Дата документу 04.12.2018 Справа № 310/3767/16-к
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/579/18
Єдиний унікальний № 310/3767/16-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.366 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю секретарі ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8

захисника - адвоката ОСОБА_9 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, кримінальне провадження за № 0001848 від 05 травня 2016 року, за апеляційною скаргою прокурора, яка приймала участь у судовому засіданні в суді першої інстанції ОСОБА_10 , на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 09 січня 2018 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку села Дмитрівка, Приазовського району, Запорізької області, громадянку України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судиму,
визнано невинуватою за недоведеністю у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.366 КК України.

Вирішена доля речових доказів.

Згідно зі змістом вироку, ОСОБА_8 , маючи 11 ранг державного службовця, будучи начальником Управління начальником відділу з питань праці та зайнятості УСЗН, призначеною відповідальною за оформлення і видачу довідки про взяття на облік та ведення Єдиної інформаційної бази даних про взяття на облік осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, будучи службовою особою, виконуючи організаційно - розпорядчі та адміністративно - господарські функції, діючи умисно, незаконно, достовірно знаючи про те, що ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_16 , ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_17 , ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_18 , ОСОБА_30 , ІНФОРМАЦІЯ_19 , ОСОБА_31 , ІНФОРМАЦІЯ_20 , ОСОБА_32 , ІНФОРМАЦІЯ_21 , ОСОБА_33 , ІНФОРМАЦІЯ_22 , ОСОБА_34 , ІНФОРМАЦІЯ_23 знаходяться за межами підконтрольної території України, діючи в порушення вимог Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII та «Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509, склала завідомо неправдиві офіційні документи, форма яких затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 26 серпня 2015 р. № 636, Довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та відривні талони до довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, до яких внесла відомості, що не відповідають дійсності, тобто є неправдивими відомостями, та через начальника УСЗН ОСОБА_35 , якому не було відомо про злочинні наміри та дії ОСОБА_8 , надала зазначеним довідкам офіційного вигляду шляхом поставлення начальником УСЗН ОСОБА_36 в довідках підпису та відтиску печатки УСЗН, тим самим склала завідомо неправдиві офіційні документи, а також здійснила видачу вказаних завідомо неправдивих офіційних документів довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи шляхом їх надання ОСОБА_37 , які стали підставою для оформлення пенсій, та долучила завідомо підроблені відривні талони до довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи до особових справ внутрішньо переміщених осіб.

Таким чином, ОСОБА_8 скоїла службове підроблення, тобто складання і видача службовою особою завідомо неправдивого документу, тобто кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч.1 ст.366 КК України.

Суд першої інстанції, розглянувши кримінальне провадження прийшов до висновку, що в судовому засіданні стороною обвинувачення не було доведено що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченою внаслідок чого ОСОБА_8 було виправдано за ч.1 ст.366 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор вважає, вирок суду незаконним та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. В обґрунтування своїх вимог вказує, що судом не була дана оцінка доказам в їх сукупності. В основу прийнятого рішення покладені покази свідків сторони захисту, об`єктивність яких викликає сумнів. Наявні суперечності в показах цих свідків судом не усунена і їм дана одностороння оцінка. Натомість ряд доказів сторони обвинувачення суд необґрунтовано не прийняв до уваги. З огляду на вказані обставини просить призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Захисником ОСОБА_8 - адвокатом ОСОБА_9 на апеляційну скаргу подане заперечення. Захисник вважає доводи апелянта безпідставними, тоді як вирок суду на його переконання є законним, обґрунтованим і вмотивованим. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а виправдувальний вирок щодо ОСОБА_8 без змін.

Заслухавши доповідь судді доповідача про сутність судового рішення та аргументи скарг; в судових дебатах: прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу; обвинувачену, зокрема в останньому слові, та її захисника, які заперечували проти доводів апеляційної скарги вважали вирок законним і обґрунтованим; колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.409 КПК України, підставами для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є, окрім іншого є, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до вимог ст.411 КПК України, судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо, висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду; суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки; за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші; висновки суду, викладені у судовому рішенні мають істотні суперечності.

Згідно з положеннями ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення КПК, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Згідно з положеннями ч.ч.3, 4 вказаної статті обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч.1 ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до вимог ч.3 ст.374 КПК України в разі визнання особи не винуватою у мотивувальній частині вироку зазначаються формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення, мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Вищевказаним вимогам кримінального процесуального закону вирок суду першої інстанції не відповідає.

Суд прийшов до висновку, що стороною обвинувачення не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченою (п.2 ч.1 с.т373 КПК України), однак зі змісту вироку випливало, що підставою для виправдання ОСОБА_8 була відсутність в її діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України.

Визнаючи ОСОБА_8 невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, суд взяв до уваги показання самої обвинуваченої, свідків ОСОБА_38 ; ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_14 . Покази свідків ОСОБА_35 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 і ОСОБА_42 , на переконання суду, не підтверджували вину ОСОБА_8 , так саме як і докази надані стороною обвинувачення. При цьому у вироку оцінка доказів в більшій мірі робиться саме з точки зору їх доказового значення окремих фактів, а не у їх сукупності (наприклад висновки суду, що інформація про абонентів стільникового зв`язку та інформація Державної прикордонної служби самі по собі не свідчили, що ряд осіб не перебували у певний час на території міста Бердянськ, тощо).

Слід зазначити, що у вироку ці докази (які сторона обвинувачення вважала такими, що підтверджують вину ОСОБА_8 ). були перелічені. Зокрема зазначено про:

- довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_43 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 ;

- інформацію про абонентів стільникового зв`язку з яких вбачається що номери телефонів мобільних операторів, які вказані особами в заявах ( ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_43 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 ) на момент звернення до управління соціального захисту населення Бердянської районної державної адміністрації Запорізької області для постановки на облік внутрішньо переміщеної особи - перебували на території непідконтрольної частини України;

- відривні талони до довідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_43 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 ОСОБА_29 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , на яких наявні підписи особи яка отримала довідку;

- заяви про взяття на облік особи, яка перемішується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_43 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_47 , ОСОБА_49 ;

- протокол огляду від 29.05.2016;

- протокол обшуку від 14.03.2016 який проводився у ОСОБА_38 ;

- протокол огляду від 02.04.2016 та копіями записів ОСОБА_38 ;

- довідки виконкому Берестівської сільської ради, Осипенківської сільської ради;

- інформацію щодо тимчасової реєстрації внутрішньо переміщених осіб по Берестівській ОТГ, з якої вбачається,я що особи зазначені в обвинувальному акті по обвинуваченню ОСОБА_8 не зверталися до Берестовської сільської ради за довідками про місце про проживання;

- протокол огляду від 11.05.2016;

- протокол за результатами НСРД;

- доручення слідчого та інформацією Державної прикордонної служби про факт перетинання державного кордону України;

- інформацію Державної прикордонної служби про факт перетинання державного кордону України;

- журнал обліку осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та регіонів проведення АТО № 19;

- протокол огляду від 11.05.2016 та чернетками записів ОСОБА_50 ;

- протокол обшуку від 14.03.2016 який проведено у ОСОБА_50 ;

- протокол огляду від 12.04.2016.

Однак судом була дана оцінка лише частині вказаних доказів (довідки, заяви, відривні талони, інформації тощо), тоді як решті (протоколи обшуку, огляду, НСРД) не дана. Мотиви такого рішення (не дослідження і відсутність оцінки цих доказів) у вироку не наведені. При цьому у вироку відсутня будь-яка інформація про те, що якісь з цих доказів визнані недопустими чи неналежними, хоча у вироку і зазначалася позиція сторони захисту, про необхідність визнання недопустими доказами протоколи НСРД.

Не дослідження усіх доказів наданих стороною обвинувачення (прямих і непрямих), на переконання колегії суддів могло призвести до неправильної оцінки, як окремих доказів (ті які суд дослідив і оцінив; до прикладу можна зазначити, що дослідження протоколів НСРД і обшуку у ОСОБА_38 об`єктивно могло вплинути на оцінку показів останньої), так їх сукупності і, відповідно, неправильного прийняття рішення по суті провадження. За таких обставини доводи апелянта, що саме сукупність зібраних стороною обвинувачення доказів (прямих і непрямих) при належні їх оцінці може свідчити на наявність в діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, є переконливими.

Вищевказані обставини позбавили суд першої інстанції можливості дати оцінку сукупності зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, тому вважати вирок обґрунтованим і вмотивованим не можна.

Також слід зазначити, що змотивувальної частини вироку випливає, що рішення щодо невинуватості ОСОБА_8 ґрунтуються не в контексті обвинувачення по усім епізодам (оформлення довідок 24 особам), а фактично лише щодо епізодів оформлення довідок ОСОБА_11 , ОСОБА_12 і ОСОБА_14 (принаймні лише в цій частині висновки суду якимось чином вмотивовані). Однак при цьому, судом був допитаний свідок ОСОБА_51 . Зі змісту показів цього свідка випливало, що за його допомогою оформлювались довідки на Кожушкову, Єкатиринич і Кошубу без присутності цих осіб в місті Бердянську. Вказаному прямому доказу судом оцінка не дана взагалі, тому і ця обставина вказує на необґрунтованість і невмотивованість судового рішення.

Зазначені порушення є підставами для скасування судового рішення і оскільки в апеляційній скарзі прокурор не просить повторно дослідити докази сторони обвинувачення, вони не можуть бути усунуті під час апеляційного розгляду в межах ст.404 КПК України, що є підставою призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Під час нового розгляду кримінального провадження суду першої інстанції необхідно повно, всебічно з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону, ретельно перевірити усі докази кримінального провадження, з належною їх мотивацією, в тому числі, взяти до уваги інші доводи, які зазначалися в апеляційній скарзі, та ухвалити законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення у відповідності до приписів, передбачених ст.ст.370, 374 КПК України.

Відповідно до ст.415 КПК України, при скасуванні ухвали суду внаслідок істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, суд апеляційної інстанції призначає новий судовий розгляд, не вирішуючи питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 412 КПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу прокурора, яка приймала участь у судовому засіданні в суді першої інстанції ОСОБА_10 , задовольнити.

Вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 09 січня 2018 року щодо ОСОБА_8 , скасувати.

Призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Матеріали провадження направити до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5