вистрелив в область животу. Після чого ОСОБА_12 сів на стілець а ОСОБА_3 вийшов на балкон курити, через деякий час потерпілий також вийшов на балкон, вони поговорили і потерпілий повернувся в кімнату та ліг на ліжко, коли до нього підійшла ОСОБА_13 з ножем у правій руці та вдарила кінчиком ножа в область правого плеча потерпілого.
Також показання потерпілого дані ним під час слідчого експерименту та в судовому засіданні в частині механізму нанесення тілесних ушкоджень, а також тяжкість таких ушкоджень підтверджується висновками експерта № 2839е від 20.07.2016 року (т.3 а.с.89-92), № 3133е від 10.08.2016 року (т.3 а.с.86-87), додатковим висновком експерта № 4276е від 16.11.2016 року (т.3 а.с. 144-145) з яких вбачається, що у потерпілого ОСОБА_12 виявлені тілесні ушкодження у вигляді:
- проникаючого вогнепального поранення грудної клітини праворуч, яке розпочинається вхідною раною по середньо-ключичній лінії, далі переходить в раньовий канал, з ушкодженням по ходу якого: шкіри, підшкірно-жирової клітковини та далі проникає в праву плевральну порожнину і сліпо закінчується стороннім тілом металевої щільності (куля) в правій легені, що спричинено від механічної дії твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, який володів пробивною кінетичною енергією та діяв і область грудної клітини праворуч, яким могла бути металева кулька, картеч або інші предмети з аналогічними властивостями. Вказане тілесне ушкодження за своїм характером відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння;
- садна у лівій завушній-тім`яній області, синця з раною на його тлі на задньо-зовнішній поверхні правого плеча у верхній третині, які спричинені від не менш як 2-х механічних дій твердого предмету (предметів) з обмеженою контактуючою поверхнею, що діяв в область голови та правого плеча і за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки та були отримані незадовго до первинного звернення за медичною допомогою тобто і в термін на який вказує обстежений.
Локалізація та характер виявлених у потерпілого тілесних ушкоджень не суперечать механізму їх спричинення на який вказує ОСОБА_12 в ході проведення слідчого експерименту, тобто при ударі твердим тупим предметом з обмеженою контактуючою поверхнею (битою) по голові, при пострілі з пістолету в область черева та від механічної дії леза ножа в область правого плеча.
Будучи допитаною в судовому засіданні експерт ОСОБА_15 підтвердила свої висновки та надала вичерпні відповіді на питання сторони захисту, які судом не приводяться оскільки співпадають з висновками. Що ж стосується медичної документації на яку мається посилання у висновку експерта №3133е, то експерт повідомила, що вказану документацію їй надав потерпілий.
Факт же того, що така документація була наявна у експерта підтверджується знімком СКТ, який наведено у висновку та листом КЗ ДМКЛ № 16 (т. 1 а.с. 175), згідно якого історія хвороби потерпілого ОСОБА_12 знаходиться в СМЕ з 05.08.2016.
Крім того, показання потерпілого в частині отримання ним тілесних ушкоджень також підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_16 , допитаної в судовому засіданні, яка пояснила, що вона працює лікарем швидкої допомоги. В той день надійшов виклик від диспетчера про ножове поранення в живіт. Вона в складі бригади разом з фельдшером ОСОБА_17 приїхала до будинку, з якого вийшов потерпілий, який самостійно сів в карету швидкої. Вона оглянула його в межах, в яких потерпілий дозволив зробити, а саме, він підняв сорочку і свідок побачила поранення в праве підребер`я. Інші частини тіла потерпілий не дав оглянути, однак їй відомо, що в лікарні, куди він був доставлений, у нього виявили ще якісь тілесні ушкодження. Дихання у потерпілого було нормальне, тиск не низький, ознак пошкодження легенів не було, однак ці ознаки могли проявитись і через тиждень, в цілому потерпілий був у стані середнього ступеню тяжкості, однак свідомість була ясна. Свідок надала первинну допомогу, обробила рану, перев`язала її і доставила потерпілого до лікарні швидкої допомоги на вул. Свердлова. Через деякий час її бригаду знову викликали і вони перевезли потерпілого до КЗ ДМКЛ № 16, так як начебто лікарі встановили проникаюче поранення грудної клітини.
Факт виїзду на виклик саме 16.07.2016 о 19-45 та саме свідком ОСОБА_16 підтверджується листом КЗ ОЦЕМДМК ДОР від 09.11.2016 та карткою виклику. (т. 3 а.с. 166, 167).
Також показання потерпілого підтверджуються показаннями його батька ОСОБА_18 , допитаного в судовому засіданні, який пояснив, що 17.06.2016 син зателефонував йому і повідомив про поранення. Свідок приїхав, забрав сина до себе додому, де оглянувши рану, не надав їй особливого значення, а тому звернувся в лікарню ім. Мечникова в приймальне відділення лише в понеділок, чи вівторок. В лікарні їх повідомили, що поранення проникаюче, куля застрягла в легенях. Потерпілий розповідав, що тілесні ушкодження дубинкою та за допомогою пістолету наніс йому ОСОБА_3 .
Додатково факт того, що такі події мали місце підтверджується протоколом слідчого експерименту від 15.11.2016 року, (т.3 а.с. 160-165) який було проведено слідчим за участі ОСОБА_3 і його захисника в ході якого ОСОБА_3 повідомляв про те, що дійсно 16.07.2016 він з ОСОБА_13 зайшов до квартири АДРЕСА_4 , де проживає ОСОБА_12 в якій відбувся конфлікт між ним і ОСОБА_12 в ході чого, обвинувачений, захищаючись від нападу ОСОБА_12 здійснив в нього постріл з пістолета.
Факт же перебування ОСОБА_3 16.07.2016 в районі квартири ОСОБА_12 опосередковано підтверджується даними отриманими в ході тимчасового доступу до з`єднань абонента № НОМЕР_1 (телефон ОСОБА_3 з його слів в судовому засіданні) та аналітичної довідки, достовірність якої встановлена в судовому засіданні під час перегляду диску з даними з`єднань абонента № НОМЕР_1 (т. 3 а.с. 103-108, 115-121)

Всі вищеперелічені докази належні, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки вони отримані в порядку встановленому КПК України, а показання потерпілого, свідків, протокол слідчого експерименту з потерпілим та висновки експерта достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження. Всі ці докази в своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суттєвих суперечностей, узгоджуються між собою, доповнюють один одного і дають можливість суду, виключно в межах пред`явленого обвинувачення, прийти до однозначного висновку про те, що вина ОСОБА_3 у спричиненні ОСОБА_12 тяжкого тілесного ушкодження доведена і його дії стороною обвинувачення вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Стороною обвинувачення також надано в якості доказів показання свідків ОСОБА_19 і ОСОБА_20 , протокол огляду квартири АДРЕСА_4 (т. 3 а.с. 77), однак суд не наводить їх у вироку, оскільки ці докази не підтверджують і не спростовують обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Також стороною обвинувачення в якості доказу надано протокол пред`явлення речей для впізнання від 20.09.2018 року (т.3 а.с. 93-95) в ході якого потерпілий ОСОБА_12 впізнав биту, якою 16.07.2016 року ОСОБА_3 наніс йому тілесні ушкодження, однак на вказаний доказ суд не може посилатись у вироку з огляду на наступне.
З протоколу огляду місця події від 28.07.2016 (т. 3 а.с. 7) вбачається, що слідчим за участі понятих було оглянуто ділянку місцевості на якій було виявлено автомобіль «Хюндай» д/н НОМЕР_2 під час огляду якого між дверима та сидінням водія виявлена бита, яка й була надана для впізнання потерпілому в подальшому.
Однак вищевказаний протокол огляду місця події суд вважає за необхідне визнати недопустимим доказом з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
Відповідно до ст. 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів. Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.
Частиною 2 ст. 233 КПК України передбачено, що під іншим володінням особи розуміються транспортний засіб, який знаходиться у володінні особи.
Отже, огляд автомобіля «Хюндай» мав бути проведений згідно правил передбачених для обшуку.
Статтею 224 КПК України передбачено, що обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб. Обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.
Однак, стороною обвинувачення не надано суду доказів наявності ухвали слідчого судді про дозвіл на проведення обшуку автомобіля «Хюндай», а за відсутності такої ухвали не має підстав говорити про те, що огляд автомобіля було проведено в порядку встановленому КПК України, що є підставою для визнання цього огляду недопустимим доказом.
Оскільки вищевказаний протокол огляду автомобіля визнано судом недопустимим доказом, то всі речі, які були виявлені в цьому автомобілі також не можуть бути визнані допустимим доказом, як не можуть бути визнані допустимими докази отримані внаслідок здійснення слідчих дій з цими доказами, в тому числі і протокол пред`явлення речей для впізнання.

Стороною обвинувачення в обвинувальному акті вказано про участь в подіях, що мали місце 16.07.2016 ОСОБА_13 , яка, згідно обвинувального акту, нанесла потерпілому тілесні ушкодження, що відносяться до легких тілесних ушкоджень.

При ухвалені вироку, суд вважає за необхідне виключити із формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, посилання на ОСОБА_13 , оскільки таке посилання може створити преюдицію, що потягне за собою порушення презумпції невинуватості ОСОБА_13 . Так, в разі вказівки у вироку про нанесення ОСОБА_13 тілесних ушкоджень потерпілому, суд фактично зробить висновок про доведеність вини останньої у нанесенні таких ушкоджень, що однозначно буде суперечити нормам КПК щодо вільної оцінки доказів, загальним засадам кримінального провадження і, зокрема, верховенству права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини.

Стороною обвинувачення в обвинувальному акті вказано про застосування при нанесенні тілесних ушкоджень обвинуваченим пневматичного револьвер «Safari РФ 420» № НОМЕР_3 , чорного кольору з коричневими дерев`яними накладками на руків`ї, який призначений для стрільби патронами «Флобера», однак посилання на конкретний вид зброї суд вважає за необхідне виключити із формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, оскільки в судовому засіданні суду не надано доказів того, що обвинуваченим використовувався саме вказаний револьвер. Пневматичний револьвер «Safari РФ 420» № НОМЕР_3 вилучено під час огляду автомобіля «Хюндай» д/н НОМЕР_2 28.07.2016, протокол якого визнано судом недопустимим про що зазначено вище, а отже і вказаний револьвер є недопустимим речовим доказом у даному кримінальному провадженні на який суд не має права посилатись у вироку.

Невизнання обвинуваченим своєї вини суд сприймає як намагання уникнути відповідальності, оскільки його винність знайшла своє підтвердження у досліджених і описаних вище доказах, в тому числі і в протоколі слідчого експерименту за участі обвинуваченого в ході якого останній за участі свого захисника і очевидно не під примусом давав показання про те, що нанесення тілесних ушкоджень потерпілому мали місце. І хоча в ході вказаного слідчого експерименту обвинувачений заперечував механізм та мотиви нанесення тілесних ушкоджень, однак сам факт їх нанесення не спростовувався, а вже мотиви і механізм встановлені судом з інших описаних вище доказів, які в своїй сукупності спростовують показання обвинуваченого.

В судовому засіданні під час дослідження протоколу слідчого експерименту за участі потерпілого ОСОБА_14 захисник посилався на те, що механізм нанесення тілесних ушкоджень вказаний під час слідчого експерименту відрізняється від того про який говорить потерпілий в судовому засіданні, а слідчий задавав навідні питання, однак вказані посилання є необґрунтованими, оскільки з відеозапису слідчого експерименту вбачається, що механізм нанесення ушкоджень потерпілим вказано такий же як і в судовому засіданні, а незначні неточності в показаннях не впливають на висновок про те, що обвинуваченим було нанесено два удари в голову потерпілого та здійснено постріл в область животу останнього. Питання ж які задавав слідчий очевидно були не навідні, а уточнюючі, так як питання останній задавав вже після пояснень потерпілого про той чи інший момент події. Той факт, що під час слідчого експерименту потерпілий вказував про те, що він виходив на балкон поговорити з ОСОБА_3 , а під час допиту в судовому засіданні про це не говорив, не впливає на висновки суду про доведеність механізму нанесення тілесних ушкоджень потерпілому.

В судовому засіданні захисник просив визнати недопустимими висновки експерта, оскільки під час досудового слідства стороною обвинувачення не було отримано в порядку передбаченому КПК України медичну документацію на підставі якої експерт робила висновки і така медична документація не відкривалась стороні захисту, що свідчить про недопустимість як доказів такої документації і, відповідно, недопустимість висновків експерта.

Однак, суд вважає, що підстав для визнання вказаних висновків експерта недопустимим доказом не має з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
Як вбачається з висновків експертиз, підставами для їх проведення були постанови слідчого, що відповідало вимогам ст. 242 КПК України в редакції на час вчинення відповідних процесуальних дій.
Також, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 56 КПК України потерпілий має право подавати докази на підтвердження своєї заяви, що й було ним зроблено згідно показань експерта, шляхом надання медичної документації, яка була необхідна для проведення експертизи. Водночас, на потерпілого, який не є стороною кримінального провадження, не розповсюджуються вимоги ст. 290 КПК України відкривати сторонам кримінального провадження свої докази, в даному випадку медичні документи.
Також слід зазначити, що правдивість висновку експерта, який попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, презюмується і може бути підданий сумніву за наявності суттєвих фактів, які б прямо чи опосередковано вказували на його невідповідність фактичним обставинам, однак стороною захисту таких фактів не було надано, в той час як стороною обвинувачення правдивість вказаних висновків підтверджена рядом інших доказів (показаннями потерпілого, протоколами слідчих експериментів).

Також сторона захисту посилаючись на те, що обвинуваченому ОСОБА_3 не було повідомлено про підозру у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України у встановленому КПК України порядку, просила виправдати останнього.
Як вбачається з протоколу затримання (т. 3 а.с. 59) ОСОБА_3 було затримано 28.07.2016, а вже 29.07.2016 ОСОБА_3 в порядку передбаченому КПК України було повідомлено про підозру у вчинені злочину передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України (т. 3 а.с. 60). 30.07.2016 відносно останнього обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою (т. 3 а.с. 66).
29.09.2016 слідчим СВ ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_21 складено повідомлення про підозру у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 121 К України (т. 6 а.с. 76), яке не було вручено обвинуваченому, а отже останнього не було повідомлено про підозру у вчиненні вказаного злочину в порядку передбаченому ст. 278 КПК України.
Статтею 279 КПК України передбачено, що у випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278 цього Кодексу.
23.11.2016 слідчий ОСОБА_21 повідомив ОСОБА_3 про зміну раніше повідомленої підозри (т. 5 а.с. 174) згідно якого ОСОБА_3 підозрюється у вчинені злочинів передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 345 КК України, а отже саме з 23.11.2016 у обвинуваченого виник статус підозрюваного за ч. 1 ст. 121 КК України, а тому посилання сторони захисту на те, що обвинуваченому не вручено повідомлення про підозру є безпідставними.
В той же час, суд вважає за необхідне звернути увагу, що слідчим дійсно не виконано свого обов`язку повідомлення про підозру обвинуваченого після складення такого повідомлення 29.09.2016 в порядку встановленому КПК України, однак дана обставина не тягне за собою визнання недопустимими всіх доказів зібраних під час досудового слідства, оскільки докази на які посилався суд у вироку були зібрані без участі обвинуваченого та без втручання у його права як обвинуваченого.

Посилання сторони захисту як на доказ невинуватості обвинуваченого на рапорт о/у Жовтневого ВП ОСОБА_22 від 19.07.2016 (т. 4 а.с. 173) згідно якого ОСОБА_12 звернувся до лікарні з раною правої легені отриманої 17.07.2016 о 00-00 годин біля будинку № 24 по вул. Фучіка внаслідок конфлікту з невідомим, який стріляв у потерпілого з пістолету під патрон «флобера» та на довідку КЗ ДОКЛ ім. Мечникова» (т. 4 а.с. 77), суд не приймає до уваги оскільки ці данні беззаперечно не свідчать про отримання потерпілим тілесних ушкоджень в обставинах описаних в рапорті, в то й час як сукупність описаних вище доказів підтверджує місце, час, спосіб тілесних ушкоджень та особу, яка їх нанесла.

20 липня 2016 року старшим слідчим СВ Жовтневого (Соборного) ВП ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_23 надано доручення оперативному підрозділу ВКП Жовтневого (Соборного) ВП ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області за матеріалами кримінального провадження № 0003061 від 20 липня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України про проведення слідчих (розшукових) дій у порядку ст. 40 КПК України щодо забезпечення явки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до слідчого з кінцевим строком виконання 30 липня 2016 року.
Виконання вказаного доручення покладено на старшого оперуповноваженого Жовтневого (Соборного) ВП ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та старшого оперуповноваженого Жовтневого (Соборного) ВП ДВП ГУ НП в Дніпропетровській старшого лейтенанта поліції ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , які відповідно до витягу з наказу від 07 листопада 2015 року № 1 о/с працюють в Жовтневому (Соборному) ВП ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області та відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду та правоохоронних органів», є працівниками правоохоронного органу.
Після чого, 28 липня 2016 року приблизно о 17 годині 00 хвилин, під час виконання вказаного вище доручення слідчого старші оперуповноважені ОСОБА_10 та ОСОБА_24 виконуючи свої службові обов`язки, передбачені Законом України «Про Національну поліцію» з метою доставляння ОСОБА_3 для проведення слідчих дій з участю останнього, рухаючись на службовому автомобілі «ВАЗ 2107», сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_4 , який відповідно до наказу від 01 березня 2016 року № 70 закріплено за старшим оперуповноваженим ОСОБА_10 вулицями міста Дніпро, і зупинившись на червоний сигнал світлофора на вул.Лабораторній в місті Дніпро (м. Дніпропетровськ) приблизно навпроти будинку № 27а по напрямку руху до вул. Академіка Лазаряна в місті Дніпро, (м.Дніпропетровськ) побачили в правому крайньому ряду автомобіль «Hyundai Accent», 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 який стояв попереду них та невстановленого органами досудового розслідування іншого автомобіля на відстані приблизно 1,5 м. один перед одним.
Після чого, знаходячись в тому ж місці та в той же час старші оперуповноважені ОСОБА_10 та ОСОБА_24 виконуючи доручення старшого слідчого СВ Жовтневого (Соборного) ВП щодо забезпечення явки ОСОБА_3 до слідчого, вийшли із службового автомобіля та попрямував до автомобіля «Hyundai Accent», державний номерний знак НОМЕР_2 , прямуючи до зазначеного вище автомобіля, старший оперуповноважений ОСОБА_10 із лівої кишені одягнених на нього штанів своєю лівою рукою дістав службове посвідчення поліцейського для пред`явлення його ОСОБА_3 .
Підійшов до автомобілю «Hyundai Accent», 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 з боку водійських дверей, однак, водій автомобілю «Hyundai Accent», 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_3 проігнорував законні вимоги старшого оперуповноваженого ОСОБА_10 та на зелений сигнал світлофора швидко рушив з місця і попрямував прямо через вул. Академіка Лазаряна в напрямку вул. Володі Дубініна в місті Дніпро тим самим зникнувши з поля зору старших оперуповноважених.
В подальшому, 28 липня 2016 року приблизно о 17 годині 55 хвилин старші оперуповноважені ОСОБА_10 та ОСОБА_24 продовжуючи виконання доручення старшого слідчого СВ Жовтневого (Соборного) ВП щодо забезпечення явки ОСОБА_3 до слідчого, стоячі на службовому автомобілі «ВАЗ 2107», сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_4 на вул. Лізи Чайкіної у м. Дніпро помітили автомобіль «Hyundai Accent», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , який повертав на пр.Гагаріна, міста Дніпро в напрямку Нагорного ринку у м. Дніпро. Після чого старші оперуповноважені поїхали за автомобілем, яким керував ОСОБА_3 в напрямку центрального входу комунального закладу «Обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова» в місті Дніпро, (м.Дніпропетровськ), яка розташована за адресою: м. Дніпро, пл. Соборна, 14 та зупинився навпроти зупинки трамваю №1 в лівій полосі автомобільної дороги по напрямку руху на відстані приблизно 40 м. від пр. Дмитра Яворницького в місті Дніпро.
Після чого, старші оперуповноважені ОСОБА_10 та ОСОБА_24 прослідували на службовому автомобілі «ВАЗ 2107», державний номерний знак НОМЕР_4 до місця зупинки автомобіля «Hyundai Accent», державний номерний знак НОМЕР_2 та зупинили службовий автомобіль «ВАЗ» попереду автомобіля «Hyundai Accent» під керуванням ОСОБА_3 приблизно на відстані 2,5 м. блокувавши рух останнього автомобіля уперед.
Далі, 28 липня 2016 року приблизно о 18 годині 05 хвилин старші оперуповноважені ОСОБА_10 та ОСОБА_24 вийшли з службового автомобілю «ВАЗ 2107», державний номерний знак НОМЕР_4 та направились в бік автомобілю «Hyundai Accent», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , продовжуючи рух до водія автомобіля «Hyundai Accent» старший оперуповноважений ОСОБА_10 через лобове скло помітив, що ОСОБА_3 дістав предмет схожий на револьвер, старший оперуповноважений ОСОБА_10 будучи заздалегідь обізнаним про те, що ОСОБА_3 за допомогою револьвера спричинив тілесні ушкодження іншій особі, в зв`язку з чим діючи відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 45 Закону України «Про Національну поліцію» для захисту від нападу, що загрожує життю та здоров`ю оточуючих людей, у тому числі і старшого оперуповноваженого ОСОБА_24 , ОСОБА_10 своєю правою рукою почав діставати з кобури, яка закріплена з правого боку на поясі пістолет «ГПМ калібру 9 мм. КІ-0320» на який має дозвіл № НОМЕР_5 та направив ствол пістолета у землю. В свою чергу, старший оперуповноважений ОСОБА_24 перебуваючи в тому ж місці та в той же час рухався у напрямку до пасажирського сидіння розташованого поруч з водієм автомобіля «Hyundai Accent».
Після того, як старший оперуповноважений ОСОБА_10 наблизився до автомобіля «Hyundai Accent» приблизно на відстань 20 30 см. від водійського місця, ОСОБА_3 , будучи заздалегідь оповіщеним про те, що старший оперуповноважений ОСОБА_10 є працівником поліції та діє відповідно до своїх службових обов`язків, не виходячи з автомобілю «Hyundai Accent», при цьому достовірно для себе розуміючи та усвідомлюючи, що вчиняє суспільно небезпечні та незаконні дії щодо представника правоохоронного органу, діючи умисно, реалізовуючи свій злочинний умисел направлений на заподіяння працівникові правоохоронного органу тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням старшим оперуповноваженим ОСОБА_10 своїх службових обов`язків, ОСОБА_3 тримаючи в правій руці невстановлений предмет схожий на пістолет, відчинив наполовину вікно водійських дверей автомобілю «Hyundai Accent», державний номерний знак НОМЕР_2 та направив вказаний вище револьвер в сторону старшого оперуповноваженого ОСОБА_10 , а саме: в обличчя останнього, здійснивши один прицільний постріл. Від отриманого поранення старший оперуповноважений ОСОБА_10 стоячи на ногах розвернувся спиною до ОСОБА_3 .
Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та доводячи свій злочинний умисел до кінця направлений на заподіяння працівникові правоохоронного органу тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням старшим оперуповноваженим ОСОБА_10 своїх службових обов`язків, ОСОБА_3 знаходячись в тому ж місці та в той же час, сидячи за кермом і не виходячи із свого автомобіля «Hyundai Accent», державний номерний знак НОМЕР_2 , побачив те, що ОСОБА_10 стоїть до нього спиною та тримаючи в своїй правій руці невстановлений предмет схожий на пістолетзробив і ще один прицільний постріл зі вказаного вище пістолета в спину потерпілого старшого оперуповноваженого ОСОБА_10 .
Отже, внаслідок суспільно небезпечних умисних дій ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_10 , заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: сліпого вогнепального поранення м`яких тканин обличчя ліворуч, яке розпочинається раною у носо-губному трикутнику, переходить в раньовий канал, з ушкодженням по ходу якого: шкіри, підшкірио-жирової клітковини та сліпо закінчується в м`яких тканинах лівої щоки стороннім тілом металевої щільності (дріб); непроникаючого сліпого вогнепального поранення грудної клітині ліворуч, яке розпочинається раною по задньо-пахвовій лінії (на відстані 129см. вгору від підошовної поверхні стоп та на 13 см ліворуч від умовної серединної лінії тіла), переходить в раньовий канал, з ушкодженням по ходу якого: шкіри, підшкірно-жирової клітковини та сліпо закінчується в м`яких тканинах грудної клітини (спини) стороннім тілом металевої щільності (дріб). За своїм характером виявлені у потерпілого старшого оперуповноваженого ОСОБА_10 тілесні ушкодження в області обличчя та грудної клітини (як кожне окремо) - відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше, як три тижні (21 день).
Вказаними діями ОСОБА_3 вчинив злочин відповідальність за який передбачена ч. 2 ст. 345 КК України, а саме, умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу, легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

В судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав та пояснив, що він іноді працює в таксі. 28.07.2016 року о 17-00 годині йому зателефонував його знайомий ОСОБА_25 і попросив приїхати до комплексу «Водолій» на що обвинувачений погодився. Рухаючись по вул. Фурманова на своєму автомобілі «Hyundai Accent» д/н НОМЕР_2 він помітив автомобіль ВАЗ, який почав створювати перешкоди у русі та аварійні ситуації, намагаючись обігнати автомобіль під керуванням обвинуваченого. Останній подумав, що автомобілем ВАЗ керує хам, а тому не дав йому обігнати обвинуваченого і продовжив рух по вул. Сімферопольській. По вказаній вулиці він доїхав до перехрестя вул. Лабораторної та вул. Академіка Лазаряна і зупинився у правій смузі руху на забороняючий сигнал світлофору. В цей момент йому хтось зателефонував і він потягнувся, щоб ввімкнути блютуз, однак відразу почув сильні удари по боковому пасажирському склу, повернувся і побачив, що хтось б`є рукояткою пістолета по склу. Він злякався і розпочав рух, при цьому подивився в дзеркало заднього огляду і побачив людей, які біжать до автомобіля ВАЗ. Обвинувачений доїхав до комплексу «Водолій», заїхав на територію і таким чином сховався від переслідувачів та відразу зателефонував ОСОБА_25 , якому все розповів. Габрус вийшов, сів в авто і запропонував проїхати тим же маршрутом, щоб зрозуміти що це за люди, вони через вул. Казакова виїхали на пр. Гагаріна, проїхали до пл. Соборної, далі по Д.Донського на вул. 8-го березня, і тим же маршрутом проїхали до Комплексу «Водолій», але нікого не зустріли, а тому знову поїхали на пр. Гагаріна, так як ОСОБА_25 попросив відвести його на ринок «Нагорний». Вони по пр. Гагаріна перетнули пр. Яворницького, виїхавши на пл. Соборну, де обвинувачений зупинив автомобіль на зупинці лікарні ім. Мечнікова, щоб пропустити пасажирів, які виходили з трамваю. В цей час справа його об`їхав ВАЗ, який зупинився перекривши рух. З автомобіля ВАЗ вийшли двоє чоловіків, один з яких біг до дверей обвинуваченого, витягаючи на ходу пістолет. Обвинувачений злякавшись, двічі вистрілив через відчинене вікно свого автомобіля в нападника не цілячись, ввімкнув задню швидкість і виїхав на пр. Яворницького та поїхав з місця події. Він не бачив на автомобілі ВАЗ синіх номерів, так як номер закрито пластиковою планкою, йому ніхто не представлявся працівником поліції та не показував посвідчення, а тому він не знав, що в автомобілі ВАЗ знаходяться працівники поліції, тим паче він не знав, що вони знаходяться при виконанні своїх службових обов`язків, а тому вважає, що в його діях відсутній склад злочину передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України в просив виправдати його.

Незважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченим, його винність у вчиненні вказаного злочину підтверджується наданими сторонами кримінального провадження та дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_10 пояснив, що 28.07.2016 року він сумісно з іншим оперо-уповноваженим ОСОБА_26 , на службовому автомобілі «ВАЗ» 2107, д.н.з. НОМЕР_4 , рухалися по провулку Радянському у м. Дніпро та помітили автомобіль «Хюндай акцент» який рухався назустріч, за кермом якого перебував ОСОБА_3 , якого потерпілий мав забезпечити явкою до сектору кримінальної поліції згідно доручення слідчого. Вони розвернули свій автомобіль і поїхали за автомобілем обвинуваченого через лікарню ім. Мечникова. При цьому вони декілька раз порівнялись з автомобілем ОСОБА_3 і під час цього о/у ОСОБА_26 показав обвинуваченому посвідчення працівника поліції, однак обвинувачений проігнорував та почав віддалятися, а тому через деякий через вони його втратили з полю зору. Вони продовжили рух містом і через незначний проміжок часу відшукали автомобіль обвинуваченого, який стояв на світлофорі на перехресті вул. Лабораторної та вул. А. Лазаряна. Вони зупинились, вийшли зі свого автомобіля та підійшли до автомобіля обвинуваченого, де потерпілий дістав з кишені посвідчення працівника поліції, розгорнув його, представився співробітником поліції, однак ОСОБА_3 вивернув колеса автомобіля в лівий бік і почав рух, відштовхнувши потерпілого кузовом автомобіля в бік. Потерпілий і ОСОБА_26 побігли до свого автомобіля і продовжили слідувати за автомобілем обвинуваченого, однак він знову зник з поля їх зору. Проїхавши далі, вони зупинилися на вулиці Лізи Чайкіної, а через деякий час знову побачили автомобіль ОСОБА_3 , який повертав в бік пр. Гагаріна, рухаючись у напрямку Нагорного ринку. Потерпілий і ОСОБА_26 вирушили слід за ним та одночасно доповіли керівництву, що ОСОБА_3 , не реагує на їх вимоги про зупинку, після чого зв`язались з черговою частиною та повідомили про необхідність допомоги в затриманні автомобіля обвинуваченого. Під`їжджаючи до лікарні ім. Мечникова перед громадською зупинкою автомобіль ОСОБА_3 зупинився і у них з`явилася змога його об`їхати з правого боку, що вони й зробили, заблокувавши обвинуваченому проїзд. Після чого вони вийшли зі свого автомобіля та почали потихеньку підходити до автомобіля обвинуваченого. При цьому потерпілий розгорнув посвідчення, представився співробітником поліції та почав підходити до бокового вікна. Підійшовши ближче він побачив, що біля обвинуваченого сидів якийсь молодий чоловік і що ОСОБА_3 дістає якийсь предмет схожий на пістолет. Обвинувачений відчинив вікно, почав прицілюватися йому у обличчя і відразу пролунав постріл після якого потерпілий повернувся спиною до обвинуваченого, а той вистрілив ще один раз в тулуб потерпілого. Після цього ОСОБА_3 швидко почав рух назад, виїхав на пр. Яворницького і поїхав з місця, а потерпілого було госпіталізовано з діагнозом: проникаюче вогнепальне поранення.
З документів наданих стороною обвинувачення (т. 3 а.с. 27-35) вбачається, що 20.07.2016 слідчим Жовтневого ВП ОСОБА_23 надано доручення в порядку ст. 40 КПК України на забезпечення явкою до слідчого ОСОБА_3 , яке було передано на виконання о/у Жовтневого ВП ОСОБА_10 , за яким закріплено наказом № 70 від 01.03.2016 спецавтомобіль ВАЗ д/н НОМЕР_6 , що підтверджує той факт, що на момент подій ОСОБА_10 виконував свої службові обов`язки.
В ході проведення слідчого експерименту 09.11.2016 (т. 3 а.с. 127-131) на площі Соборній поблизу зупинки трамваю № 1 навпроти лікарні Мечникова потерпілий ОСОБА_10 розташував автомобілі-статисти так як вони були розташовані на момент події, а саме, на ділянці дороги в лівій смузі по напрямку руху на відстані 40 м від пр. Яворницького розташовано автомобіль «Мітцубіші Ланцер» чорного кольору (умовно Хюндай Акцент), а попереду Ланцеру на відстані приблизно 2,5 м. під кутом приблизно 15о-20о до автомобіля Хюндай розташовано автомобіль ВАЗ 2107 д.н. НОМЕР_4 на якому рухався потерпілий ОСОБА_10 . Потерпілий вказав, що 28.07.2016 року він після зупинки автомобіля ВАЗ вийшов з водійського місця і почав наближатись до автомобіля «Хюндай», одночасно витягнувши лівою рукою з лівої кишені посвідчення поліцейського. В цей момент він побачив, що водій автомобіля «Хюндай» витягнув пістолет, а тому потерпілий правою рукою дістав свій пістолет і тримаючи його в правій руці дулом до низу пішов до автомобіля «Хюндай», лівою рукою показуючи посвідчення поліцейського. Підійшовши до водійських дверей автомобіля «Хюндай» потерпілий показав своє посвідчення і в цей час вікно автомобіля прочинилось і ОСОБА_3 , тримаючи в своїй правій руці пістолет, здійснив постріл в обличчя потерпілого. Потерпілий розвернувся спиною до автомобіля «Хюндай» і в цей час ОСОБА_3 здійснив постріл в спину потерпілому.
В ході проведення слідчого експерименту 12.11.2016 (т.3 а.с. 134-138) на вул.. Лазаряна в м. Дніпро за участі потерпілого ОСОБА_10 останнім було встановлено автомобілі, так як вони були розташовані в момент події, а саме, автомобіль «Шкода Октавіа» умовно «Хюндай Акцент», розташований навпроти воріт домоволодіння № 55 по вул. Лабораторній м. Дніпро в правому крайньому ряду по напрямку до вул. Лазаряна м. Дніпро. За Хюндай на відстані 1.5 метрів розташований автомобіль «Рено», а за автомобілем «Рено» на відстані 1.5 м. розташовано автомобіль ВАЗ 2107 світлого кольору, на якому рухався ОСОБА_10 . Після цього потерпілий вказав, що коли він зупинився, то вийшов зі свого автомобіля та направився до автомобіля «Хюндай» при цьому дістав лівою рукою з лівої кишені штанів посвідчення поліцейського. При цьому попереду Хюндай стяло ще декілька автомобілів, яким горів червоний сигнал світлофора. Потерпілий підійшов до вікна водія, яке було прочинене, представився, показав своє посвідчення. В цей час загорівся зелений сигнал світлофору, водій ОСОБА_3 викрутив кермо в лівий бік та почав рух. ОСОБА_10 запальничкою вдарив пару раз по склу автомобіля, а ОСОБА_3 зачепивши потерпілого корпусом автомобіля, не зупиняючись, поїхав в бік вулиці Лазаряна. Після чого потерпілий зі ОСОБА_24 повернулись до свого автомобіля і в цей час загорівся червоний сигнал світлофору.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_24 пояснив, що на час подій він працював оперуповноваженим Соборного ВП. В кінці липня 2016 року він разом з ОСОБА_10 отримали завдання на вручення повістки та доставки до слідчого Осадчого громадянина ОСОБА_3 з приводу нанесення ним тілесних ушкоджень. При цьому свідкові було повідомлено марку та номер автомобіля на якому пересувається ОСОБА_3 та надано фотокартку останнього. Свідок разом з ОСОБА_10 в другій половині дня їхали на службовому автомобілі марки ВАЗ вулицями м. Дніпро, коли на вул. Фурманова побачили автомобіль ОСОБА_3 і почали наздоганяти його. Сірий подавав світлові та звукові сигнали з метою зупинки ОСОБА_3 , однак останній ніяк не реагував на них і продовжував свій рух. Коли це стало можливими, ОСОБА_10 порівняв їх автомобіль з автомобілем ОСОБА_3 і свідок, сидячи на передньому пасажирському сидінні висунув руку з посвідченням яке показав ОСОБА_3 ,. Обвинувачений точно його бачив, але незважаючи на це пришвидшився і почав відставати від автомобіля ВАЗ. ОСОБА_10 також пришвидшився. На світлофорі в районі вул. А. Лазаряна ОСОБА_3 зупинився у потоці транспорту і свідок також зупинився. Свідок з ОСОБА_10 вийшли з автомобіля, витягли посвідчення і підійшли до автомобіля ОСОБА_3 і свідок постукав у вікно автомобіля показуючи посвідчення, яке ОСОБА_3 точно побачив. Однак, незважаючи на це розпочав рух автомобіля, зачепив ОСОБА_10 і на зелений сигнал світлофору проїхав перехрестя. Свідок з ОСОБА_10 побігли до свого автомобіля, однак в цей час загорівся червоний сигнал і вони втратили автомобіль ОСОБА_3 з поля зору. Через деякий час вони знову помітили автомобіль обвинуваченого, який рухався по пр. Гагаріна вниз. Свідок відразу доповів на лінію 102 про те, що переслідує автомобіль і попросив допомоги. Автомобіль обвинуваченого переїхав перехресті з пр. Д. Яворницького і зупинився перед трамвайною зупинкою біля лікарні ім. Мечникова. ОСОБА_10 об`їхав автомобіль ОСОБА_3 , перегородив йому дорогу і свідок з обвинуваченим вийшли з автомобіля, дістали свої посвідчення які, почали нести так, щоб їх було видно, а у ОСОБА_10 в правій руці був його травматичний пістолет направлений вниз. Зі словами «Поліція» свідок підійшов до автомобіля з правого боку а ОСОБА_10 з боку водія і в цей час свідок почув два хлопки і побачив, що з плеча ОСОБА_10 йде кров. Одночасно автомобіль обвинуваченого почав рух назад, виїхав на пр. Д. Яворницького і поїхав вниз. Свідок деякий час біг за автомобілем, а потім повернувся, допоміг ОСОБА_10 піднятись і вони поїхали в лікарню.
В ході проведення слідчого експерименту 09.11.2016 року (т.3 а.с. 122-126) на площі Соборній поблизу зупинки трамваю № 1 навпроти лікарні Мечникова свідок ОСОБА_24 розташував автомобілі-статисти так як вони були розташовані на момент події, а саме, на ділянці дороги в лівій смузі по напрямку руху на відстані 40 м від пр. Яворницького розташовано автомобіль «Мітцубіші Ланцер» чорного кольору (умовно Хюндай Акцент), а попереду Ланцеру на відстані приблизно 2,5 м. під кутом приблизно 15о-20о до автомобіля Хюндай розташовано автомобіль ВАЗ 2107 д.н. НОМЕР_4 на якому рухався потерпілий ОСОБА_10 . Свідок ОСОБА_24 вказав, що 28.07.2016 року він рухався разом з ОСОБА_10 на автомобілі ВАЗ і «підрізали» автомобіль Хюндай Акцент. Вийшовши з автомобіля ВАЗ, ОСОБА_24 звернувся до пасажира ОСОБА_27 , так як в авто було дві особи, ОСОБА_24 дістав посвідчення та показав його з пасажирської сторони. В цей час ОСОБА_10 рухався до ОСОБА_27 та побачив, що водій дістав предмет схожий на пістолет. ОСОБА_24 також побачив як ОСОБА_10 дістав з кобури з правого боку пістолет та почав підходити до водія. Знаходячись біля пасажирських передніх дверей ближче до капоту ОСОБА_24 почув постріл в сторону ОСОБА_10 , потім побачив у нього кров, після чого ОСОБА_10 повернувся та пролунав ще один постріл. А потім автомобіль Хюндай почав рух заднім ходом в сторону пр. Яворницького.

Показання потерпілого та свідка ОСОБА_26 в частині подій, що мали місце на вул. А. Лазаряна підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_28 допитаного в судовому засіданні, який пояснив, що 28.07.2016 року він їхав з ж/м Перемога по «тещиному язику» і на перехресті з вул. Лабораторної повернув праворуч та зупинився через 200-300 метрів від перехрестя, так як пробив колесо, яке треба було замінити. Він почав шукати ключі від гайок, секретки та інший потрібний інвентар, так як це автомобіль його дружини і він ним рідко користується. В цей час він помітив, що з ряду автомобілів, які рухались в бік «тещиного язика» та які зупинились на перехресті на червоний сигнал світлофору, з автомобіля ВАЗ сірого кольору вийшли два чоловіка, і пішли до автомобіля «Хюндай» срібного кольору який стояв попереду. Це зацікавило свідка тим, що і водій ВАЗу також вийшов і було не зрозуміло як продовжать рух автомобілі, які стоять за ВАЗом. Водій ВАЗа з посвідченням поліцейського підійшов до водійських дверей «Хюндаю» і постукав у вікно водія, однак « ОСОБА_27 » різко рушив з місця і поїхав. Після цього водій повернувся в ВАЗ і поїхав за «Хюндаєм». При цьому свідок побачив, що на ВАЗі сині номери. Через деякий час до свідка під`їхали люди в цивільному, які розпитали що він бачив і взяли його контактні данні, а ще через деякий час його викликав слідчій на допит. Як з`ясувалось пізніше в автомобілі ВАЗ був ОСОБА_10 , кого свідок знає так як вони разом навчались, однак в той час він його не впізнав і насправді він з ним жодних відносин не підтримує.

Показання потерпілого та свідка ОСОБА_26 в частині подій, що мали місце на зупинці громадського транспорту біля лікарні ім. Мечникова підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_29 , допитаного в судовому засіданні, який пояснив, що в той день, більш точну дату та час він не пам`ятає, він працював таксистом в службі «Лімон» і зупинився і районі лікарні Мечникова біля трамвайної зупинки, щоб взяти кави. Коли він взяв каву та став підходити до автомобіля то побачив, що на дорозі зупинився автомобіль «Хюндай» світло блакитного кольору, а перед ним, перекривши йому дорогу, зупинився автомобіль ВАЗ 2107 сірого кольору з синіми номерами, які були закриті пластиком, однак добре проглядались. З автомобіля ВАЗ вийшли двоє людей, один водій і один пасажир з правого переднього сидіння, які почали наближатись до автомобіля «Хюндай». При цьому водій ОСОБА_30 витягнув з кишені посвідчення на ланцюжку, яке схоже на посвідчення поліцейського і наближався до водійський дверей «Хюндай», витягнувши посвідчення в своїй руці так щоб його було видно. Пасажир ВАЗу йшов до пасажирських дверей «Хюндая». Коли вони підійшли до автомобіля з обох боків, то свідок почув звук пострілу і автомобіль зненацька рушив заднім ходом, виїхав на пр. Яворницького і поїхав вниз по проспекту. Через деякий час до свідка підійшов хтось з працівників поліції, який взяв його анкетні данні та опитав.

В ході проведення слідчого експерименту 15.11.2016 ( т.3 а.с. 150-154) на перехресті вул. Лабораторної навпроти буд. № 57 з метою відновлення подій, які відбулися 28.07.2016 року. ОСОБА_3 вказав, що автомобіль Шкода Октавія сірого кольору умовно його авто «Хюндай Акцент» д.н. НОМЕР_2 в момент подій, які відтворюються стоїть в правій крайній смузі напроти будинку № 57 по вул. Лабораторній на відстані 15м. від світлофора. Знаходячись в автомобілі обвинувачений почув удар по водійському передньому склі, подивившись ліворуч, побачив рукоятку пістолета, куди було направлено дуло пістолета він не бачив. Також обвинувачений зазначив, що попереду його автомобіля стояло ще два автомобіля, позаду нього стояв ВАЗ світлого кольору.

В ході проведення слідчого експерименту 15.11.2016 року (т.3 а.с.155-159) на пл. Соборній біля зупинки трамваю № 1 навпроти лікарні ім. Мечникова з метою відновлення подій, які відбулися 28.07.2016 року ОСОБА_3 вказав місце де знаходився його автомобіль «Хюндай акцент» - Шкода Октавія, а саме в лівій праві смузі так, що капот знаходиться навпроти стовпа № 231. Також вказав, що автомобіль ВАЗ світлого кольору стояв перед його автомобілем на відстані 5 м. так що переднє ліве колесо знаходилось біля бордюру, а багажник за автомобілем Лінського. ВАЗ 2107 був затонований, ВАЗ 2107 д.н. НОМЕР_7 на синьому фоні з рамками на номерах жовтуватого кольору повністю не прозорі. Після зупинки автомобіля ВАЗ з водійського місця швидко вийшов чоловік, який правою рукою дістав пістолет і почав наближатись до автомобіля обвинуваченого. Коли він підійшов до водійської двері обвинувачений відкрив наполовину водійське бокове скло. Обвинувачений дістав пістолет з дверей автомобіля і з кобури і наугад двічі вистрілив в чоловіка. Після чого заднім ходом виїхав на пр. Яворницького.

19.09.2016 року слідчим в приміщенні КЗ «Дніпропетровська обласна лікарня ім. Мечнікова» було оглянуто паперовий конверт заклеєний липкою стрічкою, з печаткою та написом « ОСОБА_31 уд 02.08.2016 року. Зав.отд. ОСОБА_32 », в якому знаходиться предмет розміром 3х2 мм. (т. 3 а.с. 67-69)
Висновком експерта від 10.10.2016 року за № 08/3.1/3.2-566 (т.3 а.с. 38-44) встановлено, що в паперовому конверті обклеєному липкою стрічкою, з печаткою та написом « ОСОБА_31 уд 02.08.2016 року. Зав.отд. ОСОБА_32 » знаходились два деформованих предмета, один з яких експертом визнано кулею, фрагменти якої були вилучені 28.07.2016 року з обличчя ОСОБА_10 , яка вистріляна з нарізної зброї калібру 4 мм (Флобер).

Також 19.09.2016 року слідчим в приміщенні КЗ «Дніпропетровська обласна лікарня ім. Мечнікова» вилучено медичну карту стаціонарного хворого № 5347 ОСОБА_10 , на 36 арк. (т. 3 а.с. 67-69), яка в подальшому була використана при проведенні експертного дослідження ступеню тяжкості тілесних ушкоджень потерпілого ОСОБА_10 .
Висновком експерта № 3634е від 19.09.2016 року (т.3 а.с. 71-73) та додатковим висновком експерта № 4198е від 10.11.2016 року (т.3 а.с.132-133) встановлено, що у потерпілого ОСОБА_10 при огляді виявлені тілесні ушкодження у вигляді: сліпого вогнепального поранення м`яких тканин обличчя ліворуч, яке розпочинається раною у носо-губному трикутнику, переходить в раньовий канал, з ушкодженням по ходу якого: шкіри, підшкірно-жирової клітковини та сліпо закінчується в м`яких тканинах лівої щоки стороннім тілом металевої щільності (дріб); -непроникаючого сліпого вогнепального поранення грудної клітини ліворуч, яке розпочинається раною по задньо-пахвовій лінії ( на відстані 129 см вгору від підошовної поверхні стоп та 13см ліворуч від умовної серединної лінії тіла), переходить в раньовий канал, з ушкодженням по ходу якого: шкіри, підшкірно-жирової клітковини та сліпо закінчується в м`яких тканинах грудної клітини (спини) стороннім тілом металевої щільності (дріб). Вказані тілесні ушкодження отримані незадовго до надходження на стаціонарне лікування, відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а їх локалізація та характер не суперечать механізму їх спричинення на який вказує ОСОБА_10 в ході проведення слідчого експерименту, тобто при пострілах в обличчя та грудну клітину (спину).

Свідок ОСОБА_33 в судовому засіданні пояснив, що він працює оперуповноваженим Жовтневого ВП, коли влітку 2016 року йому зателефонував його знайомий ОСОБА_34 та повідомив, що колеги свідка намагались зупинити ОСОБА_25 з його товаришем ОСОБА_3 і просив зустрітись з ними, щоб з`ясувати ситуацію. Свідок приїхав до будівельної академії де його зустрів ОСОБА_25 і завів у кафе «Бакара», де за столиком вже сидів ОСОБА_3 . При цьому ОСОБА_25 пояснив, що їх намагались затримати працівники поліції, але вони втекли і не розуміють що відбувається просили з`ясувати причини. При цьому вони показали відеозапис начебто з відео реєстратора але запис був на телефоні з якого було видно як автомобіль рухається з пр. Карла Маркса в бік лікарні ім. Мечникова, зупиняється перед трамвайною зупинкою, а через 10-15 с. його об`їжджає і підрізає сіросиній автомобіль ВАЗ з чітко видними синіми номерами, який став по відношенню до реєстратора на 30 градусів. З автомобілю ВАЗ вийшли о/у ОСОБА_10 і о/у ОСОБА_24 , які направились до автомобіля на якому стояв реєстратор. Зброї в руках поліцейських свідок не бачив. Після цього було видно, що автомобіль почав їхати назад, виїхав на пр. Карла Маркса і поїхав вниз. Свідок переглянувши відео, вийшов на вулицю, зателефонував до поліції і дізнався про те, що ОСОБА_10 було дане доручення затримати ОСОБА_3 , однак останній стріляв у ОСОБА_10 і зник в зв`язку з чим планується оголошення перехоплення ОСОБА_3 .. Свідок зайшов до ОСОБА_25 і запропонував здатись але той сказав, що вони трохи подумають над цим. Після цього свідок поїхав до лікарні ОСОБА_35 де перебував ОСОБА_10 і зустрів там своє керівництво, якому він доповів про те, що ОСОБА_3 знаходиться в кафе «Бакара». Після цього всі поїхали туди і свідок з метою розділити ОСОБА_3 і ОСОБА_25 зателефонував останньому і попросив вийти. На самому затримані він не був, але бачив як ОСОБА_25 і ОСОБА_3 садили в автомобілі.

В ході огляду 28.07.2016 року (т.3 а.с.17-20) мобільних телефонів, які були виявлені на підлозі в другому приміщенні зліва від входу в кафе «Баккара» що розташоване за адресою: м. Дніпро, вул. Чернишевського, б.29, було оглянуто та вилучено: мобільний телефон марки «HTC» сірого кольору imei1: НОМЕР_8 , imei2: НОМЕР_9 , який запаковано в спецпакет №2421714, мобільний телефон марки «Prestigio MultiPhone PSP5507 Duo» imei1: НОМЕР_10 , imei2: НОМЕР_11 с/н НОМЕР_12 чорного кольору без візуальних пошкоджень в робочому стані з micro sd картою 16gb MMCTR16gUACJ-AC D HJK231GC249, яка запакована в спецпакет № 2826330; мобільний телефон марки «Леново А2010а» чорного кольору imei1: НОМЕР_13 , imei2: НОМЕР_14 з картою пам`яті з micro sd Transcend 16gb, яка запакована в спецпакет № 2826331.
Допитаний в судовому засіданні в якості свідка слідчий Соборного ВП ОСОБА_36 в повідомив, що саме вій здійснював огляд мобільних телефонів і складав про це протокол. В ході огляду мобільні телефони були вимкнуті, з них витягнуті флеш карти і все належним чином упаковано в експертні пакети, після чого пакети передані начальнику Соборного СВ ОСОБА_37 , при цьому вміст телефонів та карт пам`яті не перевірявся, карти пам`яті не були пошкоджені.
В подальшому 26.08.2016 слідчий ОСОБА_21 оглянув карту пам`яті 16gb MMCTR16gUACJ-AC D HJK231GC249 зі спецпакету № 2826330, яка має декілька неглибоких подряпин на шлейфі живлення на якій інформації не виявлено, яка в подальшому була запакована в конверт «Укрпошта».
Дана карта пам`яті стала предметом дослідження експертом, за результатами якого складено висновок № 15/10.9/169 від 22.11.2016 (т. 3 а.с. 170) згідно якого на картці пам`яті серед наявного інформаційного наповнення файлів відеоформату, (що містять відеоряд подій) не виявлено, однак в ході дослідження відновлено 36 файлів відеоформату, які мають структуру mov - «*mov». Встановити первинні атрибути відновлених файлів не виявилось можливим, серед відновлених файлів лише три файли можливо проглянути. Ці файли було переглянуто в судовому засіданні, однак на них відсутнє зображення, що стосується подій, які розглядаються у кримінальному провадженні.
Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_38 надав пояснення, які підтверджують всі факти викладені у висновку експерта та повідомив, що проводив експертизу флешки, відновлював з неї файли і відновив 33 файли з який тільки три проглядаються.
Призначена судом комп`ютерно-технічна експертиза № 50/17 від 20.12.2017 (т. 5 а.с. 220) з метою відновлення файлів на мікродиску не дала результату.
Однак, обвинуваченим самостійно було відновлено деякі відеозаписи події, що мала місце 28.07.2016 (т. 6 а.с. 3-41) під час перегляду яких в судовому засіданні встановлено, що на вул. Фурманова автомобіль ВАЗ випередив автомобіль під керуванням ОСОБА_3 , при цьому на пасажирському сидінні автомобіля ВАЗ знаходиться чоловік, ймовірно ОСОБА_24 , згідно обставин встановлених в судовому засіданні, який не показував будь-якого посвідчення. При цьому автомобіль ВАЗ намагався «підрізати» автомобіль ОСОБА_3 , змушуючи його зупинитись. Також на зображені видно, що автомобіль ВАЗ має номери на фоні. Далі, а перехресті віл. Лабораторної та вул. А. Лазаряна автомобіль ОСОБА_3 зупинився в правій смузі руху в потоці автомобілів і чітко чутно сильні удари, можливо по склу, як про це вказує обвинувачений, при цьому будь-які звуки, які б свідчили про те, що хтось намагається представитись працівником поліції, відсутні. Далі на пл. Соборній автомобіль ОСОБА_3 зупинився, пропускаючи пасажирів трамваю, коли поперед нього, практично перпендикулярно зупинився автомобіль ВАЗ під керуванням ОСОБА_10 , так, що номерні знаки автомобіля ВАЗ з водійського місця очевидно не проглядались. ОСОБА_10 вийшов зі свого автомобіля і, не достаючи посвідчення поліцейського, почав діставати пістолет та підходити до автомобіля ОСОБА_3 з боку водія. Одночасно ОСОБА_24 почав підходити до пасажирської двері автомобіля ОСОБА_3 не виказуючи при цьому жодних ознак свого відношення до працівника поліції. На відеозапису не чутно, щоб хтось представлявся працівником поліції, однак чутно звуки двох пострілів після чого автомобіль ОСОБА_3 заднім ходом покидає місце події.

Також в ході огляду 15.11.2016 (т.3 а.с.146-149) автомобіля Хюндай акцент» світло-сірого кольору д.н. НОМЕР_2 на склі водійської двері виявлені подряпини, а саме: на відстані 31 см від дзеркала на 13,5 см. від низу скла довжиною 4.5 см. товщиною приблизно 6 мм, інша подряпина довжиною 3,5 мм. від дзеркала на відстані 63 см. від низу скла 17-18 см. ще одна подряпина розміром 1 см від низу скла, 17.5 см. від краю з права на відстані 2 см.

Всі вищеперелічені докази належні, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки вони отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження. Всі ці докази в своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суттєвих суперечностей, узгоджуються між собою, доповнюють один одного і дають можливість суду, виключно в межах пред`явленого обвинувачення, прийти до однозначного висновку про те, що вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину знайшла своє підтвердження і його дії стороною обвинувачення вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 345 КК України, як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу, легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Стороною обвинувачення в обґрунтування висунутого обвинувачення ОСОБА_3 надано протокол огляду від 28.07.2016 (т.3 а.с. 5) джинсової сорочки синього кольору, яка має пошкодження у вигляді отворів та протокол огляду від 28.07.2016 (т.3 а.с. 6) футболки типу «Поло», на комірцю якої, в районі лівого плеча, рукаві, в районі грудної клітини та на зворотному боці зліва виявлено плями бурого кольору, а також отвір діаметром 2 мм., однак ані під час судового розгляду, ані в судових дебатах прокурором не зазначено, яке доказове значення мають ці протоколи, кому належить цей одяг та яке відношення має до даного кримінального провадження, а тому суд вважає за необхідне визнати ці протоколи неналежними доказами, оскільки останні прямо чи непрямо не підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Стороною обвинувачення в обвинувальному акті зазначено про те, що перебуваючи на вул. Лабораторній, ОСОБА_10 підійшов до автомобілю «Hyundai Accent», 2 з боку водійських дверей вікно, яких було прочинено, де ОСОБА_10 відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» звернувся до ОСОБА_3 з вимогою зупинитися на узбіччі та прослідувати за ним для вручення ОСОБА_3 повістки слідчого, при цьому ОСОБА_10 назвав своє прізвище, посаду, спеціальне звання та пред`явив своє службове посвідчення.
Однак в судовому засіданні ці обставини не підтвердились, а тому підлягають виключенню з формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним.

Так, незважаючи на показання ОСОБА_10 та ОСОБА_24 про те, що ОСОБА_10 показував своє посвідчення ОСОБА_3 на вул. Лабораторній, ці обставини об`єктивно спростовуються відеозаписом, відтвореним з місця події на якому не чутно жодного слова про те, що хтось повідомляє про наявність поліцейського поряд, вимогу зупинитись, тощо. Навпаки, в підтвердження показань ОСОБА_3 , чутно лише гучні удари, можливо по склу автомобіля, наявність яких опосередковано підтверджується і наявністю пошкоджень на склі, які виявлені в ході огляду автомобіля 15.11.2016.

Отже факт того, що ОСОБА_10 відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» представився, надав посвідчення та звернувся до ОСОБА_3 з вимогою зупинитися на узбіччі та прослідувати за ним для вручення ОСОБА_3 повістки слідчого не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні.

Далі, стороною обвинувачення в обвинувальному акті зазначено про те, що 28 липня 2016 року приблизно о 18 годині 05 хвилин старші оперуповноважені ОСОБА_10 та ОСОБА_24 вийшли з службового автомобілю «ВАЗ 2107», державний номерний знак НОМЕР_4 та направились в бік автомобілю «Hyundai Accent», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , при цьому старший оперуповноважений ОСОБА_10 рухаючись в напрямку водійського місця автомобіля «Hyundai Accent» своєю лівою рукою із лівої кишені одягнених на нього штанів діставав службове посвідчення поліцейського та тримав його перед собою таким чином, що було видно напис «Міліція». Після того, як старший оперуповноважений ОСОБА_10 наблизився до автомобіля «Hyundai Accent» приблизно на відстань 20 30 см. від водійського місця то одразу протягнув своєю лівою рукою до водійського вікна, яке ОСОБА_3 відчинив на половину своє службове посвідчення поліцейського та вимовив «Поліція».
Однак в судовому засіданні ці обставини не підтвердились, а тому підлягають виключенню з формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним.

Так, незважаючи на показання ОСОБА_10 , ОСОБА_24 та свідка ОСОБА_29 про те, що ОСОБА_10 наближався до автомобіля обвинуваченого з посвідченням об`єктивно спростовуються відеозаписом, відтвореним з місця події на якому видно як ОСОБА_10 підбігає до автомобіля обвинуваченого, витягуючи на ходу пістолет і не дістаючи при цьому посвідчення та не роблячи, згідно звукозапису на відео жодних попереджень чи викриків про те, що він поліцейський.

Отже факт того, що ОСОБА_10 «рухаючись в напрямку водійського місця автомобіля «Hyundai Accent» своєю лівою рукою із лівої кишені одягнених на нього штанів діставав службове посвідчення поліцейського та тримав його перед собою таким чином, що було видно напис «Міліція», а коли наблизився до автомобіля то «одразу протягнув своєю лівою рукою до водійського вікна, яке ОСОБА_3 відчинив на половину своє службове посвідчення поліцейського та вимовив «Поліція» не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні.

Стороною обвинувачення в обґрунтування висунутого обвинувачення надано протокол огляду місця події від 28.07.2016 року (т.3 а.с.7-10) в ході якого було фактично обшукано автомобіль «Хюндай Акцент» та вилучено: пістолет марки Х37146 в якому знаходиться 9 набоїв калібру 4 мм; відео реєстратор без номерних відзнак; биту; ніж; «Терен ПМ», однак вказаний протокол визнаний судом недопустимим доказом про що детально описано вище, а тому суд не посилається на нього під час ухвалення вироку, як не посилається і на показання свідка ОСОБА_39 , який був допитаний в судовому засіданні з приводу складення цього протоколу.
Далі, оскільки під час досудового слідства було проведено судову балістичну експертизу вилученого пістолету та набоїв, то її висновки в частині саме питань по пістолету і набоям підлягають визнанню недопустимим доказом, як отриманий внаслідок недопустимого доказу.
Водночас таке визнання недопустимим частини висновку не впливає на цей же висновок в частині кулі, яка вилучена з обличчя ОСОБА_10 про яку описано вище.
Оскільки протокол огляду визнано недопустимим доказом то підлягає визнанню недопустимим речовим доказом і револьвер, вилучений в ході обшуку автомобіля і, як наслідок з формулювання обвинувачення, визнаного судом доведенню підлягає виключення посилання сторони обвинувачення на те, що обвинуваченим застосовувався револьвер «Safari РФ 420» № НОМЕР_3 (що не є вогнепальною зброєю), який споряджений набоями калібру 4 мм.

Посилання обвинуваченого на те, що він не знав про те, що його переслідують працівники поліції суд сприймає критично з огляду на наступне.
Як встановлено судом, що описано вище, на момент обгону автомобілем ВАЗ автомобіля обвинуваченого, навіть з відеореєстратора було чітко видно номери автомобіля ВАЗ на синьому фоні, що виключає неможливість не помітити такі спецномери людським оком, а отже обвинувачений не міг не розуміти, що на автомобілі ВАЗ пересуваються працівники поліції.
Далі, обвинувачений достовірно знаючи, що він спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_12 , розуміючи, що ОСОБА_12 знає його особисто і міг повідомити в поліцію данні про нього, не міг не розуміти, що працівники поліції переслідують його саме в зв`язку з подіями, що мали місце в квартирі ОСОБА_12 , що одночасно пояснює поведінку обвинуваченого, який намагався уникнути зустрічі з поліцейськими та не повідомляв на лінію 102 про те, що за ним їздять озброєні люди і не намагався якось запобігти повторенню ситуації на вул. Фурманова шляхом звернення до поліцейських.
Більш того, свідок ОСОБА_33 чітко повідомив, що в кафе «Бакара» Габрус, який під час подій на пл. Соборній очевидно був з ОСОБА_3 в одному автомобілі, повідомляв, про те, що ОСОБА_3 стріляв в поліцейського, чого не міг не знати ОСОБА_3 , який весь час перебував з Габрусом.
Сукупність цих доказів та обставин свідчить про те, що на пл. Соборній в м. Дніпро 28.07.2016 ОСОБА_3 розумів , що автомобіль ВАЗ, який перегородив йому дорогу є спецавтомобілем поліції та знав, що водій цього автомобіля являється працівником поліції і, напевно, здогадувався з яких причин цей автомобіль переслідує його.

Сторона захисту посилаючись на незаконність затримання ОСОБА_3 28.07.2016 просила визнати недопустимими всі докази, які були зібрані під час досудового слідства.
Статтею 208 КПК України передбачено, що уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках:
1) якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення;
2) якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин;
3) якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності Національного антикорупційного бюро України.
Частинами 4 і 5 цієї статті передбачено, що уповноважена службова особа, що здійснила затримання особи, повинна негайно повідомити затриманому зрозумілою для нього мовою підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, а також роз`яснити право мати захисника, отримувати медичну допомогу, давати пояснення, показання або не говорити нічого з приводу підозри проти нього, негайно повідомити інших осіб про його затримання і місце перебування відповідно до положень статті 213 цього Кодексу, вимагати перевірку обґрунтованості затримання та інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.
Про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, складається протокол, в якому, крім відомостей, передбачених статтею 104 цього Кодексу, зазначаються: місце, дата і точний час (година і хвилини) затримання відповідно до положень статті 209 цього Кодексу; підстави затримання; результати особистого обшуку; клопотання, заяви чи скарги затриманого, якщо такі надходили; повний перелік процесуальних прав та обов`язків затриманого. Протокол про затримання підписується особою, яка його склала, і затриманим. Копія протоколу негайно під розпис вручається затриманому, а також надсилається прокурору.
Аналіз вказаних норм дозволяє прийти до однозначного висновку про те, що протокол затримання має бути складено негайно під час затримання особи.
З протоколу затримання (т. 3 а.с. 59) вбачається, що його складено слідчим ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_40 28.07.2016 о 22-15 годин в кабінеті № 304 ДВП в присутності ОСОБА_3 , його захисника та понятих. В протоколі зазначено, що фактично ОСОБА_3 затримано 28.07.2016 о 20-00 годині під час вчинення злочину.
З копії журналу реєстрації (т. 3 а.с. 116) вбачається, що ОСОБА_3 було доставлено до ДВП 28.07.2016 о 20-30 годин.
Враховуючи встановлені судом обставини вчинення злочину, описані вище, можна дійти висновку, що обвинуваченого фактично затримано через дві години після вчинення злочину, а не під час вчинення останнього як про це зазначено в протоколі затримання, що є порушенням вимог ч. 1 ст. 208 КПК України, якою чітко визначено випадки за яких можливо затримати особи і в ситуації, що мала місце на той час, підстав визначених законом для затримання не було.
Протокол затримання складено через дві години після фактичного затримання, що очевидно є порушенням вимог ч. 5 ст. 208 КПК України, яка вимагає негайного складення протоколу з повідомленням підстав затримання, у вчиненні якого злочину підозрюється особа, а також роз`ясненням всіх прав.
Однак, такі порушення не тягнуть за собою визнання недопустимим всіх доказів у справі, так як умовою недопустимості доказів є їх отримання не в порядку передбаченому КПК України (ст. 86 КПК України), в той час як стороною захисту не надано даних, які б свідчили про те, що затримання ОСОБА_3 якимось чином вплинуло на порушення порядку визначеного КПК України під час отримання окремих доказів.

Також сторона захисту просила визнати недопустимими доказами всі протоколи огляду, які описані судом вище з огляду на те, що адреси понятих, які були присутні при складанні цих протоколів зазначено невірно, що перешкодило суду викликати їх в судове засідання для допиту стосовно обставин огляду.
Вирішуючи це питання суд зазначає, що частина цих протоколів вже визнана неналежними доказами, а один протокол визнано недопустимим про що описано вище. Що ж стосується інших протоколів, то суд вважає, що не має підстав очевидно стверджувати про те, що такі протоколи складались не в порядку передбаченому КПК України, оскільки з часу їх складення до часу виклику понятих в судове засідання пройшов певний проміжок часу в який останні могли змінити своє місце проживання, ці протоколи відповідають вимогам ст. 104 КПК України і обставини зафіксовані в цих протоколах не суперечать тим обставинам, які встановлені судом із сукупності інших доказів, наданих сторонами кримінального провадження.

Також сторона захисту посилалась на те, що стороною обвинувачення було відкрито не всі докази стороні захисту, чим порушено вимоги ст. 290 КПК України, що не дозволяє суду допустити відомості, які містяться в невідкритих матеріалах як докази.
З повідомлення про завершення досудового розслідування та відкриття сторонам кримінального провадження матеріалів досудового слідства (т. 5 а.с. 178, 180) вбачається, що ОСОБА_3 і його захисник ОСОБА_8 повідомлені про ці обставини.
З протоколу про надання доступу до матеріалів досудового розслідування (т. 5 а.с. 181) вбачається, що обвинувачений зі своїм захисником 25.11.2016 ознайомились з одним томом кримінального провадження (т. 5 а.с. 181). При цьому в порушення вимог ч. 9 ст. 290 КПК України стороною захисту не зазначено, які саме матеріали були відкриті.
В подальшому слідчим направлялись виклики захисникові ОСОБА_8 з метою відкриття матеріалів (т. 1 а.с. 54-56), однак такі виклики, згідно пояснень захисника, були отримані ним поза межами дати на яку він викликався.
З листа заступника керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 (т. 1 а.с. 98) вбачається, що в зв`язку з неявкою захисника ОСОБА_3 , останньому було призначено захисника з безоплатної правової допомоги за участі якого і було відкрито інші матеріали, від ознайомлення з якими ОСОБА_3 відмовився (т. 5 а.с. 18). При цьому знову ж таки, з протоколу не вбачається які саме матеріали були відкриті.
Враховуючи те, що суд не може пересвідчитись, які саме матеріали були відкриті, а які не відкриті стороні захисту, суд позбавлений можливості вирішити які саме матеріали підпадають під дію кримінально-процесуальної санкції встановленої в ч. 12 ст. 290 КПК України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, один з яких відноситься до тяжких, а інший до злочинів середнього ступеню тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, (т. 3 а.с. 45), на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (т. 3 ас. 47, 48), має на утримання малолітню дитину ОСОБА_41 ІНФОРМАЦІЯ_2 (т. 1 а.с. 53), позитивно характеризується ГО «Правова опора», членом якої являється з грудня 2014 року (т. 1 а.с. 149, 150) а також сусідами з місця проживання (т. 1 а.с. 151-153).

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого в судовому засіданні не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових злочинів, обвинуваченому слід призначити покарання виключно у виді позбавлення волі, однак не в максимальному його розмірі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчинених злочинів, конкретних їх обставинам, даним про особу обвинуваченого описаних вище.

Вирішуючи заявлений потерпілим ОСОБА_12 цивільний позов про стягнення з ОСОБА_3 моральної шкоди у розмірі 300 000 гривень(т.1 а.с.57-61), суд приходить до висновку, що позивачу, протиправними діями обвинуваченого спричинена значна моральна шкода, яка виразилась у моральних переживаннях потерпілого за своє здоров`я та життя під час вчинення відносно нього протиправних дій; моральних переживаннях та спогади, настороги, тривоги, тимчасова відірваність від активного соціального життя, порушення сну, нервозність, емоційна напруга.

Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню позивачу суд враховує тяжкість тілесного ушкодження, характер та обсяг фізичних, душевних та психічних страждань позивача, завданих внаслідок злочину, характер немайнових втрат - порушення нормальних життєвих зв`язків, тривалість немайнових втрат. При цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості і оцінює моральну шкоду, спричинену позивачу протиправними діями відповідача в розмірі 100 000 гривень, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на підставі ст. ст. 1167 ЦК України.

Вирішуючи заявлений потерпілим ОСОБА_10 цивільний позов про стягнення з ОСОБА_3 моральної шкоди у розмірі 100 000 гривень (т.1 а.ч.64-69), суд приходить до висновку, що позивачу, протиправними діями обвинуваченого спричинена значна моральна шкода, яка виразилась у моральних переживаннях потерпілого за своє здоров`я та життя під час вчинення відносно нього протиправних дій; моральних переживаннях та спогади, тривога, переживання фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, тимчасова відірваність від активного соціального життя, почуття образи, приниження гідності, побоювання щодо майбутнього стану здоров`я.

Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню позивачу суд враховує тяжкість тілесного ушкодження, обставини за яких його отримано, характер та обсяг фізичних, душевних та психічних страждань позивача, завданих внаслідок злочину, характер немайнових втрат - порушення нормальних життєвих зв`язків, тривалість немайнових втрат. При цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості і оцінює моральну шкоду, спричинену позивачу протиправними діями відповідачів в розмірі 50 000 гривень, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на підставі ст. ст. 1167 ЦК України.

Питання про судові витрати слід вирішити у відповідно до вимог ст. 124 КПК України, -

Керуючись ст. 374-376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочинів передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 345 КК України та призначити покарання:

за ч. 1 ст. 121 КК України у виді шести років позбавлення волі;

за ч. 2 ст. 345 КК України у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_3 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначивши до відбуття шість років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 відраховувати з моменту затримання після набрання вироком законної сили.

Зарахувати в строк відбування призначеного покарання перебування ОСОБА_3 під вартою з 28 липня 2016 року по 24 жовтня 2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта в розмірі 1759,20 гривень (т. 3 а.с. 37) та 1980,90 гривень (т. 3 а.с. 169).

Позовні вимоги ОСОБА_12 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_12 в рахунок відшкодування морально шкоди 100 000 гривень.

Позовні вимоги ОСОБА_10 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_10 в рахунок відшкодування морально шкоди 50 000 гривень.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.
Вирок підлягає негайному врученню прокурору та обвинуваченому, а також направленню іншим учасникам судового розгляду.

Головуючий суддя ОСОБА_1 Справа № 201/16700/16-к
Провадження № - 1кп/201/142/2019

ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2019 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження № 0003061 відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, має на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочинів передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 345 КК України,

В судовому засіданні приймали участь:
прокурор ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 , ОСОБА_7
обвинувачений ОСОБА_3
захисник ОСОБА_8 , ОСОБА_9
потерпілий ОСОБА_10
представник потерпілого ОСОБА_11
потерпілий ОСОБА_12

ВСТАНОВИВ:

16 липня 2016 року приблизно о 17 годині 00 хвилин у не встановленому місці у ОСОБА_3 під час спілкування по мобільному телефону зі своєю знайомою, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, виник злочинний умисел направлений на завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за допомогою невстановленого предмету схожого на пістолет та пластикової бити світлого кольору.
Далі, 16 липня 2016 року приблизно о 17 годині 30 хвилин ОСОБА_3 зустрівся з особою відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, біля під`їзду будинку АДРЕСА_2 , при цьому ОСОБА_3 при собі вже мав невстановлений предмет схожий на пістолетта пластикову биту світлого кольору.

Після чого, ОСОБА_3 разом з особою відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, зайшли у зазначений вище під`їзд будинку та піднялись ліфтом на 9 поверх вказаного вище будинку і підійшовши до вхідних дверей квартири АДРЕСА_3 , де проживає ОСОБА_12 , ОСОБА_3 подзвонив у вхідні двері квартири АДРЕСА_4 , через декілька хвилин вхідні двері квартири АДРЕСА_3 відчинив ОСОБА_12 .
Після того як ОСОБА_12 відчинив двері зазначеної вище квартири ОСОБА_3 знаходячись в тому ж місці та в той же час, діючи умисно, реалізуючи свій злочинний намір спрямований на спричинення ОСОБА_12 тілесних ушкоджень, тримаючи у своїй правій руці невстановлений предмет схожий на пістолет та тримаючи в своїй лівій руці пластикову биту світлого кольору, відштовхнув ОСОБА_12 вхідними дверима від чого останній відійшов від дверного отвору, після чого ОСОБА_3 разом з особою відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, потрапили до квартири АДРЕСА_3 в зазначеному вище будинку в якій мешкає ОСОБА_12 .
Потрапивши до квартири АДРЕСА_3 зазначеного вище будинку приблизно о 18 годині 00 хвилин ОСОБА_3 доводячи свій злочинний умисел до кінця, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_12 підійшов до останнього та тримаючи при собі у своїй правій руці невстановлений предмет схожий на пістолет та направляючи його в обличчя потерпілого, в своїй лівій руці тримаючи пластикову биту світлого кольору, діючи умисно наніс нею потерпілому ОСОБА_12 два удари в ліву тім`яну частину голови, при цьому потерпілий залишився стояти на ногах обличчям до обличчя ОСОБА_3 ..

Після цього, ОСОБА_3 не зупиняючись на досягнутому, діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_12 знаходячись від останнього на відстані витягнутої руки обличчям до обличчя, ОСОБА_3 тримаючи в своїй правій руці зігнутої в ліктьовому суглобі невстановлений предмет схожий на пістолет не зважаючи на вмовляння потерпілого ОСОБА_12 припинити завдавати тілесні ушкодження, направив впритул вказаний вище пістолет на потерпілого ОСОБА_12 , а саме: в праву частину живота та зробив постріл, після якого ОСОБА_12 присів біля стінки на підлогу та згодом ліг на диван, який знаходився в кімнаті де вони знаходилися.
В подальшому, особа відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, знаходячись в тому ж місці приблизно о 18 годині 10 хвилин, на ґрунті особистих неприязних відносин, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_12 , знаходячись в квартирі АДРЕСА_4 , (м.Дніпропетровськ) знайшла ніж на лезі якому містився напис «Спутник» тобто підшукала знаряддя для вчинення злочину.
Після чого, особа відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, діючи умисно, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на завдання тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_12 , тримаючи вказаний вище ніж в своїй правій руці, підійшла до ліжка, яке знаходилось в квартирі та на якому лежав потерпілий ОСОБА_12 , нахилившись до останнього, умисно завдала одного удару своєю правою рукою в якій тримала ніж з написом «Спутник» в область правого плеча потерпілого ОСОБА_12 . Після чого, приблизно о 18.15 того ж дня ОСОБА_3 та особа відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, разом покинули вказану квартиру.
Отже, в наслідок суспільно небезпечних умисних дій ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_12 , заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: садна у лівій завушно-тім`яній області, що відноситься до легких тілесних ушкоджень; проникаючого вогнепального поранення грудної клітини праворуч, яке розпочинається вхідною раною по середньо-ключичній лінії (на відстані 120 см. вгору від підошовної поверхні стоп та на 7 см. праворуч від умовної серединної лінії тіла), далі переходить в раньовий канал, з ушкодженням по ходу якого: шкіри, підшкірно-жирової клітковини та далі проникає в праву плевральну порожнину і сліпо закінчується стороннім тілом металевої щільності (куля) в правій легені, що відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння.
Вказаними діями ОСОБА_3 вчинив злочин відповідальність за який передбачена ч. 1 ст. 121 КК України, а саме: умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Обвинувачений в судовому засіданні не визнав себе винним та пояснив, що з потерпілим ОСОБА_12 та його співмешканкою ОСОБА_13 він знайомий, так як вони сусіди і декілька разів спілкувались з побутових питань, а також він надавав послуги таксі ОСОБА_13 . Події 16.07.2016 він не пам`ятає за давністю, однак точно його не було в квартирі потерпілого, він не наносив останньому тілесні ушкодження ані биткою ані за допомогою пістолету. Також обвинувачений пояснив, що повідомлення про підозру у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України йому не вручалось слідчим, а тому всі докази зібрані під час досудового слідства в частині його обвинувачення у вчиненні вказаного злочину є недопустимими.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, його винність у вчиненні вказаного злочину знайшла своє підтвердження у наданих сторонами кримінального провадження і досліджених в судовому засіданні доказах.

Так, потерпілий ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснив, що 16.07.2016 року приблизно о 14-00 годині він разом зі своєю колишньою співмешканкою ОСОБА_13 повернулись до їх місця проживання до квартири АДРЕСА_4 з Комсомольського острову. Вдома вони посварились і ОСОБА_13 пішла з дому, а він заснув. Близько 18:00 годин він прокинувся від дверного дзвінка і пішов відчиняти. Підійшовши до дверей, він спитав: «Хто там?», на що ОСОБА_13 за дверима попросила відчинити їй. Потерпілий відчинив двері і побачив ОСОБА_13 і його сусіда ОСОБА_3 . Потерпілий хотів закрити двері, але ОСОБА_13 і ОСОБА_3 відштовхнули його і зайшли до квартири. В квартирі потерпілий від поштовху опинився на порозі кімнати і в цей момент побачив, що у ОСОБА_3 у правій руці був револьвер, а у лівий - битка зелено-сірого кольору. Дуло пістолета ОСОБА_3 направляв потерпілому в обличчя, а биткою вдарив його двічі по голові. В цей час ОСОБА_13 голосно лаялась, кричала що потерпілий заборгував їй гроші, а ОСОБА_3 стояв мовчки на відстані витягнутої руки від потерпілого. Через деякий незначний проміжок часу ОСОБА_3 сказав, що ОСОБА_13 тепер його жінка і що потерпілий повинен віддати їм грошові кошти, після чого зробив постріл з пістолету впритул в район печінки потерпілого. Після пострілу у потерпілого помутніло в голові, ноги підкосились і він сів на підлогу. Потерпілий весь час пропонував вирішити конфлікт мирно, знайти компроміс, але обвинувачений з ОСОБА_13 його не хотіли чути. Поки ОСОБА_13 збирала речі, потерпілий перебрався на ліжко. Через деякий час ОСОБА_13 взяла кухонний ніж та намагалась відрізати потерпілому вухо, але так як останній почав чинити опір, вона вдарила його ножем у плече. Після цього ОСОБА_13 попросила ОСОБА_3 допомогти забрати телевізор, на що він згодився, допоміг їй і вони покинули приміщення. Потерпілий точно не пам`ятає, хто саме, але хтось з телефону потерпілого викликав швидку допомогу, яка приїхала через 30 хв. Лікарям потерпілий повідомив, що в нього стріляв сусід. Лікарі доправили його до лікарні «швидкої допомоги», це йому зробили рентген та доправили до 16 лікарні, де знов зробили рентген, надали першу допомогу і відпустили додому. Через кілька днів потерпілий зателефонував батькові, розповів що трапилось, той приїхав і відвіз потерпілого до відділення поліції де останній написав заяву.
Показання потерпілого в частині механізму нанесення йому тілесних ушкоджень підтверджуються протоколом слідчого експериментом від 14.11.2016 (т. 3 а.с. 139), який було проведено в приміщенні квартири АДРЕСА_4 та в ході якого встановлено, що відчинивши вхідні двері, потерпілий побачив ОСОБА_13 , за спиною якої стояв ОСОБА_3 з перехрещеними на рівні грудей руками в яких тримав пістолет та биту. ОСОБА_14 хотів закрити двері, але вони штовхнули двері в середину квартири і потерпілий пішов у кімнату. За ним пішов ОСОБА_3 та ОСОБА_13 . Потім ОСОБА_3 лівою рукою з битою наніс потерпілому удар в ліву сторону голови, а ОСОБА_13 спостерігала. Після чого потерпілий стояв навпроти ОСОБА_3 на відстані 1.5 метри, а останній, тримаючи в правій руці пістолет, навів його на потерпілого та вистрелив в область животу. Після чого ОСОБА_12 сів на стілець а ОСОБА_3 вийшов на балкон курити, через деякий час потерпілий також вийшов на балкон, вони поговорили і потерпілий повернувся в кімнату та ліг на ліжко, коли до нього підійшла ОСОБА_13 з ножем у правій руці та вдарила кінчиком ножа в область правого плеча потерпілого.
Також показання потерпілого дані ним під час слідчого експерименту та в судовому засіданні в частині механізму нанесення тілесних ушкоджень, а також тяжкість таких ушкоджень підтверджується висновками експерта № 2839е від 20.07.2016 року (т.3 а.с.89-92), № 3133е від 10.08.2016 року (т.3 а.с.86-87), додатковим висновком експерта № 4276е від 16.11.2016 року (т.3 а.с. 144-145) з яких вбачається, що у потерпілого ОСОБА_12 виявлені тілесні ушкодження у вигляді:
- проникаючого вогнепального поранення грудної клітини праворуч, яке розпочинається вхідною раною по середньо-ключичній лінії, далі переходить в раньовий канал, з ушкодженням по ходу якого: шкіри, підшкірно-жирової клітковини та далі проникає в праву плевральну порожнину і сліпо закінчується стороннім тілом металевої щільності (куля) в правій легені, що спричинено від механічної дії твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, який володів пробивною кінетичною енергією та діяв і область грудної клітини праворуч, яким могла бути металева кулька, картеч або інші предмети з аналогічними властивостями. Вказане тілесне ушкодження за своїм характером відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння;
- садна у лівій завушній-тім`яній області, синця з раною на його тлі на задньо-зовнішній поверхні правого плеча у верхній третині, які спричинені від не менш як 2-х механічних дій твердого предмету (предметів) з обмеженою контактуючою поверхнею, що діяв в область голови та правого плеча і за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки та були отримані незадовго до первинного звернення за медичною допомогою тобто і в термін на який вказує обстежений.
Локалізація та характер виявлених у потерпілого тілесних ушкоджень не суперечать механізму їх спричинення на який вказує ОСОБА_12 в ході проведення слідчого експерименту, тобто при ударі твердим тупим предметом з обмеженою контактуючою поверхнею (битою) по голові, при пострілі з пістолету в область черева та від механічної дії леза ножа в область правого плеча.
Будучи допитаною в судовому засіданні експерт ОСОБА_15 підтвердила свої висновки та надала вичерпні відповіді на питання сторони захисту, які судом не приводяться оскільки співпадають з висновками. Що ж стосується медичної документації на яку мається посилання у висновку експерта №3133е, то експерт повідомила, що вказану документацію їй надав потерпілий.
Факт же того, що така документація була наявна у експерта підтверджується знімком СКТ, який наведено у висновку та листом КЗ ДМКЛ № 16 (т. 1 а.с. 175), згідно якого історія хвороби потерпілого ОСОБА_12 знаходиться в СМЕ з 05.08.2016.
Крім того, показання потерпілого в частині отримання ним тілесних ушкоджень також підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_16 , допитаної в судовому засіданні, яка пояснила, що вона працює лікарем швидкої допомоги. В той день надійшов виклик від диспетчера про ножове поранення в живіт. Вона в складі бригади разом з фельдшером ОСОБА_17 приїхала до будинку, з якого вийшов потерпілий, який самостійно сів в карету швидкої. Вона оглянула його в межах, в яких потерпілий дозволив зробити, а саме, він підняв сорочку і свідок побачила поранення в праве підребер`я. Інші частини тіла потерпілий не дав оглянути, однак їй відомо, що в лікарні, куди він був доставлений, у нього виявили ще якісь тілесні ушкодження. Дихання у потерпілого було нормальне, тиск не низький, ознак пошкодження легенів не було, однак ці ознаки могли проявитись і через тиждень, в цілому потерпілий був у стані середнього ступеню тяжкості, однак свідомість була ясна. Свідок надала первинну допомогу, обробила рану, перев`язала її і доставила потерпілого до лікарні швидкої допомоги на вул. Свердлова. Через деякий час її бригаду знову викликали і вони перевезли потерпілого до КЗ ДМКЛ № 16, так як начебто лікарі встановили проникаюче поранення грудної клітини.
Факт виїзду на виклик саме 16.07.2016 о 19-45 та саме свідком ОСОБА_16 підтверджується листом КЗ ОЦЕМДМК ДОР від 09.11.2016 та карткою виклику. (т. 3 а.с. 166, 167).
Також показання потерпілого підтверджуються показаннями його батька ОСОБА_18 , допитаного в судовому засіданні, який пояснив, що 17.06.2016 син зателефонував йому і повідомив про поранення. Свідок приїхав, забрав сина до себе додому, де оглянувши рану, не надав їй особливого значення, а тому звернувся в лікарню ім. Мечникова в приймальне відділення лише в понеділок, чи вівторок. В лікарні їх повідомили, що поранення проникаюче, куля застрягла в легенях. Потерпілий розповідав, що тілесні ушкодження дубинкою та за допомогою пістолету наніс йому ОСОБА_3 .
Додатково факт того, що такі події мали місце підтверджується протоколом слідчого експерименту від 15.11.2016 року, (т.3 а.с. 160-165) який було проведено слідчим за участі ОСОБА_3 і його захисника в ході якого ОСОБА_3 повідомляв про те, що дійсно 16.07.2016 він з ОСОБА_13 зайшов до квартири АДРЕСА_4 , де проживає ОСОБА_12 в якій відбувся конфлікт між ним і ОСОБА_12 в ході чого, обвинувачений, захищаючись від нападу ОСОБА_12 здійснив в нього постріл з пістолета.
Факт же перебування ОСОБА_3 16.07.2016 в районі квартири ОСОБА_12 опосередковано підтверджується даними отриманими в ході тимчасового доступу до з`єднань абонента № НОМЕР_1 (телефон ОСОБА_3 з його слів в судовому засіданні) та аналітичної довідки, достовірність якої встановлена в судовому засіданні під час перегляду диску з даними з`єднань абонента № НОМЕР_1 (т. 3 а.с. 103-108, 115-121)

Всі вищеперелічені докази належні, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки вони отримані в порядку встановленому КПК України, а показання потерпілого, свідків, протокол слідчого експерименту з потерпілим та висновки експерта достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження. Всі ці докази в своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суттєвих суперечностей, узгоджуються між собою, доповнюють один одного і дають можливість суду, виключно в межах пред`явленого обвинувачення, прийти до однозначного висновку про те, що вина ОСОБА_3 у спричиненні ОСОБА_12 тяжкого тілесного ушкодження доведена і його дії стороною обвинувачення вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Стороною обвинувачення також надано в якості доказів показання свідків ОСОБА_19 і ОСОБА_20 , протокол огляду квартири АДРЕСА_4 (т. 3 а.с. 77), однак суд не наводить їх у вироку, оскільки ці докази не підтверджують і не спростовують обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Також стороною обвинувачення в якості доказу надано протокол пред`явлення речей для впізнання від 20.09.2018 року (т.3 а.с. 93-95) в ході якого потерпілий ОСОБА_12 впізнав биту, якою 16.07.2016 року ОСОБА_3 наніс йому тілесні ушкодження, однак на вказаний доказ суд не може посилатись у вироку з огляду на наступне.
З протоколу огляду місця події від 28.07.2016 (т. 3 а.с. 7) вбачається, що слідчим за участі понятих було оглянуто ділянку місцевості на якій було виявлено автомобіль «Хюндай» д/н НОМЕР_2 під час огляду якого між дверима та сидінням водія виявлена бита, яка й була надана для впізнання потерпілому в подальшому.
Однак вищевказаний протокол огляду місця події суд вважає за необхідне визнати недопустимим доказом з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
Відповідно до ст. 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів. Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.
Частиною 2 ст. 233 КПК України передбачено, що під іншим володінням особи розуміються транспортний засіб, який знаходиться у володінні особи.
Отже, огляд автомобіля «Хюндай» мав бути проведений згідно правил передбачених для обшуку.
Статтею 224 КПК України передбачено, що обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб. Обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.
Однак, стороною обвинувачення не надано суду доказів наявності ухвали слідчого судді про дозвіл на проведення обшуку автомобіля «Хюндай», а за відсутності такої ухвали не має підстав говорити про те, що огляд автомобіля було проведено в порядку встановленому КПК України, що є підставою для визнання цього огляду недопустимим доказом.
Оскільки вищевказаний протокол огляду автомобіля визнано судом недопустимим доказом, то всі речі, які були виявлені в цьому автомобілі також не можуть бути визнані допустимим доказом, як не можуть бути визнані допустимими докази отримані внаслідок здійснення слідчих дій з цими доказами, в тому числі і протокол пред`явлення речей для впізнання.

Стороною обвинувачення в обвинувальному акті вказано про участь в подіях, що мали місце 16.07.2016 ОСОБА_13 , яка, згідно обвинувального акту, нанесла потерпілому тілесні ушкодження, що відносяться до легких тілесних ушкоджень.

При ухвалені вироку, суд вважає за необхідне виключити із формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, посилання на ОСОБА_13 , оскільки таке посилання може створити преюдицію, що потягне за собою порушення презумпції невинуватості ОСОБА_13 . Так, в разі вказівки у вироку про нанесення ОСОБА_13 тілесних ушкоджень потерпілому, суд фактично зробить висновок про доведеність вини останньої у нанесенні таких ушкоджень, що однозначно буде суперечити нормам КПК щодо вільної оцінки доказів, загальним засадам кримінального провадження і, зокрема, верховенству права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини.

Стороною обвинувачення в обвинувальному акті вказано про застосування при нанесенні тілесних ушкоджень обвинуваченим пневматичного револьвер «Safari РФ 420» № НОМЕР_3 , чорного кольору з коричневими дерев`яними накладками на руків`ї, який призначений для стрільби патронами «Флобера», однак посилання на конкретний вид зброї суд вважає за необхідне виключити із формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, оскільки в судовому засіданні суду не надано доказів того, що обвинуваченим використовувався саме вказаний револьвер. Пневматичний револьвер «Safari РФ 420» № НОМЕР_3 вилучено під час огляду автомобіля «Хюндай» д/н НОМЕР_2 28.07.2016, протокол якого визнано судом недопустимим про що зазначено вище, а отже і вказаний револьвер є недопустимим речовим доказом у даному кримінальному провадженні на який суд не має права посилатись у вироку.

Невизнання обвинуваченим своєї вини суд сприймає як намагання уникнути відповідальності, оскільки його винність знайшла своє підтвердження у досліджених і описаних вище доказах, в тому числі і в протоколі слідчого експерименту за участі обвинуваченого в ході якого останній за участі свого захисника і очевидно не під примусом давав показання про те, що нанесення тілесних ушкоджень потерпілому мали місце. І хоча в ході вказаного слідчого експерименту обвинувачений заперечував механізм та мотиви нанесення тілесних ушкоджень, однак сам факт їх нанесення не спростовувався, а вже мотиви і механізм встановлені судом з інших описаних вище доказів, які в своїй сукупності спростовують показання обвинуваченого.

В судовому засіданні під час дослідження протоколу слідчого експерименту за участі потерпілого ОСОБА_14 захисник посилався на те, що механізм нанесення тілесних ушкоджень вказаний під час слідчого експерименту відрізняється від того про який говорить потерпілий в судовому засіданні, а слідчий задавав навідні питання, однак вказані посилання є необґрунтованими, оскільки з відеозапису слідчого експерименту вбачається, що механізм нанесення ушкоджень потерпілим вказано такий же як і в судовому засіданні, а незначні неточності в показаннях не впливають на висновок про те, що обвинуваченим було нанесено два удари в голову потерпілого та здійснено постріл в область животу останнього. Питання ж які задавав слідчий очевидно були не навідні, а уточнюючі, так як питання останній задавав вже після пояснень потерпілого про той чи інший момент події. Той факт, що під час слідчого експерименту потерпілий вказував про те, що він виходив на балкон поговорити з ОСОБА_3 , а під час допиту в судовому засіданні про це не говорив, не впливає на висновки суду про доведеність механізму нанесення тілесних ушкоджень потерпілому.

В судовому засіданні захисник просив визнати недопустимими висновки експерта, оскільки під час досудового слідства стороною обвинувачення не було отримано в порядку передбаченому КПК України медичну документацію на підставі якої експерт робила висновки і така медична документація не відкривалась стороні захисту, що свідчить про недопустимість як доказів такої документації і, відповідно, недопустимість висновків експерта.

Однак, суд вважає, що підстав для визнання вказаних висновків експерта недопустимим доказом не має з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
Як вбачається з висновків експертиз, підставами для їх проведення були постанови слідчого, що відповідало вимогам ст. 242 КПК України в редакції на час вчинення відповідних процесуальних дій.
Також, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 56 КПК України потерпілий має право подавати докази на підтвердження своєї заяви, що й було ним зроблено згідно показань експерта, шляхом надання медичної документації, яка була необхідна для проведення експертизи. Водночас, на потерпілого, який не є стороною кримінального провадження, не розповсюджуються вимоги ст. 290 КПК України відкривати сторонам кримінального провадження свої докази, в даному випадку медичні документи.
Також слід зазначити, що правдивість висновку експерта, який попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, презюмується і може бути підданий сумніву за наявності суттєвих фактів, які б прямо чи опосередковано вказували на його невідповідність фактичним обставинам, однак стороною захисту таких фактів не було надано, в той час як стороною обвинувачення правдивість вказаних висновків підтверджена рядом інших доказів (показаннями потерпілого, протоколами слідчих експериментів).

Також сторона захисту посилаючись на те, що обвинуваченому ОСОБА_3 не було повідомлено про підозру у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України у встановленому КПК України порядку, просила виправдати останнього.
Як вбачається з протоколу затримання (т. 3 а.с. 59) ОСОБА_3 було затримано 28.07.2016, а вже 29.07.2016 ОСОБА_3 в порядку передбаченому КПК України було повідомлено про підозру у вчинені злочину передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України (т. 3 а.с. 60). 30.07.2016 відносно останнього обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою (т. 3 а.с. 66).
29.09.2016 слідчим СВ ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_21 складено повідомлення про підозру у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 121 К України (т. 6 а.с. 76), яке не було вручено обвинуваченому, а отже останнього не було повідомлено про підозру у вчиненні вказаного злочину в порядку передбаченому ст. 278 КПК України.
Статтею 279 КПК України передбачено, що у випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278 цього Кодексу.
23.11.2016 слідчий ОСОБА_21 повідомив ОСОБА_3 про зміну раніше повідомленої підозри (т. 5 а.с. 174) згідно якого ОСОБА_3 підозрюється у вчинені злочинів передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 345 КК України, а отже саме з 23.11.2016 у обвинуваченого виник статус підозрюваного за ч. 1 ст. 121 КК України, а тому посилання сторони захисту на те, що обвинуваченому не вручено повідомлення про підозру є безпідставними.
В той же час, суд вважає за необхідне звернути увагу, що слідчим дійсно не виконано свого обов`язку повідомлення про підозру обвинуваченого після складення такого повідомлення 29.09.2016 в порядку встановленому КПК України, однак дана обставина не тягне за собою визнання недопустимими всіх доказів зібраних під час досудового слідства, оскільки докази на які посилався суд у вироку були зібрані без участі обвинуваченого та без втручання у його права як обвинуваченого.

Посилання сторони захисту як на доказ невинуватості обвинуваченого на рапорт о/у Жовтневого ВП ОСОБА_22 від 19.07.2016 (т. 4 а.с. 173) згідно якого ОСОБА_12 звернувся до лікарні з раною правої легені отриманої 17.07.2016 о 00-00 годин біля будинку № 24 по вул. Фучіка внаслідок конфлікту з невідомим, який стріляв у потерпілого з пістолету під патрон «флобера» та на довідку КЗ ДОКЛ ім. Мечникова» (т. 4 а.с. 77), суд не приймає до уваги оскільки ці данні беззаперечно не свідчать про отримання потерпілим тілесних ушкоджень в обставинах описаних в рапорті, в то й час як сукупність описаних вище доказів підтверджує місце, час, спосіб тілесних ушкоджень та особу, яка їх нанесла.

20 липня 2016 року старшим слідчим СВ Жовтневого (Соборного) ВП ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_23 надано доручення оперативному підрозділу ВКП Жовтневого (Соборного) ВП ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області за матеріалами кримінального провадження № 0003061 від 20 липня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України про проведення слідчих (розшукових) дій у порядку ст. 40 КПК України щодо забезпечення явки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до слідчого з кінцевим строком виконання 30 липня 2016 року.
Виконання вказаного доручення покладено на старшого оперуповноваженого Жовтневого (Соборного) ВП ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та старшого оперуповноваженого Жовтневого (Соборного) ВП ДВП ГУ НП в Дніпропетровській старшого лейтенанта поліції ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , які відповідно до витягу з наказу від 07 листопада 2015 року № 1 о/с працюють в Жовтневому (Соборному) ВП ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області та відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду та правоохоронних органів», є працівниками правоохоронного органу.
Після чого, 28 липня 2016 року приблизно о 17 годині 00 хвилин, під час виконання вказаного вище доручення слідчого старші оперуповноважені ОСОБА_10 та ОСОБА_24 виконуючи свої службові обов`язки, передбачені Законом України «Про Національну поліцію» з метою доставляння ОСОБА_3 для проведення слідчих дій з участю останнього, рухаючись на службовому автомобілі «ВАЗ 2107», сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_4 , який відповідно до наказу від 01 березня 2016 року № 70 закріплено за старшим оперуповноваженим ОСОБА_10 вулицями міста Дніпро, і зупинившись на червоний сигнал світлофора на вул.Лабораторній в місті Дніпро (м. Дніпропетровськ) приблизно навпроти будинку № 27а по напрямку руху до вул. Академіка Лазаряна в місті Дніпро, (м.Дніпропетровськ) побачили в правому крайньому ряду автомобіль «Hyundai Accent», 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 який стояв попереду них та невстановленого органами досудового розслідування іншого автомобіля на відстані приблизно 1,5 м. один перед одним.
Після чого, знаходячись в тому ж місці та в той же час старші оперуповноважені ОСОБА_10 та ОСОБА_24 виконуючи доручення старшого слідчого СВ Жовтневого (Соборного) ВП щодо забезпечення явки ОСОБА_3 до слідчого, вийшли із службового автомобіля та попрямував до автомобіля «Hyundai Accent», державний номерний знак НОМЕР_2 , прямуючи до зазначеного вище автомобіля, старший оперуповноважений ОСОБА_10 із лівої кишені одягнених на нього штанів своєю лівою рукою дістав службове посвідчення поліцейського для пред`явлення його ОСОБА_3 .
Підійшов до автомобілю «Hyundai Accent», 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 з боку водійських дверей, однак, водій автомобілю «Hyundai Accent», 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_3 проігнорував законні вимоги старшого оперуповноваженого ОСОБА_10 та на зелений сигнал світлофора швидко рушив з місця і попрямував прямо через вул. Академіка Лазаряна в напрямку вул. Володі Дубініна в місті Дніпро тим самим зникнувши з поля зору старших оперуповноважених.
В подальшому, 28 липня 2016 року приблизно о 17 годині 55 хвилин старші оперуповноважені ОСОБА_10 та ОСОБА_24 продовжуючи виконання доручення старшого слідчого СВ Жовтневого (Соборного) ВП щодо забезпечення явки ОСОБА_3 до слідчого, стоячі на службовому автомобілі «ВАЗ 2107», сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_4 на вул. Лізи Чайкіної у м. Дніпро помітили автомобіль «Hyundai Accent», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , який повертав на пр.Гагаріна, міста Дніпро в напрямку Нагорного ринку у м. Дніпро. Після чого старші оперуповноважені поїхали за автомобілем, яким керував ОСОБА_3 в напрямку центрального входу комунального закладу «Обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова» в місті Дніпро, (м.Дніпропетровськ), яка розташована за адресою: м. Дніпро, пл. Соборна, 14 та зупинився навпроти зупинки трамваю №1 в лівій полосі автомобільної дороги по напрямку руху на відстані приблизно 40 м. від пр. Дмитра Яворницького в місті Дніпро.
Після чого, старші оперуповноважені ОСОБА_10 та ОСОБА_24 прослідували на службовому автомобілі «ВАЗ 2107», державний номерний знак НОМЕР_4 до місця зупинки автомобіля «Hyundai Accent», державний номерний знак НОМЕР_2 та зупинили службовий автомобіль «ВАЗ» попереду автомобіля «Hyundai Accent» під керуванням ОСОБА_3 приблизно на відстані 2,5 м. блокувавши рух останнього автомобіля уперед.
Далі, 28 липня 2016 року приблизно о 18 годині 05 хвилин старші оперуповноважені ОСОБА_10 та ОСОБА_24 вийшли з службового автомобілю «ВАЗ 2107», державний номерний знак НОМЕР_4 та направились в бік автомобілю «Hyundai Accent», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , продовжуючи рух до водія автомобіля «Hyundai Accent» старший оперуповноважений ОСОБА_10 через лобове скло помітив, що ОСОБА_3 дістав предмет схожий на револьвер, старший оперуповноважений ОСОБА_10 будучи заздалегідь обізнаним про те, що ОСОБА_3 за допомогою револьвера спричинив тілесні ушкодження іншій особі, в зв`язку з чим діючи відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 45 Закону України «Про Національну поліцію» для захисту від нападу, що загрожує життю та здоров`ю оточуючих людей, у тому числі і старшого оперуповноваженого ОСОБА_24 , ОСОБА_10 своєю правою рукою почав діставати з кобури, яка закріплена з правого боку на поясі пістолет «ГПМ калібру 9 мм. КІ-0320» на який має дозвіл № НОМЕР_5 та направив ствол пістолета у землю. В свою чергу, старший оперуповноважений ОСОБА_24 перебуваючи в тому ж місці та в той же час рухався у напрямку до пасажирського сидіння розташованого поруч з водієм автомобіля «Hyundai Accent».
Після того, як старший оперуповноважений ОСОБА_10 наблизився до автомобіля «Hyundai Accent» приблизно на відстань 20 30 см. від водійського місця, ОСОБА_3 , будучи заздалегідь оповіщеним про те, що старший оперуповноважений ОСОБА_10 є працівником поліції та діє відповідно до своїх службових обов`язків, не виходячи з автомобілю «Hyundai Accent», при цьому достовірно для себе розуміючи та усвідомлюючи, що вчиняє суспільно небезпечні та незаконні дії щодо представника правоохоронного органу, діючи умисно, реалізовуючи свій злочинний умисел направлений на заподіяння працівникові правоохоронного органу тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням старшим оперуповноваженим ОСОБА_10 своїх службових обов`язків, ОСОБА_3 тримаючи в правій руці невстановлений предмет схожий на пістолет, відчинив наполовину вікно водійських дверей автомобілю «Hyundai Accent», державний номерний знак НОМЕР_2 та направив вказаний вище револьвер в сторону старшого оперуповноваженого ОСОБА_10 , а саме: в обличчя останнього, здійснивши один прицільний постріл. Від отриманого поранення старший оперуповноважений ОСОБА_10 стоячи на ногах розвернувся спиною до ОСОБА_3 .
Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та доводячи свій злочинний умисел до кінця направлений на заподіяння працівникові правоохоронного органу тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням старшим оперуповноваженим ОСОБА_10 своїх службових обов`язків, ОСОБА_3 знаходячись в тому ж місці та в той же час, сидячи за кермом і не виходячи із свого автомобіля «Hyundai Accent», державний номерний знак НОМЕР_2 , побачив те, що ОСОБА_10 стоїть до нього спиною та тримаючи в своїй правій руці невстановлений предмет схожий на пістолетзробив і ще один прицільний постріл зі вказаного вище пістолета в спину потерпілого старшого оперуповноваженого ОСОБА_10 .
Отже, внаслідок суспільно небезпечних умисних дій ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_10 , заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: сліпого вогнепального поранення м`яких тканин обличчя ліворуч, яке розпочинається раною у носо-губному трикутнику, переходить в раньовий канал, з ушкодженням по ходу якого: шкіри, підшкірио-жирової клітковини та сліпо закінчується в м`яких тканинах лівої щоки стороннім тілом металевої щільності (дріб); непроникаючого сліпого вогнепального поранення грудної клітині ліворуч, яке розпочинається раною по задньо-пахвовій лінії (на відстані 129см. вгору від підошовної поверхні стоп та на 13 см ліворуч від умовної серединної лінії тіла), переходить в раньовий канал, з ушкодженням по ходу якого: шкіри, підшкірно-жирової клітковини та сліпо закінчується в м`яких тканинах грудної клітини (спини) стороннім тілом металевої щільності (дріб). За своїм характером виявлені у потерпілого старшого оперуповноваженого ОСОБА_10 тілесні ушкодження в області обличчя та грудної клітини (як кожне окремо) - відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше, як три тижні (21 день).
Вказаними діями ОСОБА_3 вчинив злочин відповідальність за який передбачена ч. 2 ст. 345 КК України, а саме, умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу, легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

В судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав та пояснив, що він іноді працює в таксі. 28.07.2016 року о 17-00 годині йому зателефонував його знайомий ОСОБА_25 і попросив приїхати до комплексу «Водолій» на що обвинувачений погодився. Рухаючись по вул. Фурманова на своєму автомобілі «Hyundai Accent» д/н НОМЕР_2 він помітив автомобіль ВАЗ, який почав створювати перешкоди у русі та аварійні ситуації, намагаючись обігнати автомобіль під керуванням обвинуваченого. Останній подумав, що автомобілем ВАЗ керує хам, а тому не дав йому обігнати обвинуваченого і продовжив рух по вул. Сімферопольській. По вказаній вулиці він доїхав до перехрестя вул. Лабораторної та вул. Академіка Лазаряна і зупинився у правій смузі руху на забороняючий сигнал світлофору. В цей момент йому хтось зателефонував і він потягнувся, щоб ввімкнути блютуз, однак відразу почув сильні удари по боковому пасажирському склу, повернувся і побачив, що хтось б`є рукояткою пістолета по склу. Він злякався і розпочав рух, при цьому подивився в дзеркало заднього огляду і побачив людей, які біжать до автомобіля ВАЗ. Обвинувачений доїхав до комплексу «Водолій», заїхав на територію і таким чином сховався від переслідувачів та відразу зателефонував ОСОБА_25 , якому все розповів. Габрус вийшов, сів в авто і запропонував проїхати тим же маршрутом, щоб зрозуміти що це за люди, вони через вул. Казакова виїхали на пр. Гагаріна, проїхали до пл. Соборної, далі по Д.Донського на вул. 8-го березня, і тим же маршрутом проїхали до Комплексу «Водолій», але нікого не зустріли, а тому знову поїхали на пр. Гагаріна, так як ОСОБА_25 попросив відвести його на ринок «Нагорний». Вони по пр. Гагаріна перетнули пр. Яворницького, виїхавши на пл. Соборну, де обвинувачений зупинив автомобіль на зупинці лікарні ім. Мечнікова, щоб пропустити пасажирів, які виходили з трамваю. В цей час справа його об`їхав ВАЗ, який зупинився перекривши рух. З автомобіля ВАЗ вийшли двоє чоловіків, один з яких біг до дверей обвинуваченого, витягаючи на ходу пістолет. Обвинувачений злякавшись, двічі вистрілив через відчинене вікно свого автомобіля в нападника не цілячись, ввімкнув задню швидкість і виїхав на пр. Яворницького та поїхав з місця події. Він не бачив на автомобілі ВАЗ синіх номерів, так як номер закрито пластиковою планкою, йому ніхто не представлявся працівником поліції та не показував посвідчення, а тому він не знав, що в автомобілі ВАЗ знаходяться працівники поліції, тим паче він не знав, що вони знаходяться при виконанні своїх службових обов`язків, а тому вважає, що в його діях відсутній склад злочину передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України в просив виправдати його.

Незважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченим, його винність у вчиненні вказаного злочину підтверджується наданими сторонами кримінального провадження та дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_10 пояснив, що 28.07.2016 року він сумісно з іншим оперо-уповноваженим ОСОБА_26 , на службовому автомобілі «ВАЗ» 2107, д.н.з. НОМЕР_4 , рухалися по провулку Радянському у м. Дніпро та помітили автомобіль «Хюндай акцент» який рухався назустріч, за кермом якого перебував ОСОБА_3 , якого потерпілий мав забезпечити явкою до сектору кримінальної поліції згідно доручення слідчого. Вони розвернули свій автомобіль і поїхали за автомобілем обвинуваченого через лікарню ім. Мечникова. При цьому вони декілька раз порівнялись з автомобілем ОСОБА_3 і під час цього о/у ОСОБА_26 показав обвинуваченому посвідчення працівника поліції, однак обвинувачений проігнорував та почав віддалятися, а тому через деякий через вони його втратили з полю зору. Вони продовжили рух містом і через незначний проміжок часу відшукали автомобіль обвинуваченого, який стояв на світлофорі на перехресті вул. Лабораторної та вул. А. Лазаряна. Вони зупинились, вийшли зі свого автомобіля та підійшли до автомобіля обвинуваченого, де потерпілий дістав з кишені посвідчення працівника поліції, розгорнув його, представився співробітником поліції, однак ОСОБА_3 вивернув колеса автомобіля в лівий бік і почав рух, відштовхнувши потерпілого кузовом автомобіля в бік. Потерпілий і ОСОБА_26 побігли до свого автомобіля і продовжили слідувати за автомобілем обвинуваченого, однак він знову зник з поля їх зору. Проїхавши далі, вони зупинилися на вулиці Лізи Чайкіної, а через деякий час знову побачили автомобіль ОСОБА_3 , який повертав в бік пр. Гагаріна, рухаючись у напрямку Нагорного ринку. Потерпілий і ОСОБА_26 вирушили слід за ним та одночасно доповіли керівництву, що ОСОБА_3 , не реагує на їх вимоги про зупинку, після чого зв`язались з черговою частиною та повідомили про необхідність допомоги в затриманні автомобіля обвинуваченого. Під`їжджаючи до лікарні ім. Мечникова перед громадською зупинкою автомобіль ОСОБА_3 зупинився і у них з`явилася змога його об`їхати з правого боку, що вони й зробили, заблокувавши обвинуваченому проїзд. Після чого вони вийшли зі свого автомобіля та почали потихеньку підходити до автомобіля обвинуваченого. При цьому потерпілий розгорнув посвідчення, представився співробітником поліції та почав підходити до бокового вікна. Підійшовши ближче він побачив, що біля обвинуваченого сидів якийсь молодий чоловік і що ОСОБА_3 дістає якийсь предмет схожий на пістолет. Обвинувачений відчинив вікно, почав прицілюватися йому у обличчя і відразу пролунав постріл після якого потерпілий повернувся спиною до обвинуваченого, а той вистрілив ще один раз в тулуб потерпілого. Після цього ОСОБА_3 швидко почав рух назад, виїхав на пр. Яворницького і поїхав з місця, а потерпілого було госпіталізовано з діагнозом: проникаюче вогнепальне поранення.
З документів наданих стороною обвинувачення (т. 3 а.с. 27-35) вбачається, що 20.07.2016 слідчим Жовтневого ВП ОСОБА_23 надано доручення в порядку ст. 40 КПК України на забезпечення явкою до слідчого ОСОБА_3 , яке було передано на виконання о/у Жовтневого ВП ОСОБА_10 , за яким закріплено наказом № 70 від 01.03.2016 спецавтомобіль ВАЗ д/н НОМЕР_6 , що підтверджує той факт, що на момент подій ОСОБА_10 виконував свої службові обов`язки.
В ході проведення слідчого експерименту 09.11.2016 (т. 3 а.с. 127-131) на площі Соборній поблизу зупинки трамваю № 1 навпроти лікарні Мечникова потерпілий ОСОБА_10 розташував автомобілі-статисти так як вони були розташовані на момент події, а саме, на ділянці дороги в лівій смузі по напрямку руху на відстані 40 м від пр. Яворницького розташовано автомобіль «Мітцубіші Ланцер» чорного кольору (умовно Хюндай Акцент), а попереду Ланцеру на відстані приблизно 2,5 м. під кутом приблизно 15о-20о до автомобіля Хюндай розташовано автомобіль ВАЗ 2107 д.н. НОМЕР_4 на якому рухався потерпілий ОСОБА_10 . Потерпілий вказав, що 28.07.2016 року він після зупинки автомобіля ВАЗ вийшов з водійського місця і почав наближатись до автомобіля «Хюндай», одночасно витягнувши лівою рукою з лівої кишені посвідчення поліцейського. В цей момент він побачив, що водій автомобіля «Хюндай» витягнув пістолет, а тому потерпілий правою рукою дістав свій пістолет і тримаючи його в правій руці дулом до низу пішов до автомобіля «Хюндай», лівою рукою показуючи посвідчення поліцейського. Підійшовши до водійських дверей автомобіля «Хюндай» потерпілий показав своє посвідчення і в цей час вікно автомобіля прочинилось і ОСОБА_3 , тримаючи в своїй правій руці пістолет, здійснив постріл в обличчя потерпілого. Потерпілий розвернувся спиною до автомобіля «Хюндай» і в цей час ОСОБА_3 здійснив постріл в спину потерпілому.
В ході проведення слідчого експерименту 12.11.2016 (т.3 а.с. 134-138) на вул.. Лазаряна в м. Дніпро за участі потерпілого ОСОБА_10 останнім було встановлено автомобілі, так як вони були розташовані в момент події, а саме, автомобіль «Шкода Октавіа» умовно «Хюндай Акцент», розташований навпроти воріт домоволодіння № 55 по вул. Лабораторній м. Дніпро в правому крайньому ряду по напрямку до вул. Лазаряна м. Дніпро. За Хюндай на відстані 1.5 метрів розташований автомобіль «Рено», а за автомобілем «Рено» на відстані 1.5 м. розташовано автомобіль ВАЗ 2107 світлого кольору, на якому рухався ОСОБА_10 . Після цього потерпілий вказав, що коли він зупинився, то вийшов зі свого автомобіля та направився до автомобіля «Хюндай» при цьому дістав лівою рукою з лівої кишені штанів посвідчення поліцейського. При цьому попереду Хюндай стяло ще декілька автомобілів, яким горів червоний сигнал світлофора. Потерпілий підійшов до вікна водія, яке було прочинене, представився, показав своє посвідчення. В цей час загорівся зелений сигнал світлофору, водій ОСОБА_3 викрутив кермо в лівий бік та почав рух. ОСОБА_10 запальничкою вдарив пару раз по склу автомобіля, а ОСОБА_3 зачепивши потерпілого корпусом автомобіля, не зупиняючись, поїхав в бік вулиці Лазаряна. Після чого потерпілий зі ОСОБА_24 повернулись до свого автомобіля і в цей час загорівся червоний сигнал світлофору.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_24 пояснив, що на час подій він працював оперуповноваженим Соборного ВП. В кінці липня 2016 року він разом з ОСОБА_10 отримали завдання на вручення повістки та доставки до слідчого Осадчого громадянина ОСОБА_3 з приводу нанесення ним тілесних ушкоджень. При цьому свідкові було повідомлено марку та номер автомобіля на якому пересувається ОСОБА_3 та надано фотокартку останнього. Свідок разом з ОСОБА_10 в другій половині дня їхали на службовому автомобілі марки ВАЗ вулицями м. Дніпро, коли на вул. Фурманова побачили автомобіль ОСОБА_3 і почали наздоганяти його. Сірий подавав світлові та звукові сигнали з метою зупинки ОСОБА_3 , однак останній ніяк не реагував на них і продовжував свій рух. Коли це стало можливими, ОСОБА_10 порівняв їх автомобіль з автомобілем ОСОБА_3 і свідок, сидячи на передньому пасажирському сидінні висунув руку з посвідченням яке показав ОСОБА_3 ,. Обвинувачений точно його бачив, але незважаючи на це пришвидшився і почав відставати від автомобіля ВАЗ. ОСОБА_10 також пришвидшився. На світлофорі в районі вул. А. Лазаряна ОСОБА_3 зупинився у потоці транспорту і свідок також зупинився. Свідок з ОСОБА_10 вийшли з автомобіля, витягли посвідчення і підійшли до автомобіля ОСОБА_3 і свідок постукав у вікно автомобіля показуючи посвідчення, яке ОСОБА_3 точно побачив. Однак, незважаючи на це розпочав рух автомобіля, зачепив ОСОБА_10 і на зелений сигнал світлофору проїхав перехрестя. Свідок з ОСОБА_10 побігли до свого автомобіля, однак в цей час загорівся червоний сигнал і вони втратили автомобіль ОСОБА_3 з поля зору. Через деякий час вони знову помітили автомобіль обвинуваченого, який рухався по пр. Гагаріна вниз. Свідок відразу доповів на лінію 102 про те, що переслідує автомобіль і попросив допомоги. Автомобіль обвинуваченого переїхав перехресті з пр. Д. Яворницького і зупинився перед трамвайною зупинкою біля лікарні ім. Мечникова. ОСОБА_10 об`їхав автомобіль ОСОБА_3 , перегородив йому дорогу і свідок з обвинуваченим вийшли з автомобіля, дістали свої посвідчення які, почали нести так, щоб їх було видно, а у ОСОБА_10 в правій руці був його травматичний пістолет направлений вниз. Зі словами «Поліція» свідок підійшов до автомобіля з правого боку а ОСОБА_10 з боку водія і в цей час свідок почув два хлопки і побачив, що з плеча ОСОБА_10 йде кров. Одночасно автомобіль обвинуваченого почав рух назад, виїхав на пр. Д. Яворницького і поїхав вниз. Свідок деякий час біг за автомобілем, а потім повернувся, допоміг ОСОБА_10 піднятись і вони поїхали в лікарню.
В ході проведення слідчого експерименту 09.11.2016 року (т.3 а.с. 122-126) на площі Соборній поблизу зупинки трамваю № 1 навпроти лікарні Мечникова свідок ОСОБА_24 розташував автомобілі-статисти так як вони були розташовані на момент події, а саме, на ділянці дороги в лівій смузі по напрямку руху на відстані 40 м від пр. Яворницького розташовано автомобіль «Мітцубіші Ланцер» чорного кольору (умовно Хюндай Акцент), а попереду Ланцеру на відстані приблизно 2,5 м. під кутом приблизно 15о-20о до автомобіля Хюндай розташовано автомобіль ВАЗ 2107 д.н. НОМЕР_4 на якому рухався потерпілий ОСОБА_10 . Свідок ОСОБА_24 вказав, що 28.07.2016 року він рухався разом з ОСОБА_10 на автомобілі ВАЗ і «підрізали» автомобіль Хюндай Акцент. Вийшовши з автомобіля ВАЗ, ОСОБА_24 звернувся до пасажира ОСОБА_27 , так як в авто було дві особи, ОСОБА_24 дістав посвідчення та показав його з пасажирської сторони. В цей час ОСОБА_10 рухався до ОСОБА_27 та побачив, що водій дістав предмет схожий на пістолет. ОСОБА_24 також побачив як ОСОБА_10 дістав з кобури з правого боку пістолет та почав підходити до водія. Знаходячись біля пасажирських передніх дверей ближче до капоту ОСОБА_24 почув постріл в сторону ОСОБА_10 , потім побачив у нього кров, після чого ОСОБА_10 повернувся та пролунав ще один постріл. А потім автомобіль Хюндай почав рух заднім ходом в сторону пр. Яворницького.

Показання потерпілого та свідка ОСОБА_26 в частині подій, що мали місце на вул. А. Лазаряна підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_28 допитаного в судовому засіданні, який пояснив, що 28.07.2016 року він їхав з ж/м Перемога по «тещиному язику» і на перехресті з вул. Лабораторної повернув праворуч та зупинився через 200-300 метрів від перехрестя, так як пробив колесо, яке треба було замінити. Він почав шукати ключі від гайок, секретки та інший потрібний інвентар, так як це автомобіль його дружини і він ним рідко користується. В цей час він помітив, що з ряду автомобілів, які рухались в бік «тещиного язика» та які зупинились на перехресті на червоний сигнал світлофору, з автомобіля ВАЗ сірого кольору вийшли два чоловіка, і пішли до автомобіля «Хюндай» срібного кольору який стояв попереду. Це зацікавило свідка тим, що і водій ВАЗу також вийшов і було не зрозуміло як продовжать рух автомобілі, які стоять за ВАЗом. Водій ВАЗа з посвідченням поліцейського підійшов до водійських дверей «Хюндаю» і постукав у вікно водія, однак « ОСОБА_27 » різко рушив з місця і поїхав. Після цього водій повернувся в ВАЗ і поїхав за «Хюндаєм». При цьому свідок побачив, що на ВАЗі сині номери. Через деякий час до свідка під`їхали люди в цивільному, які розпитали що він бачив і взяли його контактні данні, а ще через деякий час його викликав слідчій на допит. Як з`ясувалось пізніше в автомобілі ВАЗ був ОСОБА_10 , кого свідок знає так як вони разом навчались, однак в той час він його не впізнав і насправді він з ним жодних відносин не підтримує.

Показання потерпілого та свідка ОСОБА_26 в частині подій, що мали місце на зупинці громадського транспорту біля лікарні ім. Мечникова підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_29 , допитаного в судовому засіданні, який пояснив, що в той день, більш точну дату та час він не пам`ятає, він працював таксистом в службі «Лімон» і зупинився і районі лікарні Мечникова біля трамвайної зупинки, щоб взяти кави. Коли він взяв каву та став підходити до автомобіля то побачив, що на дорозі зупинився автомобіль «Хюндай» світло блакитного кольору, а перед ним, перекривши йому дорогу, зупинився автомобіль ВАЗ 2107 сірого кольору з синіми номерами, які були закриті пластиком, однак добре проглядались. З автомобіля ВАЗ вийшли двоє людей, один водій і один пасажир з правого переднього сидіння, які почали наближатись до автомобіля «Хюндай». При цьому водій ОСОБА_30 витягнув з кишені посвідчення на ланцюжку, яке схоже на посвідчення поліцейського і наближався до водійський дверей «Хюндай», витягнувши посвідчення в своїй руці так щоб його було видно. Пасажир ВАЗу йшов до пасажирських дверей «Хюндая». Коли вони підійшли до автомобіля з обох боків, то свідок почув звук пострілу і автомобіль зненацька рушив заднім ходом, виїхав на пр. Яворницького і поїхав вниз по проспекту. Через деякий час до свідка підійшов хтось з працівників поліції, який взяв його анкетні данні та опитав.

В ході проведення слідчого експерименту 15.11.2016 ( т.3 а.с. 150-154) на перехресті вул. Лабораторної навпроти буд. № 57 з метою відновлення подій, які відбулися 28.07.2016 року. ОСОБА_3 вказав, що автомобіль Шкода Октавія сірого кольору умовно його авто «Хюндай Акцент» д.н. НОМЕР_2 в момент подій, які відтворюються стоїть в правій крайній смузі напроти будинку № 57 по вул. Лабораторній на відстані 15м. від світлофора. Знаходячись в автомобілі обвинувачений почув удар по водійському передньому склі, подивившись ліворуч, побачив рукоятку пістолета, куди було направлено дуло пістолета він не бачив. Також обвинувачений зазначив, що попереду його автомобіля стояло ще два автомобіля, позаду нього стояв ВАЗ світлого кольору.

В ході проведення слідчого експерименту 15.11.2016 року (т.3 а.с.155-159) на пл. Соборній біля зупинки трамваю № 1 навпроти лікарні ім. Мечникова з метою відновлення подій, які відбулися 28.07.2016 року ОСОБА_3 вказав місце де знаходився його автомобіль «Хюндай акцент» - Шкода Октавія, а саме в лівій праві смузі так, що капот знаходиться навпроти стовпа № 231. Також вказав, що автомобіль ВАЗ світлого кольору стояв перед його автомобілем на відстані 5 м. так що переднє ліве колесо знаходилось біля бордюру, а багажник за автомобілем Лінського. ВАЗ 2107 був затонований, ВАЗ 2107 д.н. НОМЕР_7 на синьому фоні з рамками на номерах жовтуватого кольору повністю не прозорі. Після зупинки автомобіля ВАЗ з водійського місця швидко вийшов чоловік, який правою рукою дістав пістолет і почав наближатись до автомобіля обвинуваченого. Коли він підійшов до водійської двері обвинувачений відкрив наполовину водійське бокове скло. Обвинувачений дістав пістолет з дверей автомобіля і з кобури і наугад двічі вистрілив в чоловіка. Після чого заднім ходом виїхав на пр. Яворницького.

19.09.2016 року слідчим в приміщенні КЗ «Дніпропетровська обласна лікарня ім. Мечнікова» було оглянуто паперовий конверт заклеєний липкою стрічкою, з печаткою та написом « ОСОБА_31 уд 02.08.2016 року. Зав.отд. ОСОБА_32 », в якому знаходиться предмет розміром 3х2 мм. (т. 3 а.с. 67-69)
Висновком експерта від 10.10.2016 року за № 08/3.1/3.2-566 (т.3 а.с. 38-44) встановлено, що в паперовому конверті обклеєному липкою стрічкою, з печаткою та написом « ОСОБА_31 уд 02.08.2016 року. Зав.отд. ОСОБА_32 » знаходились два деформованих предмета, один з яких експертом визнано кулею, фрагменти якої були вилучені 28.07.2016 року з обличчя ОСОБА_10 , яка вистріляна з нарізної зброї калібру 4 мм (Флобер).

Також 19.09.2016 року слідчим в приміщенні КЗ «Дніпропетровська обласна лікарня ім. Мечнікова» вилучено медичну карту стаціонарного хворого № 5347 ОСОБА_10 , на 36 арк. (т. 3 а.с. 67-69), яка в подальшому була використана при проведенні експертного дослідження ступеню тяжкості тілесних ушкоджень потерпілого ОСОБА_10 .
Висновком експерта № 3634е від 19.09.2016 року (т.3 а.с. 71-73) та додатковим висновком експерта № 4198е від 10.11.2016 року (т.3 а.с.132-133) встановлено, що у потерпілого ОСОБА_10 при огляді виявлені тілесні ушкодження у вигляді: сліпого вогнепального поранення м`яких тканин обличчя ліворуч, яке розпочинається раною у носо-губному трикутнику, переходить в раньовий канал, з ушкодженням по ходу якого: шкіри, підшкірно-жирової клітковини та сліпо закінчується в м`яких тканинах лівої щоки стороннім тілом металевої щільності (дріб); -непроникаючого сліпого вогнепального поранення грудної клітини ліворуч, яке розпочинається раною по задньо-пахвовій лінії ( на відстані 129 см вгору від підошовної поверхні стоп та 13см ліворуч від умовної серединної лінії тіла), переходить в раньовий канал, з ушкодженням по ходу якого: шкіри, підшкірно-жирової клітковини та сліпо закінчується в м`яких тканинах грудної клітини (спини) стороннім тілом металевої щільності (дріб). Вказані тілесні ушкодження отримані незадовго до надходження на стаціонарне лікування, відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а їх локалізація та характер не суперечать механізму їх спричинення на який вказує ОСОБА_10 в ході проведення слідчого експерименту, тобто при пострілах в обличчя та грудну клітину (спину).

Свідок ОСОБА_33 в судовому засіданні пояснив, що він працює оперуповноваженим Жовтневого ВП, коли влітку 2016 року йому зателефонував його знайомий ОСОБА_34 та повідомив, що колеги свідка намагались зупинити ОСОБА_25 з його товаришем ОСОБА_3 і просив зустрітись з ними, щоб з`ясувати ситуацію. Свідок приїхав до будівельної академії де його зустрів ОСОБА_25 і завів у кафе «Бакара», де за столиком вже сидів ОСОБА_3 . При цьому ОСОБА_25 пояснив, що їх намагались затримати працівники поліції, але вони втекли і не розуміють що відбувається просили з`ясувати причини. При цьому вони показали відеозапис начебто з відео реєстратора але запис був на телефоні з якого було видно як автомобіль рухається з пр. Карла Маркса в бік лікарні ім. Мечникова, зупиняється перед трамвайною зупинкою, а через 10-15 с. його об`їжджає і підрізає сіросиній автомобіль ВАЗ з чітко видними синіми номерами, який став по відношенню до реєстратора на 30 градусів. З автомобілю ВАЗ вийшли о/у ОСОБА_10 і о/у ОСОБА_24 , які направились до автомобіля на якому стояв реєстратор. Зброї в руках поліцейських свідок не бачив. Після цього було видно, що автомобіль почав їхати назад, виїхав на пр. Карла Маркса і поїхав вниз. Свідок переглянувши відео, вийшов на вулицю, зателефонував до поліції і дізнався про те, що ОСОБА_10 було дане доручення затримати ОСОБА_3 , однак останній стріляв у ОСОБА_10 і зник в зв`язку з чим планується оголошення перехоплення ОСОБА_3 .. Свідок зайшов до ОСОБА_25 і запропонував здатись але той сказав, що вони трохи подумають над цим. Після цього свідок поїхав до лікарні ОСОБА_35 де перебував ОСОБА_10 і зустрів там своє керівництво, якому він доповів про те, що ОСОБА_3 знаходиться в кафе «Бакара». Після цього всі поїхали туди і свідок з метою розділити ОСОБА_3 і ОСОБА_25 зателефонував останньому і попросив вийти. На самому затримані він не був, але бачив як ОСОБА_25 і ОСОБА_3 садили в автомобілі.

В ході огляду 28.07.2016 року (т.3 а.с.17-20) мобільних телефонів, які були виявлені на підлозі в другому приміщенні зліва від входу в кафе «Баккара» що розташоване за адресою: м. Дніпро, вул. Чернишевського, б.29, було оглянуто та вилучено: мобільний телефон марки «HTC» сірого кольору imei1: НОМЕР_8 , imei2: НОМЕР_9 , який запаковано в спецпакет №2421714, мобільний телефон марки «Prestigio MultiPhone PSP5507 Duo» imei1: НОМЕР_10 , imei2: НОМЕР_11 с/н НОМЕР_12 чорного кольору без візуальних пошкоджень в робочому стані з micro sd картою 16gb MMCTR16gUACJ-AC D HJK231GC249, яка запакована в спецпакет № 2826330; мобільний телефон марки «Леново А2010а» чорного кольору imei1: НОМЕР_13 , imei2: НОМЕР_14 з картою пам`яті з micro sd Transcend 16gb, яка запакована в спецпакет № 2826331.
Допитаний в судовому засіданні в якості свідка слідчий Соборного ВП ОСОБА_36 в повідомив, що саме вій здійснював огляд мобільних телефонів і складав про це протокол. В ході огляду мобільні телефони були вимкнуті, з них витягнуті флеш карти і все належним чином упаковано в експертні пакети, після чого пакети передані начальнику Соборного СВ ОСОБА_37 , при цьому вміст телефонів та карт пам`яті не перевірявся, карти пам`яті не були пошкоджені.
В подальшому 26.08.2016 слідчий ОСОБА_21 оглянув карту пам`яті 16gb MMCTR16gUACJ-AC D HJK231GC249 зі спецпакету № 2826330, яка має декілька неглибоких подряпин на шлейфі живлення на якій інформації не виявлено, яка в подальшому була запакована в конверт «Укрпошта».
Дана карта пам`яті стала предметом дослідження експертом, за результатами якого складено висновок № 15/10.9/169 від 22.11.2016 (т. 3 а.с. 170) згідно якого на картці пам`яті серед наявного інформаційного наповнення файлів відеоформату, (що містять відеоряд подій) не виявлено, однак в ході дослідження відновлено 36 файлів відеоформату, які мають структуру mov - «*mov». Встановити первинні атрибути відновлених файлів не виявилось можливим, серед відновлених файлів лише три файли можливо проглянути. Ці файли було переглянуто в судовому засіданні, однак на них відсутнє зображення, що стосується подій, які розглядаються у кримінальному провадженні.
Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_38 надав пояснення, які підтверджують всі факти викладені у висновку експерта та повідомив, що проводив експертизу флешки, відновлював з неї файли і відновив 33 файли з який тільки три проглядаються.
Призначена судом комп`ютерно-технічна експертиза № 50/17 від 20.12.2017 (т. 5 а.с. 220) з метою відновлення файлів на мікродиску не дала результату.
Однак, обвинуваченим самостійно було відновлено деякі відеозаписи події, що мала місце 28.07.2016 (т. 6 а.с. 3-41) під час перегляду яких в судовому засіданні встановлено, що на вул. Фурманова автомобіль ВАЗ випередив автомобіль під керуванням ОСОБА_3 , при цьому на пасажирському сидінні автомобіля ВАЗ знаходиться чоловік, ймовірно ОСОБА_24 , згідно обставин встановлених в судовому засіданні, який не показував будь-якого посвідчення. При цьому автомобіль ВАЗ намагався «підрізати» автомобіль ОСОБА_3 , змушуючи його зупинитись. Також на зображені видно, що автомобіль ВАЗ має номери на фоні. Далі, а перехресті віл. Лабораторної та вул. А. Лазаряна автомобіль ОСОБА_3 зупинився в правій смузі руху в потоці автомобілів і чітко чутно сильні удари, можливо по склу, як про це вказує обвинувачений, при цьому будь-які звуки, які б свідчили про те, що хтось намагається представитись працівником поліції, відсутні. Далі на пл. Соборній автомобіль ОСОБА_3 зупинився, пропускаючи пасажирів трамваю, коли поперед нього, практично перпендикулярно зупинився автомобіль ВАЗ під керуванням ОСОБА_10 , так, що номерні знаки автомобіля ВАЗ з водійського місця очевидно не проглядались. ОСОБА_10 вийшов зі свого автомобіля і, не достаючи посвідчення поліцейського, почав діставати пістолет та підходити до автомобіля ОСОБА_3 з боку водія. Одночасно ОСОБА_24 почав підходити до пасажирської двері автомобіля ОСОБА_3 не виказуючи при цьому жодних ознак свого відношення до працівника поліції. На відеозапису не чутно, щоб хтось представлявся працівником поліції, однак чутно звуки двох пострілів після чого автомобіль ОСОБА_3 заднім ходом покидає місце події.

Також в ході огляду 15.11.2016 (т.3 а.с.146-149) автомобіля Хюндай акцент» світло-сірого кольору д.н. НОМЕР_2 на склі водійської двері виявлені подряпини, а саме: на відстані 31 см від дзеркала на 13,5 см. від низу скла довжиною 4.5 см. товщиною приблизно 6 мм, інша подряпина довжиною 3,5 мм. від дзеркала на відстані 63 см. від низу скла 17-18 см. ще одна подряпина розміром 1 см від низу скла, 17.5 см. від краю з права на відстані 2 см.

Всі вищеперелічені докази належні, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки вони отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження. Всі ці докази в своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суттєвих суперечностей, узгоджуються між собою, доповнюють один одного і дають можливість суду, виключно в межах пред`явленого обвинувачення, прийти до однозначного висновку про те, що вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину знайшла своє підтвердження і його дії стороною обвинувачення вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 345 КК України, як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу, легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Стороною обвинувачення в обґрунтування висунутого обвинувачення ОСОБА_3 надано протокол огляду від 28.07.2016 (т.3 а.с. 5) джинсової сорочки синього кольору, яка має пошкодження у вигляді отворів та протокол огляду від 28.07.2016 (т.3 а.с. 6) футболки типу «Поло», на комірцю якої, в районі лівого плеча, рукаві, в районі грудної клітини та на зворотному боці зліва виявлено плями бурого кольору, а також отвір діаметром 2 мм., однак ані під час судового розгляду, ані в судових дебатах прокурором не зазначено, яке доказове значення мають ці протоколи, кому належить цей одяг та яке відношення має до даного кримінального провадження, а тому суд вважає за необхідне визнати ці протоколи неналежними доказами, оскільки останні прямо чи непрямо не підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Стороною обвинувачення в обвинувальному акті зазначено про те, що перебуваючи на вул. Лабораторній, ОСОБА_10 підійшов до автомобілю «Hyundai Accent», 2 з боку водійських дверей вікно, яких було прочинено, де ОСОБА_10 відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» звернувся до ОСОБА_3 з вимогою зупинитися на узбіччі та прослідувати за ним для вручення ОСОБА_3 повістки слідчого, при цьому ОСОБА_10 назвав своє прізвище, посаду, спеціальне звання та пред`явив своє службове посвідчення.
Однак в судовому засіданні ці обставини не підтвердились, а тому підлягають виключенню з формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним.

Так, незважаючи на показання ОСОБА_10 та ОСОБА_24 про те, що ОСОБА_10 показував своє посвідчення ОСОБА_3 на вул. Лабораторній, ці обставини об`єктивно спростовуються відеозаписом, відтвореним з місця події на якому не чутно жодного слова про те, що хтось повідомляє про наявність поліцейського поряд, вимогу зупинитись, тощо. Навпаки, в підтвердження показань ОСОБА_3 , чутно лише гучні удари, можливо по склу автомобіля, наявність яких опосередковано підтверджується і наявністю пошкоджень на склі, які виявлені в ході огляду автомобіля 15.11.2016.

Отже факт того, що ОСОБА_10 відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» представився, надав посвідчення та звернувся до ОСОБА_3 з вимогою зупинитися на узбіччі та прослідувати за ним для вручення ОСОБА_3 повістки слідчого не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні.

Далі, стороною обвинувачення в обвинувальному акті зазначено про те, що 28 липня 2016 року приблизно о 18 годині 05 хвилин старші оперуповноважені ОСОБА_10 та ОСОБА_24 вийшли з службового автомобілю «ВАЗ 2107», державний номерний знак НОМЕР_4 та направились в бік автомобілю «Hyundai Accent», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , при цьому старший оперуповноважений ОСОБА_10 рухаючись в напрямку водійського місця автомобіля «Hyundai Accent» своєю лівою рукою із лівої кишені одягнених на нього штанів діставав службове посвідчення поліцейського та тримав його перед собою таким чином, що було видно напис «Міліція». Після того, як старший оперуповноважений ОСОБА_10 наблизився до автомобіля «Hyundai Accent» приблизно на відстань 20 30 см. від водійського місця то одразу протягнув своєю лівою рукою до водійського вікна, яке ОСОБА_3 відчинив на половину своє службове посвідчення поліцейського та вимовив «Поліція».
Однак в судовому засіданні ці обставини не підтвердились, а тому підлягають виключенню з формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним.

Так, незважаючи на показання ОСОБА_10 , ОСОБА_24 та свідка ОСОБА_29 про те, що ОСОБА_10 наближався до автомобіля обвинуваченого з посвідченням об`єктивно спростовуються відеозаписом, відтвореним з місця події на якому видно як ОСОБА_10 підбігає до автомобіля обвинуваченого, витягуючи на ходу пістолет і не дістаючи при цьому посвідчення та не роблячи, згідно звукозапису на відео жодних попереджень чи викриків про те, що він поліцейський.

Отже факт того, що ОСОБА_10 «рухаючись в напрямку водійського місця автомобіля «Hyundai Accent» своєю лівою рукою із лівої кишені одягнених на нього штанів діставав службове посвідчення поліцейського та тримав його перед собою таким чином, що було видно напис «Міліція», а коли наблизився до автомобіля то «одразу протягнув своєю лівою рукою до водійського вікна, яке ОСОБА_3 відчинив на половину своє службове посвідчення поліцейського та вимовив «Поліція» не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні.

Стороною обвинувачення в обґрунтування висунутого обвинувачення надано протокол огляду місця події від 28.07.2016 року (т.3 а.с.7-10) в ході якого було фактично обшукано автомобіль «Хюндай Акцент» та вилучено: пістолет марки Х37146 в якому знаходиться 9 набоїв калібру 4 мм; відео реєстратор без номерних відзнак; биту; ніж; «Терен ПМ», однак вказаний протокол визнаний судом недопустимим доказом про що детально описано вище, а тому суд не посилається на нього під час ухвалення вироку, як не посилається і на показання свідка ОСОБА_39 , який був допитаний в судовому засіданні з приводу складення цього протоколу.
Далі, оскільки під час досудового слідства було проведено судову балістичну експертизу вилученого пістолету та набоїв, то її висновки в частині саме питань по пістолету і набоям підлягають визнанню недопустимим доказом, як отриманий внаслідок недопустимого доказу.
Водночас таке визнання недопустимим частини висновку не впливає на цей же висновок в частині кулі, яка вилучена з обличчя ОСОБА_10 про яку описано вище.
Оскільки протокол огляду визнано недопустимим доказом то підлягає визнанню недопустимим речовим доказом і револьвер, вилучений в ході обшуку автомобіля і, як наслідок з формулювання обвинувачення, визнаного судом доведенню підлягає виключення посилання сторони обвинувачення на те, що обвинуваченим застосовувався револьвер «Safari РФ 420» № НОМЕР_3 (що не є вогнепальною зброєю), який споряджений набоями калібру 4 мм.

Посилання обвинуваченого на те, що він не знав про те, що його переслідують працівники поліції суд сприймає критично з огляду на наступне.
Як встановлено судом, що описано вище, на момент обгону автомобілем ВАЗ автомобіля обвинуваченого, навіть з відеореєстратора було чітко видно номери автомобіля ВАЗ на синьому фоні, що виключає неможливість не помітити такі спецномери людським оком, а отже обвинувачений не міг не розуміти, що на автомобілі ВАЗ пересуваються працівники поліції.
Далі, обвинувачений достовірно знаючи, що він спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_12 , розуміючи, що ОСОБА_12 знає його особисто і міг повідомити в поліцію данні про нього, не міг не розуміти, що працівники поліції переслідують його саме в зв`язку з подіями, що мали місце в квартирі ОСОБА_12 , що одночасно пояснює поведінку обвинуваченого, який намагався уникнути зустрічі з поліцейськими та не повідомляв на лінію 102 про те, що за ним їздять озброєні люди і не намагався якось запобігти повторенню ситуації на вул. Фурманова шляхом звернення до поліцейських.
Більш того, свідок ОСОБА_33 чітко повідомив, що в кафе «Бакара» Габрус, який під час подій на пл. Соборній очевидно був з ОСОБА_3 в одному автомобілі, повідомляв, про те, що ОСОБА_3 стріляв в поліцейського, чого не міг не знати ОСОБА_3 , який весь час перебував з Габрусом.
Сукупність цих доказів та обставин свідчить про те, що на пл. Соборній в м. Дніпро 28.07.2016 ОСОБА_3 розумів , що автомобіль ВАЗ, який перегородив йому дорогу є спецавтомобілем поліції та знав, що водій цього автомобіля являється працівником поліції і, напевно, здогадувався з яких причин цей автомобіль переслідує його.

Сторона захисту посилаючись на незаконність затримання ОСОБА_3 28.07.2016 просила визнати недопустимими всі докази, які були зібрані під час досудового слідства.
Статтею 208 КПК України передбачено, що уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках:
1) якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення;
2) якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин;
3) якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності Національного антикорупційного бюро України.
Частинами 4 і 5 цієї статті передбачено, що уповноважена службова особа, що здійснила затримання особи, повинна негайно повідомити затриманому зрозумілою для нього мовою підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, а також роз`яснити право мати захисника, отримувати медичну допомогу, давати пояснення, показання або не говорити нічого з приводу підозри проти нього, негайно повідомити інших осіб про його затримання і місце перебування відповідно до положень статті 213 цього Кодексу, вимагати перевірку обґрунтованості затримання та інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.
Про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, складається протокол, в якому, крім відомостей, передбачених статтею 104 цього Кодексу, зазначаються: місце, дата і точний час (година і хвилини) затримання відповідно до положень статті 209 цього Кодексу; підстави затримання; результати особистого обшуку; клопотання, заяви чи скарги затриманого, якщо такі надходили; повний перелік процесуальних прав та обов`язків затриманого. Протокол про затримання підписується особою, яка його склала, і затриманим. Копія протоколу негайно під розпис вручається затриманому, а також надсилається прокурору.
Аналіз вказаних норм дозволяє прийти до однозначного висновку про те, що протокол затримання має бути складено негайно під час затримання особи.
З протоколу затримання (т. 3 а.с. 59) вбачається, що його складено слідчим ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_40 28.07.2016 о 22-15 годин в кабінеті № 304 ДВП в присутності ОСОБА_3 , його захисника та понятих. В протоколі зазначено, що фактично ОСОБА_3 затримано 28.07.2016 о 20-00 годині під час вчинення злочину.
З копії журналу реєстрації (т. 3 а.с. 116) вбачається, що ОСОБА_3 було доставлено до ДВП 28.07.2016 о 20-30 годин.
Враховуючи встановлені судом обставини вчинення злочину, описані вище, можна дійти висновку, що обвинуваченого фактично затримано через дві години після вчинення злочину, а не під час вчинення останнього як про це зазначено в протоколі затримання, що є порушенням вимог ч. 1 ст. 208 КПК України, якою чітко визначено випадки за яких можливо затримати особи і в ситуації, що мала місце на той час, підстав визначених законом для затримання не було.
Протокол затримання складено через дві години після фактичного затримання, що очевидно є порушенням вимог ч. 5 ст. 208 КПК України, яка вимагає негайного складення протоколу з повідомленням підстав затримання, у вчиненні якого злочину підозрюється особа, а також роз`ясненням всіх прав.
Однак, такі порушення не тягнуть за собою визнання недопустимим всіх доказів у справі, так як умовою недопустимості доказів є їх отримання не в порядку передбаченому КПК України (ст. 86 КПК України), в той час як стороною захисту не надано даних, які б свідчили про те, що затримання ОСОБА_3 якимось чином вплинуло на порушення порядку визначеного КПК України під час отримання окремих доказів.

Також сторона захисту просила визнати недопустимими доказами всі протоколи огляду, які описані судом вище з огляду на те, що адреси понятих, які були присутні при складанні цих протоколів зазначено невірно, що перешкодило суду викликати їх в судове засідання для допиту стосовно обставин огляду.
Вирішуючи це питання суд зазначає, що частина цих протоколів вже визнана неналежними доказами, а один протокол визнано недопустимим про що описано вище. Що ж стосується інших протоколів, то суд вважає, що не має підстав очевидно стверджувати про те, що такі протоколи складались не в порядку передбаченому КПК України, оскільки з часу їх складення до часу виклику понятих в судове засідання пройшов певний проміжок часу в який останні могли змінити своє місце проживання, ці протоколи відповідають вимогам ст. 104 КПК України і обставини зафіксовані в цих протоколах не суперечать тим обставинам, які встановлені судом із сукупності інших доказів, наданих сторонами кримінального провадження.

Також сторона захисту посилалась на те, що стороною обвинувачення було відкрито не всі докази стороні захисту, чим порушено вимоги ст. 290 КПК України, що не дозволяє суду допустити відомості, які містяться в невідкритих матеріалах як докази.
З повідомлення про завершення досудового розслідування та відкриття сторонам кримінального провадження матеріалів досудового слідства (т. 5 а.с. 178, 180) вбачається, що ОСОБА_3 і його захисник ОСОБА_8 повідомлені про ці обставини.
З протоколу про надання доступу до матеріалів досудового розслідування (т. 5 а.с. 181) вбачається, що обвинувачений зі своїм захисником 25.11.2016 ознайомились з одним томом кримінального провадження (т. 5 а.с. 181). При цьому в порушення вимог ч. 9 ст. 290 КПК України стороною захисту не зазначено, які саме матеріали були відкриті.
В подальшому слідчим направлялись виклики захисникові ОСОБА_8 з метою відкриття матеріалів (т. 1 а.с. 54-56), однак такі виклики, згідно пояснень захисника, були отримані ним поза межами дати на яку він викликався.
З листа заступника керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 (т. 1 а.с. 98) вбачається, що в зв`язку з неявкою захисника ОСОБА_3 , останньому було призначено захисника з безоплатної правової допомоги за участі якого і було відкрито інші матеріали, від ознайомлення з якими ОСОБА_3 відмовився (т. 5 а.с. 18). При цьому знову ж таки, з протоколу не вбачається які саме матеріали були відкриті.
Враховуючи те, що суд не може пересвідчитись, які саме матеріали були відкриті, а які не відкриті стороні захисту, суд позбавлений можливості вирішити які саме матеріали підпадають під дію кримінально-процесуальної санкції встановленої в ч. 12 ст. 290 КПК України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, один з яких відноситься до тяжких, а інший до злочинів середнього ступеню тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, (т. 3 а.с. 45), на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (т. 3 ас. 47, 48), має на утримання малолітню дитину ОСОБА_41 ІНФОРМАЦІЯ_2 (т. 1 а.с. 53), позитивно характеризується ГО «Правова опора», членом якої являється з грудня 2014 року (т. 1 а.с. 149, 150) а також сусідами з місця проживання (т. 1 а.с. 151-153).

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого в судовому засіданні не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових злочинів, обвинуваченому слід призначити покарання виключно у виді позбавлення волі, однак не в максимальному його розмірі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчинених злочинів, конкретних їх обставинам, даним про особу обвинуваченого описаних вище.

Вирішуючи заявлений потерпілим ОСОБА_12 цивільний позов про стягнення з ОСОБА_3 моральної шкоди у розмірі 300 000 гривень(т.1 а.с.57-61), суд приходить до висновку, що позивачу, протиправними діями обвинуваченого спричинена значна моральна шкода, яка виразилась у моральних переживаннях потерпілого за своє здоров`я та життя під час вчинення відносно нього протиправних дій; моральних переживаннях та спогади, настороги, тривоги, тимчасова відірваність від активного соціального життя, порушення сну, нервозність, емоційна напруга.

Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню позивачу суд враховує тяжкість тілесного ушкодження, характер та обсяг фізичних, душевних та психічних страждань позивача, завданих внаслідок злочину, характер немайнових втрат - порушення нормальних життєвих зв`язків, тривалість немайнових втрат. При цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості і оцінює моральну шкоду, спричинену позивачу протиправними діями відповідача в розмірі 100 000 гривень, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на підставі ст. ст. 1167 ЦК України.

Вирішуючи заявлений потерпілим ОСОБА_10 цивільний позов про стягнення з ОСОБА_3 моральної шкоди у розмірі 100 000 гривень (т.1 а.ч.64-69), суд приходить до висновку, що позивачу, протиправними діями обвинуваченого спричинена значна моральна шкода, яка виразилась у моральних переживаннях потерпілого за своє здоров`я та життя під час вчинення відносно нього протиправних дій; моральних переживаннях та спогади, тривога, переживання фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, тимчасова відірваність від активного соціального життя, почуття образи, приниження гідності, побоювання щодо майбутнього стану здоров`я.

Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню позивачу суд враховує тяжкість тілесного ушкодження, обставини за яких його отримано, характер та обсяг фізичних, душевних та психічних страждань позивача, завданих внаслідок злочину, характер немайнових втрат - порушення нормальних життєвих зв`язків, тривалість немайнових втрат. При цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості і оцінює моральну шкоду, спричинену позивачу протиправними діями відповідачів в розмірі 50 000 гривень, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на підставі ст. ст. 1167 ЦК України.

Питання про судові витрати слід вирішити у відповідно до вимог ст. 124 КПК України, -

Керуючись ст. 374-376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочинів передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 345 КК України та призначити покарання:

за ч. 1 ст. 121 КК України у виді шести років позбавлення волі;

за ч. 2 ст. 345 КК України у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_3 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначивши до відбуття шість років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 відраховувати з моменту затримання після набрання вироком законної сили.

Зарахувати в строк відбування призначеного покарання перебування ОСОБА_3 під вартою з 28 липня 2016 року по 24 жовтня 2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта в розмірі 1759,20 гривень (т. 3 а.с. 37) та 1980,90 гривень (т. 3 а.с. 169).

Позовні вимоги ОСОБА_12 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_12 в рахунок відшкодування морально шкоди 100 000 гривень.

Позовні вимоги ОСОБА_10 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_10 в рахунок відшкодування морально шкоди 50 000 гривень.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.
Вирок підлягає негайному врученню прокурору та обвинуваченому, а також направленню іншим учасникам судового розгляду.

Головуючий суддя ОСОБА_1