Ухвала
іменем України

2 липня 2018 року

м. Київ
провадження № 51-5916ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 грудня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 14 березня 2018 року щодо нього,
встановив:
За вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 грудня 2017 року
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово засудженого, останнього разу за вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 березня 2016 року за ч. 2 ст. 309 КК до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік,
засуджено за:
- ч. 1 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі строком 1 рік;
- ч. 3 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
Також вказаним вироком вирішено долю речових доказів та витрат у провадженні. Зокрема ухвалено стягнути з ОСОБА_4 процесуальні витрати у сумі 2966, 01 грн.
Згідно з вироком ОСОБА_4 визнано винуватим та засуджено

за те, що 26 червня 2017 року близько 15 год 10 хв, перебуваючи

на території Черкаської центральної районної лікарні, за адресою:

вул. Пирогова, 3 у с. Червона Слобода Черкаського району Черкаської області, скоїв крадіжку велосипеда «Skyland» СІаssicРоwеr 26,

що належить ОСОБА_5 , чим спричинив останній матеріальних збитків на суму 2100 грн.
Крім того, 2 липня 2017 року близько 5 год 00 хв ОСОБА_4 , знаходячись в будинку АДРЕСА_2 , проник до підвального приміщення кв. АДРЕСА_3 , та викрав три металевих змішувачі води, автомобільний насос, чотири металевих труби, електричну кутову шліфувальну машинку чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальних збитків на суму 1159, 82 грн.
В той же час, перебуваючи за тією ж адресою ОСОБА_4 проник до підвального приміщення кв. АДРЕСА_4 та викрав спортивний велосипед марки «Rapid Totem», чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальних збитків на суму 2389 грн 80 к.
Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 14 березня 2018 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_4 залишено без змін.
У касаційній скарзі засуджений, посилаючись на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого внаслідок суворості просить застосувати положення ст. 69 КК та звільнити його від кримінальної відповідальності. На думку засудженого, суд, призначаючи покарання, не врахував ряд пом`якшуючих обставин та його тяжкий стан здоров`я. Крім того, ОСОБА_4 просить застосувати положення ст. 119 КПК та звільнити його від сплати процесуальних витрат.
Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, дослідивши додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.
Згідно зі статтями 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації, це покарання за своїм видом і розміром повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

Як убачається із доданих до касаційної скарги копій судових рішень, вказаних вимог суд дотримався.
Призначаючи ОСОБА_4 покарання суд врахував характер та ступінь суспільної небезпечності вчинених ним кримінальних правопорушень, особу засудженого та його посередню характеристику.
Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК, судом не встановлено. До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , згідно з ст. 66 КК, суд визнав щире каяття у вчинених злочинах.

Дії засудженого кваліфіковані різними частинами статті особливої частини КК, тому суд вірно призначив ОСОБА_4 покарання за кожний злочин окремо та по сукупності злочинів на підставі ч. 1 ст. 70 КК визначивши остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
Що стосується доводів засудженого про неврахування судом стану його здоров`я то посилання на наявність у нього тяжких захворювань не можуть бути достатньою підставою для пом`якшення призначеного покарання.

Твердження ОСОБА_4 про необхідність застосування положень

ст. 69 КК колегія суддів вважає безпідставними виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини КК, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті.
Враховуючи викладене вище, колегія суддів суду касаційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду та підстав для застосування

ст. 69 КК не вбачає.
Таким чином, повною мірою врахувавши вказані обставини, в тому числі

і ті, на які засуджений послався у касаційній скарзі, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що покарання призначено відповідно до вимог закону, за своїм видом та розміром є співмірним вчиненому, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 і попередження нових злочинів, та відповідає вимогам статтей 50, 65 КК.
Підстав вважати таке покарання явно несправедливим через суворість колегія суддів не вбачає.
Доводи засудженого про необхідність звільнення його від сплати процесуальних виплат є безпідставними.
Згідно з ч. 1 ст. 119 КПК суд, враховуючи майновий стан особи, за власною ініціативою або за її клопотанням має право зменшити розмір належних до оплати процесуальних витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату процесуальних витрат на визначений строк.
При цьому суд наділений дискреційними повноваженнями обрати винній особі вид і розмір заходу примусу у межах санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.
Тобто, застосування даної норми є правом суду, а не обов`язком та не може слугувати підставою для зміни чи скасування судових рішень.
Переглянувши справу в апеляційному порядку, апеляційний суд дав належну оцінку доводам апеляційної скарги засудженого, які є аналогічними доводам його касаційної скарги, та з зазначенням докладних мотивів прийнятого рішення залишив вирок суду першої інстанції без зміни.
Ухвала апеляційного суду належним чином умотивована та відповідає вимогам ст. 419 КПК.
Переконливих доводів, які б спростовували висновки місцевого й апеляційного судів в частині призначення покарання засудженому, у касаційній скарзі не наведено.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд, касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, в разі якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Таким чином, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК з урахуванням того, що з касаційної скарги та копії оскарженого судового рішення вбачається, що підстави для задоволення скарги відсутні, колегія суддів дійшла до висновку, що особі необхідно відмовити у відкритті касаційного провадження.
Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК,
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на вирок Придніпровського районного суду

від 26 грудня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області

від 14 березня 2018 року щодо нього.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
Судді: