Справа № 487/3962/18
Провадження № 1-кс/487/1820/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2018 року Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , власника майна ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Миколаєва клопотання слідчого СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0002315 від 18.06.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

19.06.2018 року слідчий СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_7 , звернулась до суду з клопотанням про накладення арешту на автомобіль марки ВАЗ 2107 бежевого кольору, д/н НОМЕР_1 , 1987 року випуску, який знаходиться на зберіганні на майданчику тимчасового зберігання транспортних засобів Заводського ВП ГУ НП в Миколаївській області за адресою: м. Миколаїв, вул. біла, 44, який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_8 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , ключі до вказаного автомобіля, та залишити даний автомобіль на зберіганні на майданчику тимчасового зберігання транспортних засобів Заводського ВП ГУ НП в Миколаївській області за адресою: м. Миколаїв, вул. Біла, 44.

Підставою для внесення клопотання слідчий зазначив те, що зазначений автомобіль є знаряддям вчиненого кримінального правопорушення та зберіг на собі його сліди.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав, просив про задоволення клопотання.

Власник майна ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання, пояснив, що не викрадав металеві двері, а хотів здійснити їх ремонт.

Потерпілий ОСОБА_9 пояснив, що претензій до ОСОБА_6 не має оскільки виникло непорозуміння, заперечував проти задоволення клопотання.

Захисник ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання посилаючись на те, що автомобіль не є знаряддям вчиненого кримінального правопорушення.

Вислухавши пояснення слідчого, власника майна, потерпілого, захисника, дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

СВ Заводського ВП ГУ НП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0002315 за ознаками ч. 1 ст. 185 КК України, яке було розпочато за заявою ОСОБА_9 про те, що 18.06.2018 р. близько 04:30 год. невстановлена особа, знаходячись у приміщенні гаражу № НОМЕР_3 у АГК Путієць» в м. Миколаєві із другого поверху таємно шляхом вільного доступу викрала металеві двері у кількості двох штук, належні ОСОБА_9 спричинивши матеріальну шкоду на суму 15 000 грн.

В клопотання слідчий зазначив, що досудовим розслідуванням встановлено, що другий поверх гаражу № НОМЕР_3 , розташованого у АГК «Путієць» ОСОБА_9 близько року тому здав у оренду ОСОБА_6 , 1994 р.н. 18.06.2018 року близько 04:00 год., коли ОСОБА_9 знаходився неподалік гаражу № НОМЕР_3 на території АГК, побачив як з території АГК виїхав автомобіль ВАЗ 2107 бежевого кольору, на даху якого знаходились металеві двері з його гаражу, після чого ОСОБА_9 зателефонував до поліції.

Проведеними першочерговими заходами за адресою: м. Миколаїв, вул. Привокзальна, 17, було зупинено транспортний засіб марки ВАЗ 2107 бежевого кольору д/н НОМЕР_1 , за кермом якого був ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даху вказаного автомобіля на момент зупинки були розташовані металеві двері у кількості двох штук.

В подальшому вказаний автомобіль було вилучено в ході огляду місця події 18.06.2018 року та поміщено на зберігання на майданчику тимчасового зберігання транспортних засобів Заводського ВП ГУ НП в Миколаївській області за адресою: м. Миколаїв, вул. Біла, 44. Також вилучено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_8 та ключі від вказаного автомобіля.

Тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення (ч. 1 ст. 167 КПК України).

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження (стаття 131 КПК України) та за наявності підстав передбачених ч. 3 ст. 132 КПК України: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються (ч. 5 ст. 132 КПК України).

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Згідно ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Таким чином, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Однак, слідчим в судовому засіданні не доведено необхідність арешту автомобілю марки ВАЗ 2107 бежевого кольору, д/н НОМЕР_1 , 1987 року випуску, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , ключів до вказаного автомобіля.

Зокрема, слідчим в судовому засіданні не доведено існування ризиків, визначених у абзаці другому ч.1 ст.170 КПК України або достатність підстав вважати, що такі ризики можуть мати місце і вказують на необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна. Слідчий не давав суду будь-яких вагомих даних, що без вилучення зазначеного вище майна та досить тривалого за часом обмеження власника майна в здійсненні свого такого права, неможливо отримати інформацію про наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають встановленню.

Також, зазначений автомобіль не може бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення та зберегти на собі сліди кримінального правопорушення, як про це зазначає слідчим, оскільки не є предметом, використовуючи який вчинено фізичний вплив на предмет крадіжки.

Крім того, слідчим суддею не встановлено фактів або інформації, які можуть переконати що могло бути вчинено кримінальне правопорушення, оскільки в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_9 пояснив, що не має претензій до ОСОБА_6 , у зв`язку з тим що між ними виникло непорозуміння, а саме ОСОБА_6 взяв двері щоб відремонтувати.

Відтак, враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку, що слід відмовити в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на вказане майно.

Керуючись ст. ст. 131,132, 167, 170-173 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання слідчого Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0002315 від 18.06.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Миколаївської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1