печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2018 року Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за клопотанням старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_6 про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,-

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді з клопотанням, про застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді триманні під вартою строком на 60 днів.

В обґрунтування клопотання вказує, що Головним слідчим управлінням Національної поліції здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0004856, яке розпочато 29.11.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України. Досудовим розслідуванням установлено, що 11.10.2012 до органів УБОЗ ГУМВС України в Запорізькій області надійшло письмове повідомлення ОСОБА_5 про вчинення щодо нього злочинних дій з боку ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та інших учасників так званої банди «лисих», які полягали у викраденні ОСОБА_9 із застосуванням фізичної сили та вчиненні замаху на його вбивство. При цьому ОСОБА_5 був попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 383, 384 КК України, про що зазначено у його письмовому повідомленні. 20.09.2018 складено та повідомлено про підозру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю міста Запоріжжя, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , громадянину України, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України. Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримала з викладених у ньому підстав та посилалась на наявність передбачених ст.177 КПК України ризиків. Вказала на неможливість застосування до підозрюваногоОСОБА_5 запобіжного заходу не пов`язаного із позбавленням волі, оскільки він будь-якими способами, в тому числі із застосуванням фізичної сили, так як є добре фізично розвиненим, а також в минулому притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочину із застосуванням фізичного насильства, зможе незаконно впливати на свідків змінити показання щодо дійсних обставин вчинення стосовно нього злочинів членами банди «лисих». Як наслідок це може негативно відобразитись на проведенні об`єктивного досудового розслідування та прийнятті кінцевого процесуального рішення. З метою запобігання ризикам передбаченим ст.. 177 КПК України, з метою забезпечення швидкого та неупередженого досудового розслідування, забезпечення розумних строків передбачених ст. 28 КПК України, встановлення об`єктивної істини по справі, дотримання основоположного принципу невідворотності кримінального покарання, подальшого об`єктивного та безперешкодного розгляду провадження в суді, просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_4 та підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання, вказали про відсутність заявлених прокурором ризиків передбачених ст. 177 КПК України, необґрунтованість підозри.
Вивчивши клопотання та матеріали, якими воно обґрунтовується, заслухавши думку учасників судового розгляду, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Головним слідчим управлінням Національної поліції здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0004856, яке розпочато 29.11.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України.

ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України - надання завідомо неправдивих показань як потерпілим, зі штучним створенням доказів захисту. 20.09.2018 складено та повідомлено про підозру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю міста Запоріжжя, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , громадянину України, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України. Обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України підтверджуються зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме: заявою ОСОБА_5 від 09.11.2006 на ім`я начальника УБОЗ УМВС України в Запорізькій області ОСОБА_10 про вчинення ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та іншими особами стосовно нього злочинів; копією заяви ОСОБА_5 від 19.10.2006 до Секретаріату Президента України про вчинення ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та іншими особами з числа членів банди «лисих» стосовно нього злочинів; копією заяви ОСОБА_5 від 11.10.2012 за № 442 на ім`я начальника УБОЗ УМВС України в Запорізькій області ОСОБА_11 про вчинення ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , а також іншими членами банди «лисих» відносно нього злочинів; копією протоколу пред`явлення для впізнання відеозапису від 08.05.2013. Ця слідча дія проводилася за участю потерпілого ОСОБА_5 у ході досудового розслідування кримінального провадження № 0000203 від 11.02.2013;копією протоколу допиту як потерпілого ОСОБА_5 від 30.10.2012, проведеного у кримінальній справі № 1591202; копією протоколу слідчого експерименту від 08.05.2013. Ця слідча дія проводилася за участю потерпілого ОСОБА_5 у ході досудового розслідування кримінального провадження № 0000203 від 11.02.2013; копією протоколу пред`явлення особи для впізнання по фотознімками від 08.05.2013. Ця слідча дія проводилася за участю потерпілого ОСОБА_5 у ході досудового розслідування кримінального провадження № 0000203 від 11.02.2013; копією висновку судово-психологічної експертизи № 1085 від 28.01.2013, проведеної у кримінальній справі № 1591202; копією протоколу виїмки від 31.10.2012, проведеної у кримінальній справі № 1591202;копією протоколу виїмки від 30.10.2012, проведеної у кримінальній справі № 1591202;копією висновку судової балістичної експертизи № 400/ЗТ від 12.11.2012, проведеної у кримінальній справі № 1591202; копією протоколу допиту свідка ОСОБА_16 від 28.11.2012, проведеного у ході досудового розслідування кримінального провадження № 0000055 від 22.11.2012; копією протоколу допиту свідка ОСОБА_17 від 02.11.2012, проведеного у кримінальній справі № 1591202; копією протоколу допиту свідка ОСОБА_18 від 30.04.2013, проведеного у ході досудового розслідування кримінального провадження № 0000203 від 11.02.2013; копією протоколу допиту свідка ОСОБА_19 від 14.06.2013, проведеного у ході досудового розслідування кримінального провадження № 0000203 від 11.02.2013; копією протоколу допиту свідка ОСОБА_20 від 31.10.2012, проведеного у кримінальній справі № 1591202;копією протоколу допиту свідка ОСОБА_21 від 30.10.2012, проведеного у кримінальній справі № 1591202; протоколом огляду оптичного диску від 03.05.2018 із відеозаписом судового засідання Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя за 26.11.2013, на якому було допитано потерпілого ОСОБА_5 протоколом огляду оптичного диску від 01.05.2018 із відеозаписом судового засідання Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя за 29.11.2013, на якому було допитано потерпілого ОСОБА_5 ; протоколом огляду оптичного диску від 02.05.2018 із відеозаписом судового засідання Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя за 10.02.2015, під час якому в режимі відеоконференції із слідчим ізолятором було допитано потерпілого ОСОБА_5 ; стенограмою допиту потерпілого ОСОБА_5 у приміщенні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя за 22.12.2016; протоколом допиту свідка ОСОБА_22 від 29.05.2018; протоколом допиту свідка ОСОБА_23 від 14.08.2018; протоколом допиту свідка ОСОБА_24 від 16.01.2018р. Як вказує прокурор у своєму клопотанні, метою застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;незаконно впливати на свідків, експертів у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. вчинити інше кримінальне правопорушення. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України, а також встановлено наявність ризиків про те, що підозрюваний перебуваючи на волі незаконно впливатиме на свідків, експертів, іншим чином перешкоджатиме кримінальному провадженню, буде переховуватися від органу досудового розслідування та суду, вчинить інше кримінальне правопорушення, тому вказані обставини виправдовують запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. ОСОБА_5 підозрється у вчиненні злочину, за яке законом передбачено покарання у виді виправних робіт на строк до двох років або обмеженням волі на строк до п`яти років, або позбавленням волі на строк від двох до п`яти років Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя не погоджується з доводами сторони захисту та вважає, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться у долучених до матеріалах клопотання даних. Слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання. Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 , виходячи лише з фактичних даних, що в містяться в матеріалах клопотання, приходжу до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, за викладених у клопотанні обставин. Відтак, у кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання особі одного із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. У відповідності до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність. Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами. Слідчий суддя приходить до висновку щодо недоведеності слідчим та прокурором наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України в даному кримінальному провадженні. Слідчим у клопотанні та прокурором в судовому засіданні заявлено ризики того, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків, експертів у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення. Однак слідчий та прокурор належним чином не обґрунтували і не довели в судовому засіданні наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із зазнвчених ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Крім того, прокурором необґрунтовано неможливість застосування до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів з урахуванням обставин, передбачених ст. 178 КПК України, щодо даних про його особу, в їх сукупності. Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення із під варти. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду. При цьому, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Більше того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень (зокрема «Харченко проти України», «Єлоев проти України», «Фельдман проти України») неодноразово акцентував увагу на тому, що доцільність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу. Таким чином, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування чи прокурор мають навести інші підстави для продовження строку тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані. Клопотання органу досудового розслідування про наявність в кримінальному провадженні ризиків, які обумовлюють доцільність тримання підозрюваного під вартою фактично обґрунтовано лише тяжкістю покарання, що загрожує підозрюваному за умови доведеності його вини у вчинені інкримінованого злочину. Проте, сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою. Доводи клопотання слідчого в тій частині, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1,2, 3, 5 ст. 177 КПК України, на наявність яких міститься посилання в клопотанні, не підтвердженні належними та об`єктивними даними і прокурором в судовому засіданні не доведені. Слідчий суддя вбачає за можливе застосувати до підозрюваного інший, більш м`який запобіжний захід. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. В рішенні «Єлоєв проти України» Європейський суд з прав людини повторює, що пункт 4 статті 5 забезпечує заарештованим чи затриманим особам право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення «законності» позбавленнясвободи. Це означає, що компетентний суд має перевірити не лише дотримання процесуальнихвимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, яка сталапідставою для затримання, а також мети, з якою застосовувалось затримання. Також, згідно рішення Європейського суду з прав людини «Ходорковський проти Роси», при оцінці позбавленнясвободи будь-кого суд не обмежується проголошення видимими цілямивзяття та тримання під вартою, про які йдеться, але також розглядає істинні наміри тацілі, що стоять за ними. Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків, експертів у цьому ж кримінальному провадженні;перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, однак не з`ясовано та не наведено переконливих аргументів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити його належної процесуальної поведінки та запобігти вказаним ризикам. В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підозрюваного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови)). Отже, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, дані про особу підозрюваного, з огляду на відсутність належного обґрунтування існуючих ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України в самому клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не доведено належним чином наявність таких ризиків і прокурором під час розгляду справи, слідчим суддею не встановлено переконливих аргументів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити його належної процесуальної поведінки та запобігти вказаним ризикам. На підставі вище викладеного, слідчий суддя не встановив підстав щодо необхідності задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 оскільки обставин необхідності тримання особи під вартою в даному конкретному випадку немає, тому слід застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, та саме такий запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваним, покладених на нього, процесуальних обов`язків визначених частиною 5 ст. 194 КПК України та який в повній мірі забезпечить запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, в тому числі і тих, які прокурор вважає пріоритетними. На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 193, 194 ст. 376 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_6 про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.
Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки передбачені ст. 194 КПК України, а саме:
-прибувати до слідчого, прокурора, суду у кримінальному провадженні за першою вимогою;
-не відлучатися з місця свого проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду;
-повідомляти слідчого, прокурора у кримінальному провадженні про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їз в Україну.
Визначити строк дії обов`язків до 19 листопада 2018 року включно.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід, а також накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали буде проголошений 01.10.2018 року о 13-45 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1