г Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 197/588/18
Номер провадження 1-в/213/172/18
У Х В А Л А
Іменем України

25 вересня 2018 року, Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі заяву засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

за участі -

прокурора - ОСОБА_4 ,

засудженого - ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

Засуджений ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою, в якій просить застосувати до нього статтю 81 КК України, зазначивши, що він відбув 3/4 частини призначеного судом покарання, за час відбування покарання він працював, має одне заохочення, має неповнолітню дитину, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має невиліковну хворобу - хронічний панкреатит.
В судовому засіданні засуджений підтримав своє клопотання у повному обсязі, просив його задовольнити, надав для огляду медичні документи, які підтверджують його хворобу.

Прокурор в судовому засіданні зазначив, що засуджений досить короткий час перебував у ШВЦ № 75, при цьому, якщо матеріалами справи підтвердиться те, що у ОСОБА_3 є неповнолітня дитина, його заяву можна задовольнити.

З ШВЦ №75 в судове засідання були надані характеризуючі матеріали стосовно засудженого ОСОБА_3 , а також його особова для огляду.
Заслухавши думку засудженого, прокурора, вивчивши матеріали надані з ШВЦ №75суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_3 відбуває покарання в ДУ «ШВЦ №75» за вироком від 17.02.2016 року Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. 128, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 263, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до 6 років позбавлення волі.
Отже, судом встановлено, що ОСОБА_3 , відповідно до правил статті 12 Кримінального кодексу України, був засуджений за вчинення умисного злочину невеликої тяжкості, середньої тяжкості та за вчинення умисного тяжкого злочину.
25.04.2018 року ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області не відбуту частину покарання 1 рік 8 місяців 24 дні замінено на більш м`яке - обмеження волі. Ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 16.08.2018 року зараховано у строк термін слідування під вартою до виправного центру. З 01.07.2018 року засуджений відбув 3/4 частини строку покарання.
10.07.2018 року на засіданні адміністративної комісії установи з розгляду матеріалів особових справ засуджених по застосуванню до них заохочувальних норм закону, а саме ст. 81 КК України засудженому ОСОБА_3 було відмовлено в застосуванні пільги, як не довівшому свого виправлення, у зв`язку з відсутністю заохочень за час перебування в установі.
У Широківському ВЦ-75 ОСОБА_3 відбуває покарання з 07.05.2018 року. Згідно характеристики, затвердженої начальником ДУ "Широківський виправний центр № 75" ОСОБА_6 від 12.09.2018 року засуджений ОСОБА_3 за незначний термін відбування покарання в установі характеризується посередньо, вимоги та правила внутрішнього розпорядку виконує, заохочень та стягнень не має.
Згідно Довідки від 12.09.2018 року інженера з організації та нормування праці підприємства ДКВС № 75 за період відбування покарання засуджений ОСОБА_3 на підприємстві не працював.
Згідно довідки старшого інспектора ГК ВСР ДУ "Широківський ВЦ № 75" капітана внутрішньої служби ОСОБА_7 станом на 25.09.2018 року у засудженого ОСОБА_3 загальна відбута частина покарання складає 4 роки 8 місяців 22 дні, не відбута частина покарання складає 1 рік 3 місяці 8 днів.
За правилами статті 81 Кримінального кодексу України, до осіб, що відбувають покарання у виді обмеження волі може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.
Таким чином, законодавцем, для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування призначеного покарання передбачено фактичне та одночасне настання таких обов`язкових умов, які б свідчили про доведення засудженим свого виправлення сумлінна поведінка і ставлення до праці, та фактичне відбуття засудженим певного строку покарання.
Дослідивши всі встановлені фактичні обставини у їх сукупності, суд приходить до висновку, що на цей час відсутні підстави для застосування до засудженого ОСОБА_3 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання з огляду на наступне.
Судом не ставиться під сумнів те, що засуджений відбув необхідний, в розумінні статті 81 КК України, строк призначеного покарання, достатній для застосування правил зазначеної статті. Проте, суд знаходить, що засудженим не доведено того, що він сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Так, згідно довідки про заохочення та стягнення засудженого ОСОБА_3 від 12.09.2018 року останній мав заохочення 17.10.2017 року у вигляді подяки за сумлінну поведінку і ставлення до праці.

Перевіряючи цю обставину матеріалами особової справи засудженого суд встановив, що вказана вище довідка має помилкове визначення заохочення, оскільки в матеріалах особової справи (том 1 на а.с. 185) знаходиться рапорт ст. інспектора ВСВПР ОСОБА_8 з проханням заохотити ОСОБА_3 у вигляді подяки з нагоди свята Дня Захисника України, а на а.с. 184, том 1 особової справи знаходиться постанова про заохочення ОСОБА_3 подякою за ініціативою ст. інспектора ВСВПР ОСОБА_8 з нагоди свята Дня Захисника України.

Таким чином відомості про заохочення ОСОБА_3 з приводу його сумлінної поведінки і ставлення до праці не знайшли свого підтвердження матеріалами особової справи засудженого і судом до уваги не беруться.

Крім того, згідно витягу з протоколу від 10.07.2018 року комісія Широківського ВЦ № 75 по розгляду матеріалів особових справ засуджених на умовно-дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України одноголосно вирішила відмовити засудженому ОСОБА_3 , який має посередню характеристику, як не довівшому свого виправлення (том 2 а.с. не проставлений).

Крім зазначених обставин, які свідчать про відсутність у засудженого сумлінної поведінки, суд повинен врахувати також і те, що за час відбування покарання засуджений ОСОБА_3 мав одне стягнення за порушення режиму утримання, а саме 16.03.2016 року 7 діб карцеру за вживання спиртних напоїв, яке на цей час погашено за часом, проте, у свою чергу характеризує поведінку засудженого за час відбування покарання і не може ігноруватись при аналізу його поведінки, як засудженої особи, яка відбуває покарання у сукупності з іншими відомостями.
Крім того, згідно вищезазначеної довідки ОСОБА_3 за період відбування покарання в ШВЦ № 75 засуджений ОСОБА_3 на підприємстві не працював. В наданій характеристиці засудженого зазначено, що він не працевлаштований у зв`язку зі станом здоров`я. Зі слів засудженого він хворіє на хронічний панкреатит
Оглядаючи Епікриз № 3919-1370 з комунального закладу "Криворізька міська клінічна лікарня № 8" ДОР судом було встановлено, що ОСОБА_3 має діагноз гострий панкреатит. При цьому в епікризі зазначено, що хворий відсутній у відділенні та виписаний за порушення лікарняного режиму. За таких обставин суд позбавлений об`єктивної можливості зробити висновок про дійсний стан засудженого ОСОБА_3 , який покинув відділення та порушив лікарняний режим, ці обставини з боку засудженого залишились без пояснень.
Між іншим, наявність хвороби у засудженого не є умовою, визначеною чинним законодавством, яка зобов`язує застосувати до нього положення статті 81 КК України.
У свою чергу також і наявність у засудженого неповнолітньої дитини не є умовою, визначеною чинним законодавством, яка зобов`язує застосувати до нього положення статті 81 КК України.
В даному випадку вищевказана хвороба і неповнолітня дитина за правилами діючого законодавства не є предметом розгляду під час вирішення питання умовно-дострокового звільнення від відбуття призначеного покарання за статтею 81 КК України.
Отже, сукупність всіх встановлених обставин вказує на те, щозасуджений ОСОБА_3 не довів свою сумлінну поведінку. Ставлення до праці засудженого залишається спірним, оскільки суд не може прийти до однозначного висновку з якої причини засуджений, який порушує лікарняний режим і будучи хворим залишає відділення, не працює і є не працевлаштованим. Між іншим, надані медичні довідки за своїм змістом не містять вказівки на заборону праці засудженому.
Таким чином, судом не знайдено законних підстав для задоволення заяви.
Керуючись ст.81 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Заяву засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишити без задоволення.

Строк апеляційного оскарження ухвали 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1 .