АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/793/131/19 Справа № 700/148/19 Категорія: ст. 183, 193 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 лютого 2019 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого-суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретаріОСОБА_5 ,
за участю прокурора підозрюваного в режимі відео- конференції з Черкаським СІЗО захисника ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Лисянського районного суду Черкаської області від 18 лютого 2019року, якою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, одруженого, із середньою спеціальною освітою, раніше не судимого ,-

застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 18.04.2019 включно , -

в с т а н о в и л а :

15 лютого 2019 року слідчий СВ Лисянського відділення поліції Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_9 звернулася до слідчого судді Лисянського районного суду Черкаської області з клопотанням, погодженим з прокурором Звенигородської місцевої прокуратури ОСОБА_10 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб відносно ОСОБА_7 ..

Як вбачається з вказаного клопотання, у провадженні СВ Лисянського відділення поліції Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000036 від 14.02.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 14.02.2019 близько 00.40 год. ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_11 , перебуваючи на вул. Тракторна в смт. Лисянка Черкаської області, поблизу перехрестя вулиць Тракторна та Садова на ґрунті особистих неприязних відносин, діючи умисно, з метою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, наніс численні удари дерев`яним предметом по голові та по всьому тулубу ОСОБА_12 , чим заподіяв потерпілому тілесні ушкодження, у вигляді важкої відкритої черепно-мозкової травми, вдавленого перелому тім`яної кістки зправа, забою головного мозку, забійно-рвані множинні рани волосяної частини голови, згідно з довідкою, виданої черговим лікарем Лисянської центральної районної лікарні від 14.02.2019.

15.02.2019 ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.

Ухвалою слідчого судді Лисянського районного суду Черкаської області від 18 лютого 2019року відносно ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 18.04.2019 включно.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу в якій просив її скасувати , та постановити нову ухвалу, якою обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний період доби з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що в матеріалах справи відсутні належні докази причетності ОСОБА_7 до інкримінованого йому кримінального правопорушення, у зв`язку з чим пред`явлена йому підозра за ч.2 ст. 121 КК України є необґрунтованою. Крім того, апелянт вказує, що наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зазначених в клопотанні, є лише припущенням слідчого. Також слідчим та прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, а сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення не може бути самостійною підставою для застосування відносно ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За таких обставин, вважає, що до ОСОБА_7 необхідно застосувати більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний період доби.

Заслухавши доповідь судді, думку підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали подану апеляційну скаргу, просили її задовольнити; думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1,2 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей у підозрюваного; дотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

В своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року Європейський суд з прав людини зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення, як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст.183 КПК України, може застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Постанова слідчого судді про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою повинна відповідати вимогам ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 177, 178, 183 КПК України.

Застосовуючи підозрюваному запобіжний захід у виді тримання під вартою слідчий суддя в повній мірі дотримався вимог ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 177, 178, 183 КПК України та прийшов до вірного висновку, що у органу досудового розслідування наявні обґрунтовані підстави для пред`явлення ОСОБА_7 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.

На думку колегії суддів, враховуючи, що по справі маються дані, які свідчать про причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, за вчинення якого санкція вказаної статті передбачає максимальне покарання у виді десяти років позбавлення волі, слідчий суддя Лисянського районного суду Черкаської області правильно застосував до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою, що, з урахуванням даних про його особу, є необхідним і достатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Крім того, слідчим суддею правомірно при застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , відповідно до вимог п.1 ч.4 ст. 183 КПК України, не визначено розмір застави.

З огляду на викладене, колегією суддів не встановлено обставин, в тому числі з врахуванням наведених в апеляційній скарзі сторони захисту, які можуть слугувати підставами для обрання щодо підозрюваного ОСОБА_7 менш суворого запобіжного заходу, а доводи сторони захисту про необґрунтованість пред`явленої останньому підозри, не узгоджуються з доказами, якими обґрунтовано клопотання про застосування запобіжного заходу.
При цьому, надаючи оцінку обґрунтованості підозри, колегія суддів звертає увагу на те, що згідно практики Європейського суду з прав людини термін «обґрунтована підозра» у скоєнні кримінального правопорушення передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити злочин. Таке тлумачення поняття «обґрунтованості» залежить від усіх обставин справи (рішення від 22.10.1997 у справі «Ердагоз проти Туреччини», № 21890/93, § 51; рішення від 30.08.1990 у справі «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», серія А № 182, § 32).
Аналіз змісту наявних в матеріалах клопотання доказів, з огляду на їх вагомість та взаємозв`язок, вказує на те, що обставини, з якими пов`язана подія кримінального правопорушення, у своїй сукупності свідчать про об`єктивність обґрунтованості підозри на даній стадії досудового розслідування.
Тому, посилання сторони захисту на необґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри, як на підставу для застосування відносно останнього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, є безпідставними.
Дані про те, що підозрюваний ОСОБА_7 за станом здоров`я не може утримуватися під вартою, відсутні.

Доводи апелянта про відсутність в провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, спростовуються матеріалами клопотання та даними, встановленими в ході апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення.

На думку колегії суддів, зважаючи на наявність обґрунтованої підозри, враховуючи дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, одружений, позитивно характеризується, має постійне місце проживання, не працює, йому інкримінується вчинення тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, що дає підстави вважати, в разі застосування до підозрюваного іншого, не пов`язаного з триманням під вартою, запобіжного заходу, останній, перебуваючи на волі, може незаконно впливати на свідків та потерпілого з метою схилення останніх до відмови давати покази чи давати неправдиві покази, подовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється або вчинити нові, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тому слідчий суддя вірно застосував до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, що буде необхідним і достатнім для запобігання ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, які дають підстави вважати, що застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, може не забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 , а тому апеляційні вимоги захисника щодо застосування відносно ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту, не підлягають до задоволення.

Істотних порушень слідчим суддею вимог кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого щодо підозрюваного ОСОБА_7 не встановлено.

З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає застосування до підозрюваного ОСОБА_7 саме такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, зможе забезпечити виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків, та не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді і задоволення апеляційних вимог апелянта.

Керуючись ст. 183, 193, 194, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Ухвалу слідчого судді Лисянського районного суду Черкаської області від 18 лютого 2019року, якою відносно підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 18.04.2019 включно, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :