Справа № 487/781/18
Провадження № 1-кп/487/379/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2018 року Заводський районний суд міста Миколаєва у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

захисника: ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004414, за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєні злочину, передбаченого ст..309 ч.1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До суду з Миколаївської місцевої прокуратури №1 Миколаївської області в порядку ст..283 КПК України надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідування за №0004414, за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєні злочину, передбаченого ст..309 ч.1 КК України з угодою про визнання ОСОБА_4 винуватості, якої було досягнуто між сторонами та укладено 09.02.2018 року.

У судовому засіданні сторони кримінального провадження просили затвердити угоду про визнання винуватості.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши надані стороною обвинувачення матеріали, суд приходить до наступного:

Відповідно до положень ст..468 ч.2 КПК України у кримінальному проваджені може бути укладено угоду про визнання винуватості.

Відповідно до ст.469 ч.4 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засідання суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди.
Судом встановлено, що 09.02.2018 року між прокурором Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості.

За умовами угоди, відповідно до положень ст..472 КПК України, сторони погодили ОСОБА_4 , за скоєння злочину, передбаченого ст..309 ч.1 КК України покарання у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 850 грн.

Відповідно до положень ст..474 ч.7 п.п.2, 5 КПК України, суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затверджені угоди, зокрема, якщо умови угоди не відповідають інтересам суспільства та встановлена очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань.
Так,при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання,у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

За приписами ст..53 КК України, штраф це грошове стягнення, що накладається судом к випадках і розмірі, встановлених в Особливій частині цього кодексу, розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого злочину та з урахуванням майнового стану винної особи.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 не працює та не має стабільного доходу.

ОСОБА_4 має незняті та не погашені у встановленому законом порядку судимості за вчинення тяжкого та особливо тяжкого злочину.

З урахуванням встановленого, суд приходить до висновку, що узгоджена сторонами угоди міра покарання, не відповідає принципам законності, справедливості, та обґрунтованості та не є достатньою для виправлення ОСОБА_4 .. Таким чином умови угоди не відповідають інтересам суспільства. Оскільки протирічить положенням ст..50 ч.2 КК України, так як покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненю нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Також судом встановлена очевидна не можливість понесення ОСОБА_4 взятих на себе зобов`язань, щодо сплати штрафу в дохід держави, оскільки він не працює не має постійного стабільного заробітку. Крім того, на його утриманні є неповнолітня дитина, що зобов`язує обвинуваченого нести матеріальні витрати по її утриманню.

Таким чином, суд приходить до висновку, що угода не відповідає вимогам ст..472 КПК України.
З урахуванням викладеного, у затверджені угоди слід відмовити та відповідно до приписів ст..474 ч.7 КПК України, продовживши розгляд кримінального провадження зі стадії підготовчого судового засідання
На підставі викладеного, керуючись ст..314, 474 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

У затверджені угоди про визнання винуватості від 09 лютого 2018 року укладеної між прокурором Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0004414, за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєні злочину, передбаченого ст..309 ч.1 КК України - відмовити.

Ухвала остаточна.

Головуючий суддя: ОСОБА_1