Справа № 357/3208/18
У Х В А Л А
05 травня 2018 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
захисника особи, щодо якої вирішується питання про застування примусових заходів медичного характеру - адвоката ОСОБА_5 ,
законного представника особи, щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 ,
розглянувши в залі судового засідання № 5 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у відкритому судовому засіданні, клопотання про застування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Біла Церква, Київської області, українки, громадянки Російської Федерації, з базовою середньою освітою, не одруженої, пенсіонерки, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 раніше не судимої, за вчинення суспільно-небезпечного діяння, що містить ознаки злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,-
В С Т А Н О В И В :
21 січня 2018 року о 16 годині 30 хвилини, ОСОБА_8 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_4 , перебуваючи в кімнаті кв. АДРЕСА_3 , нанесла не менше п`яти ударів, кулаками та ногами в область голови та рук ОСОБА_4 , в наслідок чого остання отримала тілесні ушкодження.

Згідно висновку судовомедичного експерта №31 від 09.02.2018 при судово-медичній експертизі у ОСОБА_4 , знайдені наступні ушкодження: синці на обличчі, крововилив на склері правого очного яблука, ушкодження верхньої повіки правого ока, ділянки епітелізації на верхній губі та руках, які відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

ОСОБА_8 як особа, щодо якої подано клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, у зв`язку із вчиненням ним суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК Українивідповідно до ст. 512 КПК України в судове засідання не викликався.
Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити, зазначаючи, що є всі законні підстави застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_7 , оскільки її хвороба - не дозволяла і не дозволяє їй усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.
Законний представник ОСОБА_7 ОСОБА_9 та захисник - адвокат ОСОБА_5 проти задоволення клопотання не заперечують. Не оспорюючи фактичних обставин вчинення суспільно-небезпечного діяння вважають, що підстав для госпіталізації його до психіатричного закладу з посиленим наглядом немає, а тому просять застувати до нього примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.
Свідок ОСОБА_10 суду показала, що є хрещеною матір`ю ОСОБА_11 , який є сином ОСОБА_7 . ОСОБА_7 має психічні розлади, поводить себе агресивно. Про обставини заподіяння ОСОБА_7 тілесних ушкоджень ОСОБА_4 дізналася від потерпілої.
Свідок ОСОБА_11 , який був допитаний в судовому засіданні в присутності педагога, показав, що являється сином ОСОБА_7 .. ОСОБА_7 має психічні розлади, поводить себе агресивно. Про обставини заподіяння ОСОБА_7 тілесних ушкоджень ОСОБА_4 дізналася від потерпілої, та був свідком вже спричинених тілесних ушкоджень.
Зібрані і перевірені під час судового розгляду докази: витяг з кримінального провадження №0000895 від 08.02.2018 року, заяву потерпілої ОСОБА_4 від 08.02.2018 року; показами потерпілої ОСОБА_4 , протоколом огляду місця події від 27.03.2018 року, слідчим експериментом за участю потерпілої ОСОБА_4 , висновком судово-медичної експертизи №31 від 09.02.2018 року, висновком судово-медичної експертизи №108/д від 15.03.2018 року, висновоком судово-психіатричної експертизи №129 від 28.02.2018 року, підтверджують, що ОСОБА_7 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України. Водночас необхідність застосування до ОСОБА_7 такого виду примусового заходу медичного характеру як госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом обґрунтовується наступними доказами:
Висновком судової психіатричної експертизи № 129 від 28.02.2018 року, яким встановлено, що ОСОБА_7 в період інкримінованих йому дій і в теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання шизофренію(параноїдну форму). ОСОБА_7 не могла під час скоєння інкримінованих їй дій та не може в теперішній час усвідомлювати свої дії та керувати ними. Вона потребує застосування до неї примусових заходів медичного характеру, у вигляді госпіталізації до психіатричного стаціонару з посиленим наглядом.
За результатами дослідження наданих стороною обвинувачення доказів, суд, оцінюючи надані докази з точки зору їх належності та допустимості не встановив підстав, передбачених ст. 87 КПК України, які тягнуть безумовне визнання доказів недопустимими.
Оцінюючи зібрані у даному кримінальному провадженні докази в їх сукупності, шляхом повного, і всебічного дослідження в судовому засіданні, суд вважає, що суспільно небезпечне діяння підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.
Відповідно до ч.2ст.19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.
Згідно ст.92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченогоОсобливою частиноюцього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.
Наявний у справі висновок експертів-психіатрів не викликає у суду сумнівів про те, що особа страждає на психічну хворобу, яка зумовлює її неосудність і викликає потребу в застосуванні щодо неї примусових заходів медичного характеру вказаних у висновку.
Відповідно дост.19 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку встановлених Кримінальним та Кримінально процесуальним кодексами України, цим законом та іншими законами. За рішенням суду застосовуються примусові заходи медичного характеру.
За змістом статті 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб: які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння; які вчинили у стані обмеженої осудності злочини; які вчинили злочин у стані осудності, але захворіли на психічну хворобу до постановлення вироку або під час відбування покарання.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати, зокрема, примусовий захід медичного характеру - госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом.
Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого суспільно-небезпечного діяння суд враховує, що вчинене суспільно небезпечне діяння вчинене у формі насильницьких дій направлених на заподіяння іншій особі тілесних ушкоджень, що характеризує ОСОБА_7 як особу з підвищеним ступенем небезпечності.
На підставі вищевикладеного суд вважає, що клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_7 з урахуванням характеру та тяжкості наявного психічного захворювання, ступеня небезпечності психічно хворого для себе та інших осіб, а також тяжкості вчинення суспільно-небезпечного діяння, необхідно задовольнити і застосувати до ОСОБА_7 примусові заходи медичного характеру у вигляді виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.
Застосування інших видів примусових заходів медичного характеру, передбачених ст.94 КК України, відносно ОСОБА_7 суд не вбачає.
Сукупність вказаних доказів дає підстави зробити висновок, що ОСОБА_7 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України в стані неосудності і відповідно до ч.2 ст. 19 КК України суд вважає застосувати до неї примусовий захід медичного характеру, передбачений п.3 ч.1 ст.94 КК України госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовано.
Цивільні позови не заявлялися. Процесуальні витрати у справі відсутні
Керуючись ст. ст. 19,92-94 КК України, ст. ст. 100,371,372,512,513 КПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання старшого слідчого Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_7 у виді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом - задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 примусові заходи медичного характеру у виді у виді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом, у зв`язку із вчиненням суспільно-небезпечного діяння, що містить ознаки злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
Судові витрати у справі відсутні цивільний позов не заявлено.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовано.
Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухваленнярішення судом апеляційної інстанції.
Суддя ОСОБА_1