Єдиний унікальний номер 236/1253/16-к
Номер провадження 11-кп/775/793/2018

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 серпня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Бахмуті Донецької області апеляційні скарги ОСОБА_6 , засудженого вироком Краснолиманського міського суду Донецької області від 04 серпня 2016 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, про застосування до нього положень ч. 5 ст. 72 КК України, за його апеляційними скаргами на ухвали Краснолиманського міського суду Донецької області від 11 квітня 2018 року та 13 червня 2018 року,-
Ухвалою Краснолиманського міського суду Донецької області від 11 квітня 2018 року задоволено клопотання засудженого ОСОБА_6 та зараховано ОСОБА_6 до призначеного йому за вироком Краснолиманського міського суду Донецької області від 04 серпня 2016 року покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення з 29 квітня 2016 року по 22 листопада 2016 року та з 19 вересня 2017 року по 13 березня 2018 року.
Ухвалою Краснолиманського міського суду Донецької області від 13 червня 2018 року клопотання начальника Державної Установи «Кам`янська виправна колонія № 101» ОСОБА_7 про роз`яснення ухвали Краснолиманського міського суду Донецької області від 11 квітня 2018 року задоволено. Згідно вказаної ухвали суду ДУ роз`яснено, що ОСОБА_6 зараховано до призначеного йому за вироком Краснолиманського міського суду Донецької області від 04 серпня 2016 року покарання у виді позбавлення волі, строк попереднього ув`язнення з 29 квітня 2016 року по 22 листопада 2016 року та з 19 вересня 2017 року по 13 березня 2018 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
На вказані ухвали суду засудженим ОСОБА_6 подані апеляційні скарги, які є ідентичні по суті, в яких він просить скасувати зазначені ухвали суду від 11.04.2018 року та від 13.06.2018 року, вважає вказані ухвалу суду незаконними. Просить застосувати до нього вимоги ч. 5 ст. 72 КК України та перерахувати строк покарання з 29.04.2016 року по 13.03.2018 рік, тобто з дня арешту по набрання вироку Краснолиманського міського суду Донецької області законної сили. Зазначає, що спочатку він утримувався у СІЗО в Донецькій області, а після набрання чинності вироком апеляційного суду Донецької області він 22.11.2016р., його було етаповано до Кам`янської виправної колонії № 101 Запорізької області. За його клопотаннями про бажання ознайомитись з матеріалами справи, тричі за рік був етапований до Донецького СІЗО, де ОСОБА_8 знайомився з матеріалами справи, а тому вважає, що цей термін також необхідно зарахувати до строку відбування покарання.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг засудженого ОСОБА_6 , засудженого ОСОБА_6 , який просив задовольнити апеляційні скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги засудженого не підлягають задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (із змінами внесеними Законом України від 26.11.2015р. № 838-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання») зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Пунктом 2 Прикінцевих положень Закону № 838-VІІІ встановлено, що цей Закон застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуте повністю.
Попереднім ув`язненням у розумінні ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» є запобіжний захід, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
Згідно до роз`яснень, викладених у листі, Вищого Спеціалізованого Суду України, вих. № 223 20/0/4 16 від 11.01.2016 у строк попереднього ув`язнення за нормами КПК включається строк: а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом як на стадії досудового розслідування, так і під час судового розгляду кримінального провадження; г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи; д) перебування особи, що відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.
Відповідно до положень частини 1 статті 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку, вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.
З матеріалів справи вбачається, що вироком Краснолиманського міського суду Донецької області від 04 серпня 2016 року ОСОБА_6 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 4 років позбавлення волі. Строк відбування покарання ОСОБА_6 обчислюється з часу взяття його під варту - з 29 квітня 2016 року. Запобіжний захід ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою в Артемівському СІЗО УДПтС України в Донецькій області було залишено без змін до набрання вироком законної сили.
Крім того, згідно вказаного вироку, ОСОБА_6 було зараховано до строку покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення з 29 квітня 2016 року до набрання вироком законної сили, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі відповідно до ч. 5 ст.72 КК України (в редакції ЗУ № 838 від 26.11.2015 року чинного на день ухвалення вироку).
Таким чином, при ухваленні вироку, судом було вирішено питання про зарахування до строку покарання у виді позбавленні волі строку попереднього ув`язнення в порядку ч.5 ст. 72 КК України, а тому клопотання засудженого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.
Проте, суд в оскаржуваних ухвалах прийшов до висновку про необхідність уточнення періоду зарахування до строку покарання із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі ОСОБА_6 , з огляду на наступне.
Ухвалою слідчого судді Краснолиманського міського суду Донецької області від 29 квітня 2016 року ОСОБА_6 був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою (а.с. 91), який під час розгляду справи не був змінений чи скасований.
Згідно вироку Краснолиманського міського суду Донецької області від 04 серпня 2016 року строк відбування покарання ОСОБА_6 обчислюється з часу взяття його під варту - з 29 квітня 2016 року, запобіжний захід ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою в Артемівському СІЗО УДПтС України в Донецькій області залишено без змін до набрання вироком законної сили (а.с. 138-147 т. 2).
Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 22 листопада 2016 року вирок Краснолиманського міського суду Донецької області від 04 серпня 2016 року було змінено, а саме з його мотивувальної частини виключено посилання суду на обставину, яка обтяжує покарання ОСОБА_6 , "вчинення злочину групою осіб за попередньою змовою", в іншій частині вирок залишено без змін (а.с. 213-215 т. 2).
Таким чином, відповідно до вимог ч. 2 ст. 532 КПК України вирок Краснолиманського міського суду набрав законної сили саме 22 листопада 2016 року.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 19 вересня 2017 року скасовано ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 22 листопада 2016 року відносно ОСОБА_6 та призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції (а.с. 47-48 т.3).
Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 13 березня 2018 року вирок Краснолиманського міського суду Донецької області від 04 серпня 2016 року було змінено, з його мотивувальної частини виключено обставину, яка обтяжує покарання ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , - "групою осіб за попередньою змовою", в іншій частині вирок залишено без змін (а.с. 93-95 т. 3).
Отже, вирок Краснолиманського міського суду Донецької області від 04 серпня 2016 року набрав законної сили 13 березня 2018 року.
Відповідно до ч. 5 ст.72 КК України (в редакції ЗУ № 838 від 26.11.2015 року, чинного на день ухвалення вироку) зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того ж кримінального провадження, в межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
При цьому у строк попереднього ув`язнення за нормами КПК включається строк:
а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду;
б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання;
в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом як на стадії досудового розслідування, так і під час судового розгляду кримінального провадження;
г) перебування обвинуваченого у судово-медичної або судово-психіатричної експертизи;
ґ) перебування особи, що відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.
Попереднє ув`язнення у розумінні положень статті 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» закінчується з моменту набрання вироком суду законної сили.
Відповідно до положення ч.1 ст. 115 КПК України строки, встановлені Кримінальним процесуальним кодексом, обчислюються годинами, днями і місяцями.
21.06.2017 року набрали чинності зміни до Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року, відповідно до яких строк попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Таким чином, при зарахуванні попереднього ув`язнення в строк покарання у виді позбавлення волі або у строк іншого покарання, передбаченого ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону від 26 листопада 2015 року 838-VIІІ, підлягає застосуванню до періодів попереднього ув`язнення, які тривали до 20 червня 2017 року включно.
Враховуючи зазначене, колегія суддів вбачає, що суд першої інстанції правильно та обґрунтовано застосував ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувавши ОСОБА_6 до призначеного йому за вироком Краснолиманського міського суду Донецької області від 04 серпня 2016 року покарання у виді позбавлення волі строку попереднього ув`язнення з 29 квітня 2016 року по 22 листопада 2016 року та з 19 вересня 2017 року по 13 березня 2018 року, дня ухвалення рішення Апеляційним судом Донецької області, а не до 20.06.2017р., як вимагав чинний на той час Закон України від 26.11.2015р. № 838-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання»), з метою недопущення погіршення його становища.
Доводи засудженого ОСОБА_6 про необхідність зарахування йому до строку відбування покарання всього часу знаходження, як в СІЗО, так і в Кам`янській виправній колонії № 101 Запорізьскої області, де він відбуває покарання, є неспроможними.
Як вбачається з апеляційних скарг ОСОБА_6 , він сам не заперечував, що після набрання чинності вироком Краснолиманського міського суду від 04.08.2016р. на підставі ухвали Апеляційного суду Донецької області від 22.11.2016р., саме за його клопотаннями, тричі протягом 2017 року його було етаповано до СІЗО для ознайомлення з матеріалами справи, вирок по якій набрав законної сили, а тому він вважає, що цей час після 22.11.2016р. також необхідно зарахувати до строку відбування покарання.
Згідно до роз`яснень Закону України від 26.11.2015р. № 838-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання»), наданих Вищщім Спеціалізованим Судом України, незалежно від процесуального порядку /КПК чи КПК України 1960р./ попереднє ув`язнення у розумінні положень ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» закінчується з моменту набрання вироком законної сили.
У зв`язку із цим не підлягає зарахуванню у строк попереднього ув`язнення термін слідування під вартою засудженої особи із слідчого ізолятора до установи виконання покарань, тобто термін від дати набрання обвинувальним вироком законної сили до дати прибуття до місця відбування покарання.
Доводи ОСОБА_6 про, нібито, наявність в ухвалі ВССУ від 19.09.2017р. вказівки, що відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_6 у строк відбування покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення з 29.04.2016р. до набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі», не відповідає дійсності. Проте, з зазначеної ухвали вбачається, що ОСОБА_6 цитує мотивувальну частину ухвали Вищого Спеціалізованого Суду України від 19.09.2017р., в який викладений короткий зміст вироку Краснолиманського міського суду від 04.08.2016р. /а.с. 47 т. 3/. Тобто, вказівки, на наявність якої посилається ОСОБА_6 , в зазначена ухвала, не містить.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскаржувані ухвали суду першої інстанції відповідають вимогам ст. 370 КПК України щодо законності, обґрунтованості і вмотивованості, підстави для їх змін чи скасування відсутні, а тому в задоволенні апеляційних скарг засудженого ОСОБА_6 слід відмовити, а ухвали суду залишити без змін.
Підстави для задоволення апеляційних вимог ОСОБА_6 відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвали Краснолиманського міського суду Донецької області від 11 квітня 2018 року та від 13 червня 2018 року стосовно ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала набирає законної чинності з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді