справа № 462/159/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2019 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0004591 від 26.12.2018 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця с. Дешиці Старосамбірського району,

Львівської області, громадянина України, українця,

проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 , раніше не судимий

за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 26.12.2018 року приблизно о 10 год. 30 хв., перебуваючи на території виробничого структурного підрозділу «Локомотивного Депо Львів-Захід» по вул. Таллінська, 1 у м. Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діюячи умисно, з метою власного збагачення за рахунок злочинної діяльності, скориставшись відсутністю сторонннього нагляду, шляхом вільного доступу в пункті технічного обслуговування тепловозів з металевої бочки таємно викрав 20 кг дизельного мастила, згідно довідки станом на 26.12.2018 року вартістю 629,20 грн. (без ПДВ), яке належить ПАТ «Українська залізниця». Однак свого злочинного умислу до кінця не довів з причин, що не залежали від його волі, оскільки був викритий працівниками воєнізованої охорони.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав та пояснив, що 26.12.2018 року приблизно о 10 год. 30 хв., перебуваючи на території виробничого структурного підрозділу «Локомотивного Депо Львів-Захід» таємно викрав дизельне мастило, яке помістив у поліетиленові пакети, однак викраденим скористатися не зміг, оскільки при виході з території Депо був затриманий працівниками охорони залізниці. У вчиненому щиро кається, просить суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений не заперечував фактичні обставини та судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, переконавшись у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав не доцільним дослідження інших доказів по справі, обмежився допитом обвинуваченого.

Крім повного визнання вини обвинуваченим, його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення повністю і об`єктивно стверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, показаннями обвинуваченого, доказами, що характеризують особу обвинуваченого.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, яке йому інкриміноване, доведена повністю.

Виходячи з вимог ст.337 КПК України, зокрема те, що судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд, розглянувши дане кримінальне провадження, дійшов висновку, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 ч. 2 ст. 15 за ч.1 ст. 185 КК України є правильною, оскільки він вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. № 7 «Про практику призначення судами покарання» (із змінами станом на 6 листопада 2009 р.) при призначенні покарання в кожному випадку суди мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно п. 3 вказаної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

У відповідності до ст.12 КК України злочин, скоєний обвинуваченим ОСОБА_4 є злочином середньої тяжкості.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття.

Обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_4 відсутні.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, при яких його вчинено та особу обвинуваченого. Зокрема те, що ОСОБА_4 щиро розкаявся у вчиненому, на обліку у наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, раніше не судимий, а тому суд дійшов висновку, що достатнім обвинуваченому буде покарання у виді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України, оскільки його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні обвинуваченому не обирався.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні відсутній.

Керуючись ст.ст. 368-370, 371, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 /вісімсот пятдесят/ грн. 00 коп.

Речові докази: два поліетиленових пакети, в середині яких знаходиться мастило загальною вагою 20 кілограм, повернути потерпілому ПАТ "Українська залізниця".

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя/підпис/

З оригіналом згідно:

Суддя: ОСОБА_1