233 № 233/262/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 листопада 2018 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні заяву судді ОСОБА_2 про самовідвід з розгляду кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001886 від 23 липня 2015 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001886 від 23 липня 2015 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України.
08 листопада 2018 року від судді ОСОБА_2 надійшла заява про самовідвід, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, у зв`язку з тим, що обвинувачений у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_7 обіймав посаду дільничного інспектора Костянтинівського МВ ГУМВС України в Донецькій області, з яким вона особисту була знайома. Крім того, з 2007 року в силу покладених обов`язків по здійсненню судочинства тривалий час працювала та взаємодіяла (в частині виконання обвинуваченим постанов суду про здійснення приводу підсудних та свідків в судове засідання та винесення окремих постанов у зв`язку з невиконанням зазначених постанов суду), внаслідок чого склались певні службові та особисті відносини, що може викликати у учасників процесу сумнів у неупередженості судді ОСОБА_2 .
Прокурор та захисник в підготовчому судовому засіданні не заперечували проти заяви судді ОСОБА_2 про самовідвід.
Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, прийшов до наступного висновку.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 липня 2018 року по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України визначено головуючого суддю ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
Відповідно до п. 4 ст. 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно з ст. 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого ХІ черговим з`їздом суддів України 22 лютого 2013 року, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.
Положення зазначеної статті Кодексу суддівської етики випливають з принципу об`єктивності, визначеному у Бангалорських принципах поведінки суддів, що схвалені резолюцією № 2006/23 Економічної та Соціальної ради ООН від 27.07.2006 року, відповідно до якого суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.
Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) «Кожен має право на справедливий… розгляд його справи… незалежним і безстороннім судом…, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Право на розгляд справи безстороннім судом є гарантією права на справедливий судовий розгляд.
В п. 66 рішення «Мироненко і Мартенко проти України» (10.03.2010), зазначено наступне: «згідно з усталеною практикою Суду, наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь - яких сумнівів у його безсторонності…».
Приймаючи до уваги викладене, вищевикладене, з метою уникнення будь-яких сумнівів у неупередженості судді ОСОБА_2 під час розгляду даного кримінального провадження та з метою його об`єктивного розгляду, суд вважає за необхідне задовольнити заяву судді ОСОБА_2 про самовідвід.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 75, 80, 81 КПК України, суд -
ПОСТАНОВИВ:
Заяву судді ОСОБА_2 про самовідвід з розгляду кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001886 від 23 липня 2015 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України задовольнити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя Судді