ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Єдиний унікальний номер судової справи 201/5033/18
Номер провадження 1-кс/201/3740/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 травня 2018 року Жовтневий районний суд
міста Дніпропетровська
у складі: головуючого - слідчого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
за участі учасників судового провадження:
особи, яка подала скаргу - ОСОБА_3 ,
прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області - ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 про зобов`язання уповноваженої особи прокуратури Дніпропетровської області визнати потерпілим у кримінальному провадженні № 0001367, -
встановив:
ОСОБА_3 подав до суду скаргу, в якій просить поновити строк на подачу скарги, витребувати з прокуратури Дніпропетровської області матеріали кримінального провадження № 0001367 для дослідження у суді. Витребувати у приватного нотаріуса копію справи № 22/2017 для вивчення в судовому засіданні. Зобов`язати слідчого прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 визнати ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні № 0001367.

В обґрунтування доводів поданої скарги ОСОБА_3 указує, що першим слідчим відділом слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001367 за ч. 3 ст. 190 КК України за фактом незаконних дій групи осіб, які за попередньою змовою з окремими працівниками ГУ НП України в Дніпропетровської області шахрайським шляхом заволоділи майном ОСОБА_6 . Скаржник звертає увагу, що кримінальним правопорушенням йому було спричинено матеріальну та матеріальну шкоду. У поданій скарзі ОСОБА_3 наголошує на тому, що ним неодноразово було подано до прокуратури Дніпропетровської області заяву про залучення його у кримінальному провадженні № 0001367 в якості потерпілого, однак прокуратура безпідставно відмовляла у цьому письмовими відповідями.

У судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав скаргу, просив її задовольнити.

Прокурор відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 заперечував проти задоволення скарги, оскільки її доводи не ґрунтуються на вимогах КПК України.

Суд, вислухавши учасників судового провадження, співставивши доводи скарги із вимогами кримінального процесуального закону, приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні скарги виходячи з такого.

У ході розгляду скарги було встановлено, що ОСОБА_3 23 березня 2018 року подав до прокуратури Дніпропетровської області заяву про надання йому витягу із Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному проваджені № 0001367.

Наявними матеріалами підтверджено, що прокуратура розглянувши наведену заяву ОСОБА_3 відмовила останньому у наданні витягу із Єдиного реєстру досудових розслідувань, оскільки він не є стороною у цьому провадженні.

ОСОБА_3 06 квітня 2018 року звернувся до слідчого прокуратури із заявою про визнання його потерпілим у кримінальному проваджені № 0001367, яке було зареєстровано за № 181187 вх.-18.

За наслідками розгляду цієї заяви прокуратура 16 квітня 2018 року направила листа ОСОБА_3 , в якому вказала, що він не є стороною кримінального провадження, яка згідно із ст. 220 КПК України може подавати клопотання під час досудового розслідування.

Як вбачається із матеріалів за скаргою, ОСОБА_3 подав 02 травня 2018 року до прокуратури Дніпропетровської області заяву про залучення його як потерпілого у вказаному кримінальному провадженні, мотивуючи її тим, що він є сином померлого ОСОБА_6 .

Начальник відділу прокуратури Дніпропетровської області 10 травня 2018 року за вихідним № 15/2-7142-18 скерував листа-відповідь ОСОБА_3 за результатами розгляду заяви від 02 травня 2018 року, в якому вказав, що його звернення є аналогічним з попереднім від 06 квітня 2018 року і воно було розглянуто по суті 16 квітня 2018 року за № 17/-5855-18.

Відповідно до статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, а саме бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування, рішення слідчого про закриття кримінального провадження, рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи, рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим, рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки, рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування, повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Згідно із ч. 3 ст. 55 КПК України потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що, зокрема, заява про залучення до провадження як потерпілого, подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить постанову про відмову у визнанні потерпілим.

Виходячи із наведених норм кримінального процесуального закону, за наслідками розгляду заяви про визнання потерпілим у кримінальному провадженні орган досудового розслідування зобов`язаний розглянути її, за результатами чого залучити цю особу як потерпілого до кримінального провадження, надавши їй пам`ятку про права та обов`язки потерпілого або ж відмовити їй у цьому вмотивованою постановою.

Як встановлено в ході розгляду скарги, заяви ОСОБА_3 до прокуратури про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні № 0001367 були розглянуті та відповідь за наслідками їх розгляду надсилалась на його адресу листами.

У поданій скарзі ОСОБА_3 заявляє вимогу про зобов`язання слідчого прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 визнати його потерпілим у кримінальному провадженні № 0001367.

Однак, зважаючи на приписи ст. ст. 55, 220 КПК України, право визначення підстав для визнання особи потерпілою у кримінальному провадженні належить виключно органу досудового розслідування та відповідній особі, яка здійснює досудове розслідування. Таке право реалізується нею шляхом розгляду клопотання особи, яка вважає себе потерпілою, в порядку визначеному ст. ст. 55, 220 КПК України, за наслідками чого виноситься відповідна постанова у разі встановлення слідчим відсутності підстав для визнання особи потерпілою у кримінальному провадженні, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Як вбачається із вимог пункту 5 частини 1 статті 303 КПК України саме таке рішення про відмову у визнанні потерпілим, яке виноситься у формі постанови, підлягає оскарженню до слідчого судді.

Натомість у даному випадку така постанова не виносилася, а тому скаржник має право на подання скарги щодо не розгляду його клопотання про визнання його потерпілим в порядку визначеному ст. ст. 55, 220 КПК України, а не скарги про безпосереднє зобов`язання слідчим суддею слідчого прокуратури Дніпропетровської області визнати його потерпілим у кримінальному провадженні № 0001367, що суперечить вимогам КПК України.

Слідчий суддя, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому КПК України, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, звертає увагу на те, що при розгляді конкретної скарги, має керуватися вищенаведеними вимогами закону, які закріплені у Главі 26 КПК України «Оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування», а відтак вважає вимоги скарги такими, що не узгоджуються із кримінальним процесуальним законом, що свідчить про необхідність відмови у її задоволенні.
Що стосується доводів скаржника про необхідність витребування копії спадкової справи, то у судовому засіданні скаржнику було роз`яснено, що такі вимоги не підлягають розгляду під час розгляду скарг на дії органу досудового розслідування і він може їх заявляти органу досудового розслідування.
На підставі зазначеного вище, керуючись ст. ст. 9, 303, 304, 307 КПК України, слідчий суддя, -

ухвалив:
У задоволенні скарги ОСОБА_3 про зобов`язання уповноваженої особи прокуратури Дніпропетровської області визнати потерпілим у кримінальному провадженні № 0001367 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 23 травня 2018 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1