Справа № 202/7759/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
2018 року грудня місяця 10 дня місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі колегії суддів:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання: ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро кримінальне провадження № 0001480 від 08.09.2018, яке надійшло з Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1, відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 296 КК України, ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 296 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_7 ,

потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

захисника ОСОБА_12 ,

обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження № 0001480 від 08.09.2018 відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 296 КК України, ОСОБА_6 , обвинуваченого за ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 296 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор та потерпілі вважали можливим призначити судовий розгляд у відкритому судовому засіданні на підставі обвинувального акта відносно ОСОБА_5 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 296 КК України, та ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 296 КК України.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_12 та обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про повернення обвинувального акту з підстав невідповідності вимог ст. 291 КПК ухвалою суду було відмовлено.

Крім того, прокурор заявив клопотання про обрання обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки існують ризики передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Таке клопотання прокурора повністю підтримали потерпілі.

Захисник ОСОБА_12 та обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 просили відмовити в клопотанні прокурора про обрання обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки таке клопотання прокурора нічим не підтверджується, оскільки жодних доказів, які підтверджують наявність ризиків, суду не надано.
Суд, вислухавши думки учасників підготовчого судового засідання, дослідивши матеріали кримінального провадження, вважає, що дане кримінальне провадження підсудне Амур-Нижньодніпровському районному суду міста Дніпропетровська, підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п. п. 4-8 ч. 1 або ч. 2 ст. 284 КПК України, або направлення обвинувального акта до Дніпровського апеляційного суду для визначення підсудності не встановлено, тому дане кримінальне провадження підлягає призначенню до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.
Суд, вирішуючи клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 строком на 60 днів, вислухав думки учасників підготовчого судового розгляду, вивчив подане клопотання, а тому приходить до наступного висновку.

Як зазначив Конституційний Суд України у своєму рішенні № 1-р/2017 від 23.11.2017, тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом, пов`язаним із позбавленням особи свободи, який полягає в примусовій ізоляції підозрюваного, обвинуваченого шляхом поміщення його в установу тримання під вартою на певний строк із підпорядкуванням режиму цієї установи.
У частині першій статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 Кодексу. До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.
Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе: наявності обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (частини перша, друга статті 194 КПК України).
Звертаючись до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу - тримання під вартою, прокурор має викласти обставини, які доводять, що наявні ризики, які виправдовують обрання запобіжного заходу у вигляді тримання особи під вартою, а застосування більш м`яких запобіжних заходів не гарантує запобігання цим ризикам.
Наявність існування ризиків для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суду прокурором не доведена та ним на надано жодних матеріалів, які б могли підтвердити наявність таких ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тобто не надано ані сторонам, ані суду, на що звертав увагу захисник в своєму усному запереченні на клопотання прокурора.
У рішеннях Європейського суду з прав людини зазначено, що слідчому судді, суду необхідно враховувати, що обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи, є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини.
Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення. Так, вказана норма забороняє переміщати тягар доведення необхідності звільнення на особу, щодо якої вирішується питання про позбавлення її волі.
Згідно з вимогами ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 06.11.2008 у справі "Єлоєв проти України»), після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому слідчому судді, суду у разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити в судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ слідчому судді, суду при розгляді відповідного питання слід ретельно перевіряти достовірність підстав для його задоволення, оскільки одним з найбільш частих порушень прав людини, визнаних ЄСПЛ у справах проти України, є необґрунтоване ухвалення судами рішень про продовження строку тримання підозрюваного, обвинуваченого, під вартою, а також те, що можливість застосування запобіжних заходів, альтернативних триманню під вартою (зокрема йдеться про застосування домашнього арешту), у багатьох випадках навіть не розглядається.
Однак, всупереч викладеному, органом обвинувачення не надано жодних вагомих доказів, які би посвідчували факти можливості нез`явлення обвинувачених за викликом прокурора або суду. Одного лише формального зазначення про те, що обвинувачені, знаходячись на волі, можуть переховуватись від слідства та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, впливати на потерпілих та свідків, недостатньо. Зазначене повинно підтверджуватись відповідними матеріалами, яких суду прокурором не надано та не вказано чітких підстав обрання запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою, а обмежено лише формальним переліченням таких ризиків.
Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 11.09.2018 обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який було продовжено 06.11.2018 строком до 10.12.2018.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний обвинуваченим, закінчився 10.12.2018 та обвинувачених звільнено з-під варти.
Суд враховує, що обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 мають на утриманні неповнолітніх дітей, офіційно працевлаштовані, мають місце реєстрації та постійне місце проживання, раніше не судимі, та на даний час не мають більше інших відкритих кримінальних проваджень.
Європейським судом з прав людини зазначається, що у всіх випадках, коли ризик ухилення підозрюваного (обвинуваченого) від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, підозрюваного (обвинуваченого) має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення у справах «Вранчев проти Сербії» від 23.09.2008, «Харченко проти України» від 10.02.2011, «Буров проти України» від 17.03.2011, «Цигоній проти України» від 24.11.2011).
Відповідно до ч.ч. 1, 3, 5 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтись в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Під час розгляду клопотання прокурором не доведено недостатність застосування до обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 інших, більш м`яких запобіжних заходів, для запобігання вказаним вище ризикам. Доказів необхідності застосування до обвинувачених саме найсуворішого запобіжного заходу і неможливості обрання іншого, більш м`якого, запобіжного заходу, прокурор не навів взагалі.
На підставі викладеного суд приходе до висновку, що обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є необґрунтованим.
Утім, враховуючи вказані вище обставини, суд вважає за можливе застосувати до обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю з покладенням обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України, що, на думку суду, зможе забезпечити належне виконання обвинуваченими своїх процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Враховуючи відсутність інших клопотань сторін, керуючись ст.ст. 176-178, 181, 314-317, 369, 372 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Призначити судовий розгляд по кримінальному провадженню № 0001480 від 08.09.2018 відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 296 КК України, ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 296 КК України, у відкритому судовому засіданні на 20 грудня 2018 року о 16:00 годині в приміщенні Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська за адресою: вул. Новоселівська, 9, місто Дніпро.
Проводити судовий розгляд кримінального провадження судом колегіально.

Викликати в судове засідання: прокурора, обвинувачених та їх захисника, потерпілих, а також свідків згідно реєстру матеріалів досудового розслідування.

Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 строком на 60 днів задовольнити частково.
Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 60 (шістдесят) діб, тобто до 07 лютого 2019 року включно та заборонити обвинуваченому ОСОБА_6 залишати житло цілодобово.
Покласти на ОСОБА_6 обов`язок прибувати до прокурора чи суду за першою вимогою, носити електронний засіб контролю, утримуватись від спілкування з потерпілим та свідками, не відлучатись з місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово.
Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу внутрішніх справ, за місцем проживання обвинуваченого, який повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це суд.
В задоволенні клопотання прокурора в інший частині відмовити.
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 , строком на 60 (шістдесят) діб, тобто до 07 лютого 2019 року включно та заборонити обвинуваченому ОСОБА_5 залишати житло цілодобово.
Покласти на ОСОБА_5 обов`язок прибувати до прокурора чи суду за першою вимогою, носити електронний засіб контролю, утримуватись від спілкування з потерпілим та свідками, не відлучатись з місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , цілодобово.
Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу внутрішніх справ, за місцем проживання обвинуваченого, який повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це суд.
В задоволенні клопотання прокурора в інший частині відмовити.
Згідно ст. 317 КПК України роз`яснити учасникам судового провадження можливість ознайомитися з матеріалами кримінального провадження, якщо вони про це заявлять клопотання.
Ухвала набирає чинності негайно і оскарженню не підлягає.

___________ ОСОБА_1 ___________ ОСОБА_2 __________ ОСОБА_3

10.12.2018