Номер провадження 1-кп/495/304/2019
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого одноособово судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровського кримінальне провадження внесеного в ЄРДР № 0003365 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Яськи, Біляївського району, Одеської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, працюючого за наймом, не одруженого, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, -

сторони кримінального провадження:

прокурор Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_4

потерпілий ОСОБА_5

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення при наступних обставинах:

Так, 02 жовтня 2018 року, приблизно о 20 годині 00 хвилин, обвинувачений ОСОБА_3 , знаходячись в будинку АДРЕСА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на подвір`ї вказаного будинку побачив потерпілого ОСОБА_5 , з яким він перебував у неприязних відносинах. На підставі зазначеної причини обвинувачений ОСОБА_7 вступив з потерпілим у конфлікт.

Далі, з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5 , діючи вкрай агресивно, схопив ніж з столика який був поряд вхідної двері, та під час сварки наніс удар в область грудної клітки з лівої сторони, в результаті чого спричинив потерпілому ОСОБА_5 , згідно з висновком експерта №317 від 28.11.2018 року, проникаючу колото-різану рану задньої поверхні лівої половини грудної клітини з лівостороннім гемопневмотораксом, у відповідності до п.2.1.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.) відноситься до категорії тяжких по критерію небезпеки для життя.

Після чого, обвинувачений ОСОБА_7 , з місця скоєння злочину зник, а потерпілого ОСОБА_5 , доставлено до хірургічного відділення центральної районної лікарні Білгород-Дністровського району.

Враховуючи викладене, обвинувачений ОСОБА_7 , спричинив потерпілому ОСОБА_5 , умисне тяжке тілесне ушкодження.

Обвинувачений ОСОБА_3 винним себе визнав у повному обсязі.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив сторонам вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_5 відносно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, дослідженням тільки доказів, які характеризують особистість обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_3 та інші учасники кримінального провадження погодилися з тим, щоб судовий розгляд обмежився допитом обвинуваченого, потерпілого, дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого. Обвинуваченому ОСОБА_3 було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що дійсно 02 жовтня 2018 року, приблизно о 20 годині 00 хвилин, він перебуваючи на подвір`ї будинку АДРЕСА_2 , побачив потерпілого ОСОБА_5 , з яким він перебував у неприязних відносинах у зв`язку з чим вступив з потерпілим у конфлікт. Під час конфлікту потерпілий вдарив його шифером після чого він схопив ніж з столика який був поряд вхідної двері, після чого наніс ножем удар потерпілому ОСОБА_5 в область грудної клітки з лівої сторони. Далі з місця скоєння злочину зник. У скоєному щиро розкаявся, просив суворо не карати. Цивільний позов потерпілого визнав частково.

Потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що 02 жовтня 2018 року, приблизно о 20 годині 00 хвилин, він прийшов по місцю проживання обвинуваченого ОСОБА_3 , який проживав у цивільному шлюбі з його сестрою. Він прийшов розібратися з обвинуваченим, який ображав його сестру. На подвір`ї будинку АДРЕСА_2 , у нього з обвинуваченим стався конфлікт, під час якого обвинувачений вдарив його ножем в область грудної клітки з лівої сторони. Просив позбавити обвинуваченого волі. Цивільний позов підтримав у повному обсязі.
Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні та кваліфікує його за ч.1 ст. 121 КК України спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження небезпечного для життя в момент заподіяння.
Відповідно до ст. 66 КК України обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відносить щире каяття, сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року ратифікованої законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» при призначенні покарання відповідно до статей 65-69 Кримінального кодексу України (далі - КК) суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин, що його характеризують (форма вини, мотив, спосіб, характер вчиненого діяння, ступінь здійснення злочинного наміру, тяжкість наслідків тощо), особу винного й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Оскільки в судовому засіданні було встановлено обґрунтованість висунутого проти обвинуваченого ОСОБА_3 кримінального обвинувачення, суд вважає необхідним призначити йому покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку та характер вчиненого ним кримінального правопорушення, посередню характеристику за місцем мешкання, його вік, стан здоров`я те, що він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, його каяття в скоєному.

Враховуючи, те, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, його відношення до скоєного, а саме те, що він щиро розкаявся та сприяв розкриттю злочину, має постійне місце проживання на території Білгород-Дністровського району Одеської області, а також враховуючи думку потерпілого, який просив обвинуваченого покарати суворо, суд вважає недоцільним відбування покарання у вигляді позбавлення волі та приходить до переконання про можливість його звільнення від відбування покарання з випробуванням у відповідності до ст. ст. 75, 76 КК України.

У ході судового розгляду потерпілий ОСОБА_5 заявив цивільний позов, а саме про стягнення з обвинуваченого майнової шкоди у сумі 1 263,33 грн. та моральної шкоди у сумі 100 000 грн.

При вирішенні питання про задоволення цивільного позову потерпілого в частині стягнення з обвинуваченого моральної шкоди, суд приймає до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», де вказано, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при рішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача і вини останнього в її спричиненні.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичної білі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Таким чином, суд вважає, що потерпілий ОСОБА_5 має право на відшкодування моральної шкоди, оскільки судом встановлено, що йому в наслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_3 було заподіяно моральну шкоду.

Між тим, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ч. 3 ст. 23 ЦК України, згідно яких розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

З урахуванням викладеного та досліджених доказів суд вважає, що цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 у частині стягнення моральної шкоди з обвинуваченого ОСОБА_3 підлягає задоволенню частково, у частині стягнення майнової шкоди підлягає задоволенню у повному обсязі так як потерпілим надано до суду докази в обґрунтування своїх вимог, щодо стягнення майнової шкоди.

Враховуючи викладене, суд вважає необхідним стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_5 компенсацію моральної шкоди в сумі 50 000 грн., компенсацію майнової шкоди в сумі 1263,33 грн.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.

Керуючись ст. ст. 349, 369, 371, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.1 КК України, та підставі санкції вказаної статті призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 задовольнити частково:

Стягнути с засудженого ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_5 компенсацію моральної шкоди в сумі 50 000 грн., компенсацію майнової шкоди в сумі 1 263,33 грн. У задоволенні решти частини стягнення компенсації моральної шкоди відмовити.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 не обирався.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч.2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно видати засудженому та прокурору.

Суддя : ОСОБА_1