Справа № 623/411/17
№ провадження № 1-кп/610/45/2018
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 травня 2018 року Колегія суддів Балаклійського районного суду Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі - ОСОБА_4 ,
за участі прокурорів - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
потерпілих - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисника - адвоката - ОСОБА_9 ,.
обвинуваченого - ОСОБА_10 ,
1) 17.05.2007р. Ізюмським міським судом Харківської області за ст. 185 ч. 1 КК України до 1 року позбавлення волі, звільненого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік;
2) 27.12.2007р. Ізюмським міським судом Харківської області за ст. 186 ч.2, 71 КК України до 4,6 років позбавлення волі, звільнений умовно - достроково на невідбутий термін - 1 рік 4 місяці 15 днів згідно постанови Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07.12.2010 р.
3) 10.12.2012р. Ізюмським міськрайонним судом Харківської області за ст. 185 ч. 3 КК України до 4 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки;
4) 13.09.2013р. Ізюмським міськрайонним судом Харківської області за ст. 185 ч. 3, 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, 01.11.2016 р. звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 10 місяців 28 днів згідно ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 24.10.2016 р.,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,-
26 грудня 2016 року, приблизно о 19-00 годині, ОСОБА_10 , діючи з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, через паркан, проник на територію домоволодіння АДРЕСА_2 , де вчинив напад, застосувавши до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , насильство, яке є небезпечним для життя і здоров`я, наніс один удар металевим предметом, який являє собою «штабу» ножа господарсько-побутового призначення у вигляді клинка з хвостовиком зі слідами свіжої механічної обробки, у тулуб та один удар у щелепу, заподіявши при цьому тілесні ушкодження у вигляді різаної рани на передній поверхні грудної клітині зліва та травматичний відлам коронки 1-го зубу на верхній щелепі справа, які відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеню тяжкості, після чого наніс один удар кулаком правої руки в обличчя ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , заподіявши при цьому тілесні ушкодження у вигляді саден і синців на обличчі, які відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеню тяжкості.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 свою вину у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України не визнав, та повідомив що 16.12.2016 він був у гостях у свого брата ОСОБА_11 , до цього гостював у брата більше 2 тижнів. У цей день у обвинуваченого боліла голова, у зв`язку із чим близько 19 год. він вдягся та вирішив прогулятися. Під час прогулянки звернув на вулицю, де живе родина ОСОБА_12 . Якимось чином, точно обвинувачений нібито не пам`ятає, він опинився у дворі ОСОБА_12 та постукав у двері будинку. На стук відкрив двері дядя ОСОБА_13 ( ОСОБА_12 ), обвинувачений вдарив останнього «залізякою», яка була у нього у кишені, у плече. Потерпілий відштовхнув ОСОБА_14 , вони впали та у них почалася бійка, на шум вийшла тітка ОСОБА_15 ( ОСОБА_12 ), почала стягувати ОСОБА_14 з потерпілого та кричати, обвинувачений нібито зрозумів, що вчиняє неправильно та почав вибачатися, потерпілий ОСОБА_12 провів його до калитки, та обвинувачений пішов додому, після чого його затримала поліція. На питання, що за «залізяка» була у кармані у обвинуваченого, останній повідомив, що це була стамеска, а носив він із собою її на всякий випадок. Вдягнутий ОСОБА_10 того дня був у куртку, штани, на голові був капюшон, на шиї шарфик, на руках білі будівельні рукавиці. Підставою свого проникнення до домоволодіння обвинувачений назвав хуліганські мотиви.
Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 повідомив, що 26.12.2016 від був вдома із дружиною, коли почув стук у двері. Так як потерпілий чекав, що йому привезуть холодильник з ремонту, він одразу відкрив двері, на порозі хтось стояв у капюшоні. На питання потерпілого, нащо він так натягнув капюшон, невідомий вдарив його у область серця гострою залізякою, внаслідок чого потерпілий оступився, після чого нападник вдарив його тією ж залізякою у обличчя та поцілив у рот, внаслідок чого у потерпілого набрався повний рот крові, та напав зверху. На шум вийшла жінка потерпілого ОСОБА_8 , та почала стягувати нападника, в результаті чого зняла капюшон з останнього та впізнала ОСОБА_14 після цього він припинив свої дії та почав вибачатися. У ході нападу ОСОБА_14 загубив залізяку, якою наносив удари та хотів її забрати, але потерпілі не дозволили йому. Після уходу ОСОБА_14 потерпілий з дружиною зателефонували родичу, який наполіг на виклику поліції.
Ці показання також підтвердила потерпіла ОСОБА_8 та повідомила, що 26.12.2016 ввечері вона разом із чоловіком чекали онука та зятя, які повинні були привезти холодильник з ремонту. Хтось постукав у двері, її чоловік пішов на ганок. Коли потерпіла вийшла на ганок, то побачила, що у сінях лежить її чоловік, а зверху на ньому сидить невідомий, спершу потерпіла подумала, що її чоловіку стало погано, а онук йому допомагає, але ОСОБА_7 почав кричати, щоб вона тримала нападника. У останнього обличчя видно не було, так як воно було закрите тканиною, на голові був капюшон. Потерпілій вдалося стягти капюшон з нападника, після цього вона впізнала ОСОБА_14 , останній вдарив її у кулаком у око. Потерпіла назвала нападника на прізвище, після чого він припинив свої дії та почав вибачатися.
Крім того, допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_16 повідомив, що йому 26.12.2016 зателефонувала його теща ОСОБА_8 та сказала, що на них скоєно напад. Коли свідок приїхав до ОСОБА_12 , він бачив гематому на обличчі під оком у ОСОБА_17 , у ОСОБА_18 був вибитий зуб та був поріз на тулубі у області серця. Крім того, потерпілі знайшли ніж лезо без ручки завдовжки близько 12 сантиметрів.
Крім показань потерпілих та свідка вина ОСОБА_10 також підтверджується наступними доказами:
- протоколом огляду місця події від 26.12.2016, що проведений на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , що належить потерпілим, у ході якого знайдено та вилучено заготовку («штабу») ножа, довжиною 14 см;
- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 27.12.2016 стосовно ОСОБА_10 , згідно якого під час особистого обшуку останнього вилучено чоловічий шарф чорного кольору та рукавиці білого кольору;
- висновком судово-медичної експертизи від 27.12.2016 за № 613-ИЗ/16, згідно якого у потерпілої ОСОБА_8 виявлено синьо-багровий, овальної форми, синець розміром 8х6 см у окружності лівого ока з поширенням на ліву підочноямкову область, У лівій підочноямковій області є горизонтально розташоване садно ярко-червоного кольору з підсохшим дном розмірами від 0,5х0,2 см до 1х0,3 см. Вказані тілесні ушкодження виникли у потерпілої від дії тупих твердих предметів з обмеженою діючою поверхнею та могли виникнути у строк, вказаний у постанові. Всі зазначені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень за ступенем тяжкості;
- висновком судово-медичної експертизи від 27.12.2016 за № 614-ИЗ/16, згідно якого у потерпілого ОСОБА_7 виявлено наступні тілесні ушкодження: на верхній щелепі з правого боку 1 зуб відламаний на рівні кореня, крововилив у слизовій оболонці альвеолярного відростку у області відсутнього зуба, у лунці зуба сліди крові; на передній поверхні грудної клітини зліва, на 2 см донизу від ореола лівого соска по середньо-ключичній лінії, на фоні синього синця на площі 2х1,5 см, є лінійної форми, орієнтовано горизонтально, рана із рівними краями, гострими кінцями, розмірами 1х0,1 см. Вказані тілесні ушкодження могли виникнути у строк та за обставин, вказаних у постанові. Різана рана на грудній клітині виникла від дії гострого предмета, що має ріжучі властивості, яким міг бути і гострий край клинка ножу. Травматичний відлам коронки 1 зуба з правої сторони на верхній щелепі виник від дії тупого твердого предмета з обмеженою діючою поверхнею. Всі зазначені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень за ступенем тяжкості.
- протоколом проведення слідчого експерименту із фототаблицями від 04.01.2017 із залученням потерпілого ОСОБА_7 у ході якого останній показав, як саме обвинувачений здійснив напад на нього 26.12.2016 та показав механізм нанесення йому тілесних ушкоджень;
- висновком додаткової СМЕ № 11-из/17 від 06.01.2017, за результатами якої встановлено, що виявлені у ОСОБА_7 тілесні ушкодження могли виникнути внаслідок нанесення йому ударів, на які він вказав під час слідчого експерименту. Виникнення вказаних тілесних ушкоджень від падіння потерпілого на підлогу виключається;
- протоколом проведення слідчого експерименту із фототаблицями від 04.01.2017 із залученням потерпілої ОСОБА_8 , у ході якого остання показала, де саме перебував обвинувачений під час нападу на її чоловіка 26.12.2016 та показала механізм нанесення їй тілесних ушкоджень;
- висновком додаткової СМЕ № 10-из/17 від 06.01.2017, за результатами якої встановлено, що виявлені у ОСОБА_8 тілесні ушкодження могли виникнути внаслідок нанесення їй ударів, на які вона вказала під час слідчого експерименту. Виникнення вказаних тілесних ушкоджень від падіння потерпілої на підлогу чи сходи виключається;
- висновком СМЕ № 618-ИЗ/16 від 28.12.2016, згідно якої у обвинуваченого ОСОБА_10 будь-яких тілесних ушкоджень не виявлено;
- висновком Ізюмської ЦМЛ щодо результатів медичного огляду від 27.12.2016, згідно якого у ОСОБА_10 не виявлено ознак стану алкогольного чи наркотичного сп`яніння;
- висновком судово-психіатрічної експертизи № 32 від 16.01.2017, згідно якого ОСОБА_10 на теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі синдрома залежності від алкоголю, відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_10 перебував у стані вищевказаного психічного захворювання, поза тимчасового розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час ОСОБА_10 відповідно до свого психічного стану застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.
- висновком експерта № 467х від 13.02.2017 за результатами судово-криміналістичної експертизи холодної зброї, згідно якого вилучений у ході огляду місця події 26.12.2016предмет являє собою «штабу» (основу) ножа господарсько-побутового призначення у вигляді клинка з хвостовиком зі слідами свіжої механічної обробки та до категорії клинкової холодної зброї не відноситься. Наданий предмет виготовлений саморобним способом.
- речовими доказами: зазначеною вище штабою ножа, рукавицями білого кольору та шарфом, на які накладено арешт згідно з ухвалою Ізюмського міськрайонного суду від 28.12.2016. Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_10 за ч.3 ст.187 КК України як розбій, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаний з проникненням у житло.
Суд виключає із обвинувачення ОСОБА_10 посилання на те, що він, зустрівши опір від потерпілих, не довів свій злочинний намір до кінця, так як розбій вважається закінченим з моменту нападу, тобто з моменту застосування насильства, незалежно від того, чи вдалося винному заволодіти майном (усічений склад злочину).
Суд не вбачає підстав для іншої кваліфікації дій обвинуваченого, оскільки вона повністю підтверджується зібраними доказами, не вірити яким у суду не має підстав. Надані докази об`єктивні і підтверджуються показаннями потерпілих, свідків, висновками експертиз, протоколами ОМП, протоколами проведення слідчих експериментів, а тому, обвинувачений повинен нести кримінальну відповідальність за ч.3 ст.187 КК України.
Суд критично розцінює позицію обвинуваченого щодо не визнання своєї провини та вважає це способом уникнути відповідальності.
Виходячи з викладеного, до показань обвинуваченого ОСОБА_10 суд відноситься критично, так як такі показання обвинуваченим вочевидь надані з метою ухилення від кримінальної відповідальності за скоєння інкримінованого злочину та суперечать показанням потерпілих та свідка. Так, показання обвинуваченого ОСОБА_10 про те, що він не проникав до домоволодіння, що належить ОСОБА_12 , повністю спростовуються показаннями потерпілих, які беззаперечно вказали на те, що напад на ОСОБА_7 здійснено у сінях будинку, тобто безпосередньо у житлі, дозволу на проникнення до якого ОСОБА_10 ніхто не давав. Доводи обвинуваченого про хуліганські мотиви свого нападу на родину ОСОБА_12 також є неспроможними, так як допитаний у ході судового засідання потерпілий чітко зазначив, що напад ОСОБА_10 був вчинений, на переконання ОСОБА_7 , із метою заволодіння матеріальними цінностями потерпілих, а свої протиправні дії ОСОБА_14 припинив лише після того, як ОСОБА_8 стягла з нього капюшон та впізнала нападника, назвавши його на прізвище, таким чином потерпілий сприймав дії ОСОБА_10 як небезпечні для його життя та здоров`я та саме як розбійний напад у розумінні ст.187 КК України. Перший удар штабою ножа потерпілому ОСОБА_7 обвинувачений ОСОБА_10 наніс у груди у область серця, як зазначив потерпілий, а не у плече (за словами обвинуваченого), що свідчить про намагання обвинуваченого нанести ушкодження життєво важливих органів потерпілого серця або легень, другий удар цим же металевим предметом обвинувачений наніс у обличчя потерпілого, також намагаючись нанести тілесні ушкодження, небезпечні для життя та здоров`я потерпілого.
Аналізуючи обставини вчинення ОСОБА_10 кримінального правопорушення, слід зазначити, що обвинувачений заздалегідь свідомо готувався до здійснення нападу на родину ОСОБА_12 , так як він при собі мав предмет, пристосований для спричинення тілесних ушкоджень - штабу ножа, обличчя у нього було закрите шарфом, на голові був капюшон, на руках будівельні рукавиці. Вказане свідчить про намагання обвинуваченого залишитися невпізнаним під час нападу, так як потерпілі раніше добре були з ним знайомі та могли вказати правоохоронним органам на особу нападника. Вочевидь, обвинувачений намагався, залишаючись невпізнаним, нанести тілесні ушкодження потерпілому (потерпілим) з метою залякати потерпілих та попередити спроби спротиву нападу, у подальшому заволодіти майном та/або грошовими коштами, що належать потерпілим. Саме із вказаних підстав ОСОБА_10 вчинив напад на ОСОБА_7 , не висловлюючи усно погрози, так як також побоювався впізнання його потерпілими за голосом або особливостями мовлення. Лише після того, як з його голови потерпілою ОСОБА_8 було стягнуто капюшон та остання впізнала нападника, ОСОБА_10 припинив свої злочинні дії.
Як зазначив Пленум Верховного Суду України у постанові № 10 від 06.11.2009 «Про судову практику у злочинах проти власності», розбій як злочин проти власності (ст. 187 КК України) - це напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства. Під нападом за статтею 187 КК України слід розуміти умисні дії, спрямовані на негайне вилучення чужого майна шляхом застосування фізичного або психічного насильства, зазначеного в частині першій цієї статті. Розбій вважається закінченим з моменту нападу, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, або з погрозою застосування такого насильства, незалежно від того, заволоділа винна особа майном потерпілого чи ні.
Небезпечне для життя чи здоров`я насильство (стаття 187, частина третя статті 189 КК) - це умисне заподіяння потерпілому легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжке тілесне ушкодження, а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент їх вчинення. До них слід відносити, зокрема, і насильство, що призвело до втрати свідомості чи мало характер мордування, придушення за шию, скидання з висоти, застосування електроструму, зброї, спеціальних знарядь тощо.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує характер та особливо тяжку ступінь тяжкості вчиненого злочину, його особу, він офіційно не працює, на обліку у лікаря психіатра та військкоматі не перебуває, стоїть на обліку у лікаря - нарколога з діагнозом: "хронічний алкоголізм", за місцем проживання характеризується формально позитивно, раніше неодноразово судимий, про що свідчать: довідки лікарів, характеристика з місця проживання, вимога щодо судимості та його свідчення, довідка з військкомату.
Обставин, які згідно ст.66 КК України, пом`якшують покарання ОСОБА_10 судом не встановлені.
Обставинами, які згідно ст.67 КК України, обтяжують покарання, суд визнає рецидив злочину та вчинення злочину щодо осіб похилого віку.
Відповідно до вимог ст.65 ч.2 КК України, згідно якої особі, що скоїла злочин, повинно бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, суд вважає, що обвинуваченому необхідно обрати покарання в межах санкції ч.3 ст.187 КК України, із застосуванням ч.1 ст.71 КК України, у виді позбавлення волі, оскільки інші види покарання не будуть мати впливу на його виправлення і саме в такому випадку буде досягнута передбачена ч. 2 ст. 50 КК України мета покарання у вигляді виправлення особи та попередження скоєння нових злочинів як обвинуваченим так і іншими особами.
Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, ОСОБА_10 було затримано 27.12.2016 року. Ухвалою слідчого судді Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 28.12.2016 року відносно ОСОБА_10 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який потім було неодноразово продовжено. У зв`язку з призначенням обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, яке він повинен відбувати реально, суд вважає за необхідне продовжити ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Харківській установі виконання покарань (№27), до набрання вироком законної сили.
Оскільки, відповідно до ч.5 ст.72 КК України (в редакції від 26.11.2015 року) строк попереднього ув`язнення зараховується судом у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосоване попереднє ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, то суд, вважає за необхідне врахувати це у своєму рішенні.
Питання про речові докази по справі суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.
Питання про судові витрати судом вирішується відповідно до ст.124 КПК України.
На підставі наведеного, керуючись ст. 374-376 КПК України, суд
ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 10 (десять) років з конфіскацією майна.
На підставі ч.1 ст.71 КК України до призначеного за вказаним вироком покарання, приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 13.09.2013 року у виді 6 місяців позбавлення волі та остаточно призначити ОСОБА_10 до відбування покарання у вигляді 10 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.
Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_10 залишити у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили..
Строк відбування покарання ОСОБА_10 обчислювати з моменту його затримання, тобто з 27.12.2016 року.
До набрання вироком законної сили міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_10 залишити у вигляді тримання під вартою в Харківській установі виконання покарань (№27).
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_10 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 27.12.2016 року по 20.06.2017 р. включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Речові докази по кримінальному провадженню, а саме: - штабу ножу, рукавички білого кольору, шарф чорного кольору що знаходяться на зберіганні в камері схову речових доказів Ізюмського ВП ГУНП в Харківській області знищити.
Стягнути з ОСОБА_10 на користь держави судові витрати по справі в сумі 703,68 грн. за проведення судово-криміналістичої експертизи.
Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Харківської області через Балаклійський районний суд протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а для особи, що перебуває під вартою - з моменту вручення копії судового рішення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Головуючий суддя ОСОБА_1

судді ОСОБА_2

ОСОБА_3