Справа № 289/373/18
Номер провадження 1-кп/289/96/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2018 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі

головуючий: суддя ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження № 0000078 про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованогоза адресою: АДРЕСА_2 ,громадянина України, освіта середня, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, на утриманні нікого немає, раніше судимого:
- 23.08.2007 Радомишльським районним судом Житомирської області за ч. 3 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі; на підставі ст.ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком 3 роки;

- 14.11.2011 Подільським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 315, ст. 70 КК України до двох років позбавлення волі, згідно ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком від 23.08.2007 остаточне покарання 4 роки 2 місяці позбавлення волі; 30.09.2015 відбув покарання повністю,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Завалівка Макарівського району Житомирської області, проживаючого по АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта неповна вища, не працюючого, неодруженого, на утриманні нікого немає, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

08.02.2018 ОСОБА_4 домовився разом зі своїм братом ОСОБА_5 скоїти крадіжку майна з господарства ОСОБА_6 , що розташоване по АДРЕСА_1 .В цей же день, близько 19 год. 20 хв., ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , реалізуючи свій спільний злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи за попередньою змовою групою осіб, прийшли до вказаного вище господарства ОСОБА_6 , що розташоване за вказаною вище адресою, та, за допомогою лопати, яку попередньо взяли з собою, відкопали з-під приміщення літнього душу металеву конструкцію вагою 67 кг, яку винесли з господарства наступного дня, а саме 09.02.2018 близько 08 год. 00 хв. та розпорядилися нею на власний розсуд, здавши на пункт прийому металобрухту та отримавши за це грошові кошти, чим заподіяли ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 381 грн. 90 коп..

Обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 кожен окремо винними себе у вчиненні інкримінованого їм злочину визнали повністю і підтвердили факт вчинення злочину при викладених вище обставинах. Обидва зазначили, що ініціатором крадіжки був ОСОБА_5 , шкодують та щиро каються у вчиненому, просять суд їх суворо не карати. Щодо відновлення потерпілому пошкодженого майна зазначили, що потерпілого жодного разу не застали вдома, тому до теперішнього часу не відновили.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце його проведення був повідомлений належним чином, через канцелярію суду 01.06.2018 надав заяву про розгляд справи без його участі, просить суд обвинувачених суворо покарати, так як вони не відновили пошкоджене майно.

Переконавшись у тому, що обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 повністю визнають свою вину в інкримінованому їм органом досудового розслідування злочині, обвинувачені та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст обвинувачення, фактичні обставини справи, які ніхто не оспорює, погоджуються з кваліфікацією вчиненого діяння, а прокурор не висловлює жодних заперечень щодо встановлених обставин, роз`яснивши цим особам, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, заслухавши думку учасників судового провадження, згідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів винуватості обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються.

На підставі викладеного, суд обмежився допитом обвинувачених та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особи обвинувачених, та надійшов до наступних висновків.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за викладеним фактом за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за викладеним фактом за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена за попередньою змовою групою осіб.

Згідно до ст. 337 КПК України суд діє лише в межах висунутого обвинувачення.

Судом досліджувалися дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , при цьому встановлено, що він: раніше судимий, судимість не погашена і не знята у встановленому законом порядку; офіційно не працевлаштований; за місцем реєстрації на диспансерному обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; за місцем реєстрації характеризується позитивно; згідно досудової доповіді, ризик вчинення повторного правопорушення визначено високий, ризик небезпеки для суспільства середній, виправлення особи не можливо без позбавлення чи обмеження волі.

Судом досліджувалися дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , при цьому встановлено, що він: раніше не судимий; офіційно не працює, тобто не має постійного законного джерела доходу; за місцем реєстрації на диспансерному обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, згідно досудової доповіді ризик вчинення повторного правопорушення та ризик небезпеки для суспільства визначено середній, виправлення особи можливо без позбавлення чи обмеження волі.

В суді ОСОБА_4 та ОСОБА_5 винними себе у вчиненні інкримінованого їм злочину визнали, надали правдиві покази, що свідчить про активне сприяння розкриттю злочину, щиро розкаялися, що на підставі ст. 66 КК України визнається пом`якшуючими покарання обставинами.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 , є рецидив злочинів.

Ст. 65 КК України передбачає, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Призначаючи у відповідності до ст. 65 КК України вид і міру покарання, суд, керуючись правосвідомістю, враховує вчинення обвинуваченими умисного корисливого злочину, що посягає на відносини приватної власності, непорушність яких гарантована державою, які віднесені кримінальним Законом за формальними ознаками до злочинів середньої тяжкості.
При призначені покарання ОСОБА_5 суд враховує, що останній до кримінальної відповідальності притягується вперше, бере до уваги позитивну характеристику з місця проживання, критичне ставлення обвинуваченого до скоєного та щире каяття, враховує думку прокурора та позицію потерпілого, бере до уваги, що завдана матеріальна шкода відшкодована.

З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги досудову доповідь органу з питань пробації з інформацією про соціально-психологічну характеристику особи обвинуваченого ОСОБА_5 та висновком про можливість виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі, суд за стійким внутрішнім переконанням в силу ст.ст. 65, 68 КК України знаходить за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання у виді обмеження волі, із застосуванням положень ст. 75 КК України - звільнення від покарання з іспитовим строком, що, на думку суду, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження ним нових правопорушень.
Призначаючи покарання ОСОБА_4 суд враховує особу обвинуваченого, його критичне ставлення до скоєного, наявність обставин, які як пом`якшують, так і обтяжують покарання, приймаючи до уваги досудову доповідь органу з питань пробації з інформацією про соціально-психологічну характеристику особи обвинуваченого ОСОБА_4 та висновком про неможливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства на певний строк, врахувавши при цьому ту обставину, що ініціатором вчинення злочину був не він, суд, за стійким внутрішнім переконанням знаходить доцільним для виправлення та попередження нових злочинів призначити ОСОБА_4 арешт на мінімальний строк, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України.

Суд вважає таке покарання необхідним і достатнім обмеженням прав і свобод обвинуваченого з метою захисту суспільства і буде відповідати принципу Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод - пропорційності обмеження прав людини і легітимної мети покарання та невідворотності покарання.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства, заяви № № 43759/10 та 43771/12», зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.

Цивільний позов у справі заявлено не було. Процесуальні витрати відсутні.

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід обвинуваченим не обирався і підстав для його застосування не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 369-378 КПК України, ч. 2 ст. 185 КК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді арешту строком на 3 (три) місяці.
Строк відбування ОСОБА_4 покарання обчислювати з моменту приведення вироку до виконання з фактичним затриманням.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.
Відповідно до ст.7 5 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_5 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази по кримінальному провадженню: металеву конструкцію, повернуту під розписку ОСОБА_6 залишити у розпорядженні власника.

Вирок може бути оскаржений з передбачених ст. 349 КПК України підстав до апеляційного суду Житомирської області через Радомишльський районний суд, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя /підпис/ ОСОБА_1

Згідно з оригіналом
Суддя ОСОБА_1

"___" __________ 20 __
(дата засвідчення копії)