Провадження № 1-кс/243/3109/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 грудня 2018 року м. Слов`янськ

Слідчий суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 17 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області скаргу ОСОБА_3 на постанову прокурора про закриття кримінального провадження, -
ВСТАНОВИВ:
До слідчого судді Слов`янського міськрайонного суду звернувся ОСОБА_3 зі скаргою на постанову прокурора другого відділу процесуального керівництва управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Донецької області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження, на обґрунтування якої зазначив, що 26.11.2018 року прокурор другого відділу процесуального керівництва управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Донецької області, юрист 1 класу ОСОБА_5 виніс постанову про закриття кримінальногопровадження внесеного до ЄРДР під № 0000221 від 02.05.2018 року за ч.2 ст. 364 КК України на підставі пункту 9-1 частини 1 статті 284 Кримінального процесуального кодексу України - у зв`язку з тим, що існує не скасована постанова слідчого прокуратури Донецької області про закриття кримінального провадження №00001312 щодо того самого діяння.
Заявник зазначає, що вказана вище постанова прокурора другого відділу процесуального керівництва управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Донецької області ОСОБА_5 26.11.2018 року про закриття кримінального провадження внесеного до ЄРДР під № 0000221 від 02.05.2018 року за ч.2 ст. 364 КК України є не законною та підлягає скасуванню, оскільки належним чином не вмотивована та винесена без проведення будь-яких слідчих дій направлених на отримання допустимих доказів по справі.
У судовому засіданні заявник ОСОБА_3 підтримав доводи своєї скарги та просив слідчого суддю її задовольнити.
Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні вимоги скарги не визнав в повному обсязі, просив в її задоволенні відмовити.
Вислухавши пояснення заявника та прокурора, дослідивши надані сторонами докази, слідчий суддя прийшов до наступного.
Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Як зазначив Конституційний Суд України у своєму рішенні від 14.12.2011 р. №19-рп/2011 по справі про оскарження бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо заяв про злочини, завданнями кримінального судочинства є охорона прав та законних інтересів

фізичних і юридичних осіб, які беруть у ньому участь, а також швидке і повне розкриття злочинів, викриття винних та забезпечення правильного застосування закону з тим, щоб кожний, хто вчинив злочин, був притягнутий до відповідальності і жоден невинний не був покараний (стаття 2 КПК України). Положення КПК України регламентують діяльність органів державної влади та їх посадових осіб, яка стосується сфери публічно-правових відносин, що виникають внаслідок злочинних посягань, відповідальність за які встановлено в нормах кримінального права.
Статтею 303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового провадження.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Слідчий суддя зазначає, що відповідно до ч. 2 ст.9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити кримінальне провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Постанова слідчого, прокурора складається з обов`язкових частин, передбачених ч. 5 ст. 110 КПК України, зокрема, з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього кодексу.
Вирішуючи скаргу по суті слідчий суддя приходить до наступного.
В силу ст. 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження у порядку, передбаченому цим кодексом.
Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Так під час судового засідання було встановлено та підтверджено заявником у своїх доводах, що прокурор другого відділу процесуального керівництва управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Донецької області ОСОБА_5 під час винесення постанови від 26.11.2018 року про закриття кримінального провадження, як на підставу для закриття кримінального провадження послався на існування не скасованої постанови слідчого прокуратури Донецької області про закриття кримінального провадження № 0001312, яке було закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України предметом розслідування якого були також незаконні дії слідчого ОСОБА_6 під час проведення досудових розслідувань у кримінальних провадженнях № 0003374 та № 0000074.
Однак, дослідивши наявні в матеріалах скарги письмові докази, слідчий суддя вказує, що кримінальнепровадження з приводу якого подано скаргу, було внесене до ЄРДР під № 0000221 від 02.05.2018 року за ч.2 ст. 364 КК України, тобто досудове розслідування проводилось за фактом зловживання слідчим ОСОБА_6 під час проведення досудових розслідувань у кримінальних провадженнях № 0003374 та № 0000074, службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби.

У кримінальному ж провадженні внесеному до ЄРДР за № 00001312 від 15.12.2016 року, на яке у своїй постанові посилається прокурор ОСОБА_5 , досудове розслідування проводилось за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 367 КК України, тобто за фактом службової недбалості слідчого ОСОБА_6 під час проведення досудових розслідувань у кримінальних провадженнях № 0003374 та № 0000074, невиконання або неналежного виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам окремих юридичних осіб.
Постановою старшого слідчого третього слідчого відділу управління прокуратури Донецької області ОСОБА_7 від 26.04.2017 року вказане вище кримінальне провадження було закрито у зв`язку із відсутністю в діях слідчого ОСОБА_6 ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 367 КК України.
Аналіз слідчим суддею встановлених фактичних обставин вказує на те, що предметом доказування у вказаних вище двох кримінальних провадженнях, а саме № 0000221 від 02.05.2018 року за ч.2 ст. 364 КК України та № 00001312 від 15.12.2016 року за ч.1 ст. 367 КК України були різні, не тотожні та не пов`язані з собою в розумінні КПК України обставини, а тому існування не скасованої постанови старшого слідчого прокуратури Донецької області від 26.04.2017 року про закриття кримінального провадження №00001312 від 15.12.2016 року жодним чином не мало впливати на проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000221 від 02.05.2018 року за ч.2 ст. 364 КК України за фактом зловживання слідчим Лиманського ВП Слов`янського відділу ГУНП в Донецькій області ОСОБА_6 під час проведення досудових розслідувань у кримінальних провадженнях № 0003374 та № 0000074.
Під час судового розгляду також достовірно встановлено та підтверджено дослідженими в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження № 0000221 від 02.05.2018 року за ч.2 ст. 364 КК України, що надані начальником третього слідчого відділу СУ прокуратури Донецької області вказівки від 14.05.2018 року по плану слідчих дій в даному кримінальному провадженні - не були виконані.
Таким чином сукупність встановлених обставин вказує, що прокурор другого відділу процесуального керівництва управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Донецької області ОСОБА_5 під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000221 від 02.05.2018 року за ч.2 ст. 364 КК України не вичерпав всі існуючи можливості щодо збирання та дослідження всіх доказів по справі, допиту всіх свідків та не провів необхідні слідчі дії, яких було б достатньо для встановлення істотних обставин у справі.
При розгляді скарги слідчий суддя враховує рішення Європейського суду з прав людини від 26.07.2012 року по справі «Савіцький проти України», відповідно до п. 99 якого вбачається, що положення ст. 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод за своїм змістом вимагає проведення ефективного офіційного розслідування. Для того, щоб розслідування могло вважатися «ефективним», воно має в принципі вести до встановлення фактів у справі та встановлення і покарання винних осіб. Органи державної влади повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події. Крім того, ст. 34 вищевказаної Конвенції визначає позитивні обов`язки, що вимагають від державних органів забезпечувати всі необхідні заходи уможливлення належного та ефективного розгляду заяв.
З огляду на вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження винесена без проведення необхідних слідчих дій, спрямованих на отримання (збирання) доказів та перевірку вже отриманих доказів у кримінальному провадженні, а підстави закриття кримінального провадження є такими, що не відповідають нормам чинного кримінального процесуального закону, у

зв`язку з чим скарга ОСОБА_3 є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.303КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження задовольнити.

Постанову прокурора другого відділу процесуального керівництва управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Донецької області ОСОБА_5 від 26.11.2018 року про закриття кримінального провадження № 0000221 від 02.05.2018 року за ч.2 ст. 364 КК України скасувати.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1