Справа № 206/2139/17
Провадження № 1-кс/206/1051/18
У Х В А Л А

12.10.2018року слідчий суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стосовно:
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, який має загальну середню освіту, не одружений, дітей на утриманні не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5

в с т а н о в и в:
12 жовтня 2018 року прокурор Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 , звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 .
Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що 16.04.2017 року приблизно о 17 годині 55 хвилин, ОСОБА_4 , знаходився за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , у приміщені літньої кухні, разом із своєю співмешканкою ОСОБА_6 . Будучи у стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин ОСОБА_4 вчинив сварку зі своєю співмешканкою ОСОБА_6 , в ході якої у останнього раптово виник злочинний умисел на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_6 .
Перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, у вказаному місці у вказаний час, на ґрунті неприязних відносин, керуючись раптово виниклим злочинним умислом, направленим на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, а саме ОСОБА_6 , та реалізуючи його, ОСОБА_4 , схопив кувалду, що знаходилася в першій кімнаті літньої кухні та утримуючи її у правій руці, швидким кроком наблизився до ОСОБА_6 , яка в цей час знаходилася в дальній кімнаті літньої кухні. Далі, ОСОБА_4 знаходячись у безпосередній близькості, на відстані витягнутої руки від стоячи до нього обличчям потерпілої, тримаючи кувалду у правій руці заніс її над собою та наніс не менше одного удару зверху вниз в область життєвого важливого органу - голови, переважно ліворуч.
Однак, ОСОБА_6 намагаючись уникнути удару в життєво важливий орган голову, здійснила спробу захиститися та виставила перед собою ліву руку зігнуту у ліктьовому суглобі, у зв`язку з чим удар кувалдою прийшовся частково в область лівого передпліччя лівої руки останньої та в область голови ліворуч. Від вказаного удару ОСОБА_6 впала на коліна біля ліжка.
Далі, ОСОБА_4 лівою рукою схопив ОСОБА_6 за праву руку та кинув останню на ліжко, що знаходилося у вказаній кімнаті, внаслідок чого остання впала обличчям до низу. Після чого, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел направлений на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, тримаючи кувалду у правій руці, наніс потерпілій ще не менше двох ударів зверху вниз в область життєво важливого органу - голову ліворуч.
Потім, ОСОБА_4 викинув кувалду та бажаючи довести свій злочинний умисел направлений на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_6 до кінця, в той же час та місці, правою рукою підняв поряд стоячу біля стіни сокиру та утримуючи її у правій руці усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого суспільно небезпечного діяння, передбачаючи та бажаючи смерті потерпілої, обухом сокири наніс близько трьох чотирьох ударів зверху вниз в область життєво важливого органу голову, переважно ліворуч.
Вважаючи свої дії доведеними до кінця ОСОБА_4 залишив непритомну потерпілу ОСОБА_6 на ліжку, а сам ліг спати поруч.
В результаті умисних злочинних дій ОСОБА_4 відповідно до висновку судово-медичної експертизи №1810е від 08.06.2017 року потерпілій ОСОБА_6 , були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: відкритої проникаючої черепно-мозкової травми, забою головного мозку 3-го ступеню, гострої субдуральної гематоми ліворуч, дислокаційного синдрому (зміщення речовини головного мозку та стиснення лівого бічного шлуночка) втисненого перелому лобно-тім`яної кістки ліворуч та перелому лобної кістки праворуч, численних забійних ран голови (в лобній області ліворуч з переходом на волосисту частину голови та далі у ліву скронево-тім`яну область з подальшим переходом в тім`яно-потиличну область ліворуч, в тім`яній області по центру), які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння згідно п.2.1.3д «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 р. №6;
Також, в результаті умисних злочинних дій ОСОБА_4 відповідно до висновку судово-медичної експертизи №1810е від 08.06.2017 року ОСОБА_7 , спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закритого косого перелому лівої ліктьової кістки у верхній третині зі зміщенням уламків та підшкірною гематомою м`яких тканин і закритого поперечного перелому основної фаланги 3-го пальця лівої кисті, які за своїм характером відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що зумовило тривалий розлад здоров`я строком понад 3 тижні згідно п.2.1.3д «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 р. №6.
Прокинувшись за місцем свого мешкання та усвідомивши що накоїв ОСОБА_4 приблизно о 18 годині 30 хвилин того ж дня прийшов до сусіднього будинку АДРЕСА_2 та розповів сусідці ОСОБА_8 , що в ході сварки між ним і його співмешканкою ОСОБА_6 стався конфлікт, в ході якого він вбив свою співмешканку та прохав викликати поліцію, у зв`язку з чим сусідка так і зробила, а поліція у свою чергу викликала швидку.
В подальшому потерпілу ОСОБА_6 було госпіталізовано до лікувальної установи та завдяки вчасно наданій медичної допомоги остання вижила.
Таким чином, ОСОБА_4 здійснив замах на умисне протиправне заподіяти смерть ОСОБА_6 , однак, не зміг довести свій злочинний намір до кінця з незалежних від його причин, оскільки ОСОБА_6 , після отриманих тілесних ушкоджень, будучи своєчасно доставленою та госпіталізованою до КЗ «Дніпропетровська міська клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова», залишилася живою.
На підставі викладеного прокурор просить суд застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання від вартою строком на 60 днів, без альтернативи визначення розміру застави.
Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав просив його задовольнити. Також суду пояснив, що відносно ОСОБА_4 вже обирався запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, але останній покладені на нього обов`язки не виконав в результаті чого переховувався від суду та слідства.
Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні просив суд не обирати відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Також суду пояснив, що під час того як він перебував під домашнім арештом до нього до дому лізли злодії, звернення до поліції з заявою не помогло, в результаті чого він вирішив орендувати будинок у Київській області та переїхати туди.
Захисник ОСОБА_5 підтримала думку підозрюваного, просила не обирати відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Вислухавши прокурора, доводи та пояснення підозрюваного та його захисника, доводи прокурора та захисника, дослідивши подані матеріали, приходжу до висновку про необхідність задовольнити клопотання та застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Судом встановлено, що 17.04.2017 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000439, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.
14.06.2017 слідчим СВ Самарського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 за погодженням з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_10 було повідомлено про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.
26.04.2017 до підозрюваного ОСОБА_4 , ухвалою слідчого судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська частково задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні та обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, згідно якого підозрюваному заборонено в період часу з 12:00 години по 10:00 годину до 26 червня 2017 року включно, залишати будинок АДРЕСА_1 . Відповідно до зазначеного, обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, 16.06.2017 скеровано до Самарського районного суду м. Дніпропетровська, тобто у період строку дії запобіжного заходу, але з незалежних від сторони обвинувачення причин, у зв`язку з неможливістю організації колегії суддів у Самарському районному суді м. Дніпропетровська, обвинувальний акт Апеляційним судом Дніпропетровської області направлено до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська для розгляду по суті.
В ході судового розгляду даного обвинувального акту було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 переховується від органів досудового розслідування та суду. За місцем реєстрації та проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 не проживає, місце його знаходження не відомо.
На підставі вищевикладеного, ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09.10.2017 року повернуто обвинувальний акт прокурору Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 Дніпропетровської області для усунення недоліків.
Разом з цим, Дніпропетровською місцевою прокуратурою №1 було оскаржена вищезазначена ухвала до Апеляційного суду Дніпропетровської області. За результатами апеляційного оскарження 11.06.2018, ухвалу колегії суддів Індустріального районного суду м. Дніпропетровська було залишено без змін.
10.07.2018 обвинувальний акт разом з матеріалами надійшов на адресу Дніпропетровської місцевої прокуратури №1. Так, в ході досудового розслідування встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 переховується від органів досудового розслідування та суду. За місцем вказаної адреси проживання: АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 не проживає та місце його знаходження не відомо (що підтверджується рапортами СКП Самарського ВП в Дніпропетровській області, та допитом свідка ОСОБА_11 . За результатами отримання вищезазначеної інформації досудове розслідування по вищевказаному кримінальному провадженню 11.07.2018 слідчим Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області за погодженням з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 було зупинено, у зв`язку, з тим що особа підозрюваного переховувалась, та у подальшому останнього було оголошено у розшук.
10.10.2018 року ОСОБА_4 був затриманий в порядку 208 КПК України.

Копію клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із доданими матеріалами було вручено ОСОБА_4 12.10.2018 року о 06 год. 30 хв.
У відповідності до ст. 176 Кримінального процесуального кодексу України, запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом. Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою. Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.
За змістом ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Положеннями ст. 178 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2, ч. 3 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України , тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті, тобто:
1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;
2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;
3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.
В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
Врахувавши дійсні обставини справи, схиляюся та приймаю за дійсні доводи прокурора про те, що застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, є недостатньою мірою, оскільки вони не будуть слугувати забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також не зможе запобігти повторним спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Зазначені висновки суду засновані перед усім на тому, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчинені особливо тяжкого злочину, за яке передбачено максимальне покарання до довічного позбавлення волі.
Судом також враховується та обставина, що раніше до ОСОБА_4 вже було застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, але покладені на нього обов`язки були ним порушені, що призвело до переховування останнього та унеможливлення проведення досудового слідства та розгляду кримінального провадження.
Вказані обставини виключають об`єктивну можливість щодо застосування до підозрюваного такого виду запобіжного заходу як особисте зобов`язання.
Оскільки осіб, які б виявили бажання особисто поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 Кримінального процесуального кодексу України і зобов`язалися за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу не знайшлося, застосування до підозрюваного такого виду запобіжного заходу як особиста порука не виявляється можливим.
Передбачений статтею 181 КПК України запобіжний захід домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Беручи до уваги наведені вище обставини, тобто фактично скоює кримінальні правопорушення поруч зі своїм місцем проживання, вважаю за неможливе застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
З урахуванням викладеного, застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені КПК України, буде недостатньою мірою, оскільки не будуть слугувати забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також не зможе запобігти ризикам, встановленим під час досудового слідства.
Виходячи із вищевикладеного слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 підлягає задоволенню.
Також слідчий суддя вважає за необхідне скористатися правом, наданим ч. 4 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України, за змістом якої слідчий суддя вправі не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, оскільки кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 пов`язане із застосуванням насильства.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7, 9, 131, 132, 176, 177, 178, 183, 184, 186, 193, 196, 197,211, 309,310,369-372,376 КПК України, -

у х в а л и в :
Клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 задовольнити.
Застосувати стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк в 60 (шістдесят) днів, який обраховувати з моменту затримання, тобто з 10 жовтня 2018 року по 08 грудня 2018 року включно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1