Справа №212/4414/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2018 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі, кримінальне провадження № 0001478 від 28.05.2018 року з обвинувальним актом за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, з середньо - технічною освітою, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, інвалідом не являється, працюючого слюсарем-ремонтником контейнерів ТОВ «Екоспецтранс», не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Нікополь Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, інвалідом не являється, працюючого підсобним робітником ТОВ «Екоспецтранс», не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_4

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження: прокурор Криворізької місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області - ОСОБА_5 , неповнолітній потерпілий ОСОБА_6 , законний представник потерпілого ОСОБА_7 , обвинувачений - ОСОБА_3 , обвинувачений - ОСОБА_4 , захисник обвинуваченого ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_8

встановив:
Обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , 27 травня 2018 року близько 22 години 30 хвилин знаходились неподалік зупинки громадського транспорту «Дитяче відділення психоневрологічного диспансеру», яка розташована по вул. Дишинського, 27 в Покровському районі м. Кривого Рогу, побачивши раніше незнайомого їм хлопця - ОСОБА_6 , ОСОБА_3 підійшов до нього та попрохав цигарку. ОСОБА_6 відмовив йому, після чого у останнього раптово виник злочинний намір, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого. ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний намір, почав наносити ОСОБА_6 тілесні ушкодження, у вигляді трьох ударів ногою з правого боку, у тулуб в районі ребер, після чого наніс правою рукою не менш трьох ударів в область обличчя. В цей час ОСОБА_4 приєднався до дій ОСОБА_3 та почав наносити ОСОБА_6 тілесні ушкодженні, а саме не менше трьох ударів рукою в область обличчя.
Під час нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що їх дії очевидні для оточуючих та потерпілого, почали вимагати у останнього майно, належне йому. На вимогу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ОСОБА_6 віддав їм належні йому грошові кошти у сумі 130 гривень та мобільний телефон марки «МЕІЗУ-М5с» ІМЕІ:1) НОМЕР_1 , 2) НОМЕР_2 , S/N: НОМЕР_3 в корпусі чорного кольору, вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №210 від 06.06.2018 становить 2759,10 гривень.
Після чого, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з викраденим майном з місця скоєння кримінального правопорушення зникли, обернувши викрадене на свою користь і розпорядившись ним на свій розсуд.
В результаті спільних злочинних дій ОСОБА_3 та ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_6 спричинено тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичного дослідження №730 від 29.05.2018 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, як такі, що мають незначні скороминучі наслідки та завдано матеріальну шкоду на загальну суму 2759,10 гривень згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №210 від 06.06.2018 року.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 суду показав, що при вищезазначених обставинах він разом з ОСОБА_4 заволоділи належним потерпілому ОСОБА_6 мобільним телефоном та грошовими коштами, винним себе в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю в обсязі пред`явленого обвинувачення, в скоєному щиро розкаявся, просив суворо не карати.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 суду показав, що при вищезазначених обставинах він разом з ОСОБА_3 заволодів належним потерпілому ОСОБА_6 мобільним телефоном та грошовими коштами, винним себе в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю в обсязі пред`явленого обвинувачення, в скоєному щиро розкаявся, просив суворо не карати.
В судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулись до суду з проханням допустити по справі застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки вони повністю визнають свою провину в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та вважають зібрані в справі докази їх вини достовірними, допустимими та достатніми, в зв`язку з чим досліджувати інші докази їх провини, немає ніякої потреби.
З`ясувавши думку прокурора, який не заперечував проти застосування у справі положень ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснивши учасникам процесу правові наслідки застосування вказаної норми закону, з якими останні погодилися, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, щодо часу, місця, способу, мотиву та мети, форми вини, та застосувати при розгляді даної справи положення ч. 3 ст. 349 КПК України, у зв`язку з відсутністю сумнівів в правильності розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій. При цьому обвинуваченим роз`яснено, що у випадку визнання таких обставин вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в суді.
Дослідивши та оцінивши вивчені в справі докази, аналізуючи показання обвинувачених, які мають логічний та послідовний характер, суд приходить до висновку, що винність ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України доведена в повному обсязі, за ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.
При призначенні покарання обвинуваченим суд виходить із загальних принципів призначення покарання, що передбачені ст. 65 КК України. Суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, наявність пом`якшуючої та обтяжуючою покарання обставин.
Суд враховує, що скоєне обвинуваченими кримінальне правопорушення є тяжким злочином.
За висновком судово-психіатричної експертизи №245, складеним 11.12.2018 за результатами проведення судово-психіатричної експертизи ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в період часу вчинення інкримінованого йому правопорушення яким-небудь хронічним психічним захворюванням, іншим психічним розладом не страждав, виявляв легку розумову відсталість з порушенням поведінки та за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. за своїм психічним станом міг розуміти значення своїх дій та керувати ними. В період часу вчинення інкримінованого йому правопорушення (27.05.2018) у стані тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не знаходився, за своїм психіатричним станом міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. На теперішній час яким-небудь психічним захворюванням, іншим психічним розладом не страждає, виявляє Легку розумову відсталість з порушенням поведінки, за своїм психічним станом може усвідомлювати свої дії і керувати ними, у застосуванні відносно нього примусових заходів медичного характеру не потребує.

Обвинувачений ОСОБА_3 офіційно працевлаштований, на обліку у лікаря нарколога не перебуває; знаходився під наглядом лікаря-психіатра з 2002 року з приводу легкої розумової відсталості в ступені легкої дебільності, знятий з нагляду у 2009 році по виїзду; за місцем роботи характеризується позитивно; на утриманні неповнолітніх дітей не має, інвалідом не являється.
Обвинувачений ОСОБА_4 офіційно працевлаштований, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, за місцем роботи характеризується позитивно; на утриманні неповнолітніх дітей не має, інвалідом не являється.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.
Приймаючи до уваги обставини справи, враховуючи досудову доповідь органу пробації, суд вважає можливим визначити покарання обвинуваченим у виді позбавлення волі, проте на мінімальний строк, та звільнити обвинувачених від відбування призначеного покарання з випробуванням, відповідно до ст. 75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
У відповідності до ст. 50 КК України саме таке покарання буде достатнім для виправлення обвинувачених, а також попередження скоєння ними нових злочинів.
Суд не вбачає підстав для застосування обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ст. 69 КК України про призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Цивільний позов не заявлено.
Запобіжний захід щодо обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту сплинув, підстави для обрання запобіжного заходу відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 369, 370, 371 КПК України суд, -
ухвалив:
ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді чотирьох років позбавлення волі з випробуванням на два роки, якщо він протягом визначеного судом випробувального терміну не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
У відповідності зі ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді чотирьох років позбавлення волі з випробуванням на два роки, якщо він протягом визначеного судом випробувального терміну не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
У відповідності зі ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази: мобільний телефон марки «МЕІЗУ-М5с» ІМЕІ: 1) НОМЕР_1 , 2) НОМЕР_2 , S/N: НОМЕР_3 в корпусі чорного кольору, що передано законному представнику потерпілого під зберігальну розписку - залишити у користуванні власника за належністю.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, з урахуванням положень ч. 2 ст. 394 КПК України.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1