УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2018 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

представника СІЗО: ОСОБА_4

захисника: ОСОБА_5

засудженого: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_5 про застосування до засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 умовно - дострокового звільнення від відбування покарання, -

встановив:
Захисник ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням, у якому просить застосувати до засудженого ОСОБА_6 умовно - дострокове звільнення від відбування покарання.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 та засуджений ОСОБА_6 клопотання підтримали та просили задовольнити, посилаючись на те, що ОСОБА_6 відбув більше половини строку призначення покарання, сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Прокурор вважав, що у задоволенні клопотання захисника слід відмовити, оскільки на його думку засуджений не довів свого виправлення.

Представник Херсонського СІЗО погодилась з думкою прокурора.

Заслухавши думки учасників процесу, вивчивши матеріали додані до клопотання захисника та матеріали особової справи засудженого, проаналізувавши доводи клопотання захисника, суд дійшов висновку, що клопотання захисника задоволенню не підлягає з таких підстав.

За матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_6 відбуває покарання, призначене вироком Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 13.06.2017 року, яким він засуджений за ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 146, ст. 70 КК України на 3 роки позбавлення волі.

З матеріалів справи видно, що засуджений ОСОБА_6 фактично відбув 1/2 строку покарання, що дає можливість відповідно до ст. 81 КК України розглянути питання про застосування до нього умовно дострокового звільнення від відбування покарання.

В силу положень частини 2 зазначеної статті головною умовою прийняття рішення про умовно дострокове звільнення від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому, відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.02р. №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.

З наданих адміністрацією Херсонського СІЗО документів видно, що засуджений ОСОБА_6 у Херсонському СІЗО утримається з 23 червня 2017 року. З того часу до теперішнього працевлаштований не був. У справі відсутні також відомості і про те, що ОСОБА_6 виявляв таке бажання, але йому у цьому було відмовлено.

Даними довідки про стягнення та заохочення стверджено, що до засудженого ОСОБА_6 три рази застосовувалися заходи заохочення: один раз у виді зняття раніше накладеного стягнення (06.07.2018 року) та два рази у виді подяк за сумлінне ставлення до виконання обов`язків чергового по камері та зразкову поведінку(15.03.2018 року та 04.10.2018 року). Один раз застосовувалось стягнення у виді догани за протидію проведення обшуку(23.06.2018 року), яке на даний час хоча й зняте та не має юридичного значення, проте характеризує особу засудженого.

З огляду на наведене, на думку суду, зазначені вище дані не є достатніми для висновку про доведеність ОСОБА_6 свого виправлення сумлінним ставленням до праці.

При цьому, суд вважає, що відомості, які містяться у довідці про застосовані до ОСОБА_6 заохочення і відсутність на даний час стягнень не дають також можливості дійти висновку про сумлінність його поведінки як підстави для застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, оскільки відповідно до положень ст. 107 КВК України додержання умов відбування покарання є обов`язком засудженого.

Крім того, за змістом роз`яснень, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року умовно дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Судом встановлено, що на даний час ОСОБА_6 висунуто обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 358 КК України, у зв`язку з чим він залишений в Херсонському СІЗО для участі у судових засіданнях Високопільського районного суду Херсонської області, що також додатково характеризує його особу.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять достатніх даних, які б давали підстави дійти висновку про можливість застосування до ОСОБА_6 умовно дострокового звільнення від відбування покарання, тому у задоволенні клопотання його захисника слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 537 - 539 КПК України, ст. 81 КК України, суд
постановив:
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про застосування до засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 умовно - дострокового звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим ОСОБА_6 в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали, до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області.

Суддя: ОСОБА_1