Дата документу 02.10.2018 Справа № 554/2003/18
Провадження № 1-кс/554/4078/2018
УХВАЛА
Іменем України
02 жовтня 2018 року м.Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

захисників підозрюваного ОСОБА_3 ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі скаргу ОСОБА_3 в порядку ст.303 КПК України

на постанову заступника прокурора Полтавської області ОСОБА_7 від 25.04.2018 року про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000311 від 13.09.2016,

на постанову в.о. прокурора Полтавської області ОСОБА_8 від 03.05.2018 року про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000311 від 13.09.2016,

зобов`язання уповноважених прокурорів прокуратури Полтавської області прийняти рішення відповідно до ч.2 ст.283 КПК України,-

встановила:

Підозрюваний ОСОБА_3 звернувся до Октябрського районного суду м.Полтави зі скаргою в порядку ст.303 КПК України, посилаючись на те, що йому в рамках вказаного кримінального провадження повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України. При цьому постановою заступника Генерального прокурора України від 28.04.2017 року досудове розслідування у кримінальному провадженні доручено слідчим прокуратури Полтавської області. Вказує, що з моменту зміни підслідності будь-які слідчі дії з ОСОБА_3 не проводились. 27.04.2018 року слідчим було вручено клопотання від 20.04.2018 року про продовження строку досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні до 6-ти місяців. Разом із вказаним клопотанням ОСОБА_3 27.04.2018 року було вручено постанову заступника прокурора Полтавської області ОСОБА_7 від 25.04.2018 року, якою зазначене клопотання задоволено та строк досудового розслідування продовжено до 6 місяців, тобто до 03.06.2018 року. В порядку ч.3 ст.295 КПК України заявником 02.05.2018 року направлено клопотання про закриття кримінального провадження до прокуратури Полтавської області. Заявник вважає, що після розгляду клопотання заступником прокурора області його було позбавлено права на захист, зокрема права надавати заперечення, які б були розглянути разом з клопотанням. Вказане клопотання взагалі не було вручено його захиснику адвокату ОСОБА_9 . Вважає, що клопотання було складено з істотним порушенням норм КПК України в частині посилань на процесуальні дії, проведення або завершення яких потребує додаткового часу, та значення результатів цих процесуальних дій. Таким чином, зазначає, що слідчим не було здійснено процесуальні дії, які він був зобов`язаний здійснити у визначений строк, а саме ОСОБА_3 та його захиснику не було вручено вказане клопотання за 5 днів до його подання відповідному прокурору, що призвело до прийняття незаконної, на думку заявника, постанови від 25.04.2018 року про продовження досудового розслідування, та вважає її такою, що підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, ОСОБА_3 просить поновити строк на оскарження постанову в.о. прокурора Полтавської області ОСОБА_8 від 03.05.2018 року про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000311 від 13.09.2016 а також бездіяльності прокуратури Полтавської області та скасувати дану постанову.

Під час розгляду скарги захисником заявника ОСОБА_3 адвокатом ОСОБА_4 надано доповнення до скарги, згідно яких останній просить скасувати постанову заступника прокурора Полтавської області ОСОБА_7 від 25.04.2018 року про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000311 від 13.09.2016, скасувати постанову в.о. прокурора Полтавської області ОСОБА_8 від 03.05.2018 року про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000311 від 13.09.2016, зобов`язання уповноважених прокурорів прокуратури Полтавської області прийняти рішення відповідно до ч.2 ст.283 КПК України. Згідно додаткових письмових пояснень заявник вказує, що згідно ухвали слідчого судді від 13.08.2018 року встановлено, що заперечення ОСОБА_10 від 30.04.2018 року у порядку ст.295 КПК України були враховані у постанові в.о. прокурора Полтавської області ОСОБА_8 від 03.05.2018 року. Вважає вказану постанову такою, що винесена поза межами строку досудового розслідування. Вважає, що починаючи з 25.04.2018 року уповноважені працівники прокуратури Полтавської області повинні були прийняти одне з рішень, передбачених ч.2 ст.283 КПК України.

У судовому засіданні захисники підозрюваного скаргу підтримали з підстав, викладених у скарзі, про що надали відповідні пояснення, просили скаргу задовольнити з урахуванням наданих доповнень до скарги.

Прокурор у судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував, просив відмовити у задоволенні скарги, про що надав відповідні пояснення.

Заслухавши пояснення захисників підозрюваного, адвокатів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які скаргу підтримали, а також прокурора, який заперечував проти вимог скарги, слідчий суддя дійшов до висновку про поновлення строку на оскарження постанови про продовження строків досудового розслідування кримінального провадження та про часткове задоволення скарги, виходячи з наступних підстав.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом прокуратури Полтавської області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000311 від 13.09.2016 року за підозрою старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ організаційно-аналітичного відділу Управління внутрішньої безпеки (далі Управління) ГУ ДФС у Запорізькій області ОСОБА_3 та головного державного ревізора інспектора відділу адміністрування податку на прибуток управління податків і зборів з юридичних осіб Запорізької ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області ОСОБА_10 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

20 квітня 2018 року слідчим в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Полтавської області ОСОБА_11 порушено клопотання про продовження строку досудового розслідування до 6 місяців до 03.06.2018 року.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 219 КПК України досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину. Строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку передбаченому параграфом 4 глави 24 цього Кодексу.

Постановою заступника прокурора Полтавської області ОСОБА_7 від 25.04.2018 року строк досудового розслідування по кримінальному провадженню №0000311 продовжено до 6 місяців.

Копія клопотання про продовження строку досудового розслідування ОСОБА_3 вручена 27.04.2018 року, разом із цим підозрюваному ОСОБА_3 вручено копію постанови про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні до 6 місяців. Копія клопотання захиснику адвокату ОСОБА_9 , який захищав інтереси ОСОБА_3 , не вручена.

Як встановлено, ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 13.08.2018 року, на що також посилався захисник ОСОБА_3 у доповненнях до скарги, заперечення підозрюваного ОСОБА_10 на продовження строку досудового розслідування враховані при вирішенні питання про продовження досудового розслідування та постановою в.о. прокурора Полтавської області ОСОБА_8 від 03.05.2018 року строк досудового розслідування продовжено до 6 місяців.

Натомість, матеріали скарги не містять заперечень на клопотання про продовження строку досудового розслідування від ОСОБА_3 , сторони захисту, протягом строку, встановленого ст.295 КПК України, та згідно наданих пояснень до органу досудового розслідування заперечень не надходило.

З огляду на наведені обставини, вбачається, що вимоги ст.295 КПК України при продовженні строків досудового розслідування дотримані.

Відповідно до положень ч.1 ст.303 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на їх оскарження.

Зі змісту скарги вбачається, що особа, яка подала скаргу, оскаржує постанови прокурора про продовження строку досудового розслідування, що прямо не передбачено ч.1 ст.303 КПК України та не є предметом розгляду слідчого судді, а тому вимоги в цій частині не включені до рішень, дій чи бездіяльності, визначених ст.303 КПК України, які підлягають оскарженню під час досудового розслідування.

Таким чином, скарга в частині скасування постанови заступника прокурора Полтавської області ОСОБА_12 від 25.04.2018 року про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000311 та скасування постанови в.о. прокурора Полтавської області ОСОБА_8 від 03.05.2018 року про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000311 від 13.09.2016 року задоволенню не підлягає, оскільки не входить до переліку постанов, які оскаржуються в порядку ст.303 КПК України.

Разом із тим, ОСОБА_3 отримав клопотання та постанову про продовження строків досудового розслідування 27.04.2018 року, а до суду зі скаргою звернувся 08.05.2018 року в межах строків, передбачених ст.304 КПК України, тому клопотання про поновлення строків звернення до суду зі скаргою підлягає задоволенню.

Щодо вимог скарги ОСОБА_3 про зобов`язання уповноважених прокурорів прокуратури Полтавської області прийняти рішення відповідно до ч.2 ст.283 КПК України суд зазначає наступне.

У судовому засіданні встановлено, що 02.05.2018 року підозрюваний ОСОБА_3 звертався до прокурора з клопотанням про закриття кримінального провадження №0000311 від 13.09.2016 року, по якому йому повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ч.2 ст.283 КПК України прокурор зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій: 1) закрити кримінальне провадження; 2) звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; 3) звернутися до суду з обвинувальним актом.

Суд також бере до уваги доводи захисника ОСОБА_3 про те, що здійснення досудового розслідування протягом двох років без встановлення жодних доказів, які б підтверджували вину підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, свідчить про порушення принципу розумності строків слідчим та прокурором.

Практика Європейського суду з прав людини щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю (рішення у справі «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

Відповідно до ч.1 ст.28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Відповідно до ч.5 ст.28 КПК України, кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите.

Відповідно до ч.1 ст.283 КПК України, особа має право на розгляд обвинувачення проти неї в суді в найкоротший строк або на його припинення шляхом закриття провадження.

Відповідно до ч.2 ст.283 КПК України, прокурор зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій: 1) закрити кримінальне провадження; 2) звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; 3) звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Пунктом 2 ч.1 ст.284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Таким чином, за наявності відповідних правових підстав, встановлених слідчим та (або) прокурором, останній зобов`язаний вчинити дії, передбачені п. 1 ч. 2 ст. 283, п. 2 ч. 1, 4 ст. 284 КПК України.

Згідно зі ст.220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Відповідно до ч.8 ст.223 КПК України слідчі (розшукові) дії не можуть проводитися після закінчення строків досудового розслідування, крім їх проведення за дорученням суду у випадках, передбачених частиною третьою статті 333 цього Кодексу. Будь-які слідчі (розшукові) або негласні слідчі (розшукові) дії, проведені з порушенням цього правила, є недійсними, а встановлені внаслідок них докази - недопустимими.

Згідно ст.113 КПК України процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.

Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст.114 КПК України для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку слідчий суддя, суд має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження. Будь-які строки, що встановлюються прокурором, слідчим суддею або судом, не можуть перевищувати меж граничного строку, передбаченого цим Кодексом, та мають бути такими, що дають достатньо часу для вчинення відповідних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень та не перешкоджають реалізації права на захист.

Відповідно до ст.116 КПК України процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки.

Статтею 8 КПК України встановлено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4, 5, 6 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

У разі якщо норми цього Кодексу суперечать міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, застосовуються положення відповідного міжнародного договору України.

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно положень статті 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили. У свою чергу, слідчий, прокурор під час досудового розслідування, зобов`язаний детально та всебічно перевірити доводи особи, що подала клопотання.

При цьому, слідчим суддею встановлено, що прокурором не було надано належну оцінку та не вчинено прокурором достатніх дій в порядку, визначеному ч.2 ст.283 КПК України у строк, визначений ч.1 ст.283 КПК України.

Інші вимоги заявника фактично є похідними від даної вимоги.

Враховуючи вищезазначене, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга є обґрунтованою в цій частині.

Згідно із ст. 303 КПК України на досудовому провадженні підозрюваним може бути оскаржена бездіяльність прокурора, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Таким чином, з урахуванням встановлених судом при розгляді скарги обставин, слідчий суддя дійшов до висновку про обгрунтованість скарги в цій частині, а відтак, про наявність правових підстав для її задоволення.

Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги (ч. 2 ст. 307 КПК України).

Вирішуючи по суті вимогу скарги з врахуванням наданих пояснень в частині способу захисту порушених чи оспорюваних прав підозрюваного у даному кримінальному провадженні суд приходить до висновку про те, що його права повинні бути захищені судом саме шляхом зобов`язання уповноваженого прокурора у даному кримінальному провадженні вчинити певні дії, що, на думку суду буде реалізацієї прав цих осіб на ефективний засіб правового захисту, у відповідності до вимог ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. При цьому суд не має підстав та повноважень для визначення конкретної посадової особи, яка повинна вчинити певні дії, оскільки визначення такої особи відноситься до компетенції прокурорів процесуальних керівників у кримінальному провадженні, та прокурорів вищого рівня.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303-307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя

ухвалила:

Поновити підозрюваному ОСОБА_3 строки оскарження постанови заступника прокурора Полтавської області ОСОБА_7 від 25.04.2018 року про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000311 від 13.09.2016.

Скаргу ОСОБА_3 в порядку ст.303 КПК України задовольнити частково.

Зобов`язати уповноважених прокурорів прокуратури Полтавської області у кримінальному провадженні №0000311 від 13.09.2016 прийняти рішення відповідно до ст.283 КПК України

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1