АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/790/1399/18 Головуючий 1ї інстанції ОСОБА_1
Справа №610/2173/18 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія : у порядку КПК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря - ОСОБА_5
прокурора - ОСОБА_6

підозрюваного - ОСОБА_7 ,

адвоката - ОСОБА_8

перекладача - ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 як захисника Мосахлішвілі Мевлуда на ухвалу слідчого судді Балаклійського районного суду Харківської області від 08 серпня 2018 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Балаклійського ВП ГУНП в Харківській області про арешт майна у кримінальному провадженні №0000763 від 25.07.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 08 серпня 2018 року клопотання слідчого СВ Балаклійського ВП ГУНП в Харківській області про арешт майна у кримінальному провадженні №0000763 від 25.07.2018 задоволено.

Накладено арешт на майно, зазначене в ухвалі слідчого судді (а.с. 41-42) та позбавлено права на його відчуження, розпорядження і користування.

Місцем зберігання вказаного майна визначено Балаклійський ВП ГУНП в Харківській області.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, адвокат ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати вказану ухвалу слідчого судді в частині накладення арешту на майно, яке належить ОСОБА_7 та відмовити слідчому в задоволенні клопотання в цій частині. В обґрунтування зазначив, що ухвала є незаконною, необґрунтованою, невмотивованою та такою, що порушує принцип непорушності права власності, закріплений в ст. 41 Конституції України. Майно, вилучене 03.08.2018 у Мосахлішвілі Мевлуда, в ході огляду автомобіля «BMV», не відповідає критеріям речових доказів, визначеним в ст.98 КПК України і при встановлені судом ухвали про арешт майна від 08.08.2018 вказана обставина врахована не була, а тому необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України відсутні. Тому арешт майна, яке належить ОСОБА_7 є незаконним, таким що позбавляє його, як законного власника права користування і розпорядження цим майном і є грубим порушенням ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод.

Вислухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного та його адвоката, думку прокурора, перевіривши представлені матеріали судового провадження, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчим СВ Балаклійського ВП ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000763 від 25.07.2018 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України.

03.08.2018 слідчий СВ Балаклійського ВП ГУНП в Харківській області звернувся до Балаклійського районного суду Харківської області з клопотанням про арешт майна, вилученого 03.08.2018 в ході огляду місця події, а саме: території поблизу адмінбудівлі Балаклійського ВП ГУНП в Харківській області по вул. Жовтнева, 33 в м. Балаклія Харківська обл., в ході огляду автомобіля «BMV», у ОСОБА_10 та ОСОБА_7 .

Слідчий зазначив, що вилучене майно відповідає вимогам ст. 98 КПК України, оскільки в сукупності є матеріальними об`єктами, які будуть використані як доказ фактів чи обставин, що встановлюються в рамках зазначеного кримінального провадження, а також подальшому для забезпечення проведення судово-балістичної, судової експертизи холодної зброї та у разі потреби, інших експертиз, які будуть відігравати суттєву роль для встановлення об`єктивної істини по справі. З метою вилучення, а також запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, передачі вказаного майна та його відчуження, просив накласти на нього арешт.

Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 08 серпня 2018 року задоволено клопотання слідчого СВ Балаклійського ВП ГУНП в Харківській області про арешт майна у кримінальному провадженні №0000763 від 25.07.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України.

Накладено арешт на майно, зазначене в ухвалі слідчого судді (а.с. 41-42) та позбавлено права на його відчуження, розпорядження і користування. Місцем зберігання вказаного майна визначено Балаклійський ВП ГУНП в Харківській області.

Приймаючи рішення про накладення арешту на майно, вилучене в ході обшуку, суд першої інстанції мотивував таку необхідність саме тим, що слідчим було доведено, що вищевказане майно, вилучене в ході обшуку, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, є підстави вважати, що це майно є доказом злочину, воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а також з метою забезпечення можливої конфіскації майна, що передбачає санкція ч.4 ст. 187 КК України.

Відповідно до положень статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вилучені, під час обушку речі та майно підлягають арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню, оскільки існує ризик того, що у разі не накладення арешту існує можливість відчужити, змінити, переробити, зіпсувати, передати вказане майно іншим особам до закінчення досудового розслідування. Вимоги клопотання, на даному етапі досудового розслідування, виправдовують втручання у права і інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

З урахуванням вказаних обставин та з метою уникнення негативних, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження майна в даному кримінальному провадженні, суд дійшов вірного висновку про наявність правових підстав до арешту майна, враховуючи можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті і не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одних із яких є накладення арешту на майно.

Посилання в апеляційній скарзі на відсутність правових підстав, передбачених ч. 3 ст. 170 КПК України для арешту майна не підтверджені матеріалами справи.

Також судова колегія враховує, що вказаний захід є тимчасовим заходом, а тому у подальшому його власник має право звернутися із клопотанням про скасування даного арешту і вилучене майно йому буде повернуто згідно положень ст. 174 КПК України.

Доводи апеляційної скарги про відсутність підстав для задоволення клопотання слідчого про арешт майна належного ОСОБА_7 не ґрунтуються на матеріалах справи. Постановою слідчого від 03.08.2018 майно, визнане речовим доказом, тому у слідчого судді були передбачені законом підстави для задоволення клопотання слідчого.
Відповідно, доводи апеляційної скарги не спростовують висновок ухвали слідчого судді про задоволення клопотання слідчого.

За таких обставин ухвалу слідчого судді слід вважати такою, що відповідає вимогам ч.1 ст.173 КПК України і підстав для її скасування з мотивів вказаних в апеляційній скарзі апелянта, на думку колегії суддів, немає.

Керуючись ст.ст.392,405,407,419,422,423 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 як захисника Мосахлішвілі Мевлуда відхилити.

Ухвалу слідчого судді Балаклійського районного суду Харківської області від 08 серпня 2018 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий -

Судді