Постанова

Іменем України
25 вересня 2018 року

м. Київ
справа № 444|2348|16-к
провадження № 51-684км17
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на вирок Жовківського районного суду Львівської області від 7 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 24 листопада 2017 року, за обвинуваченням
ОСОБА_7 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Великі Грибовичі Жовківського району Львівської області та мешканця АДРЕСА_1 , розлученого, непрацюючого, з середньою освітою, раніше судимого, останнього разу: вироком Жовківського районного суду Львівської області від 27 квітня 2016 року за ч. 1 ст. 122 КК до покарання у виді позбавлення волі на 2 роки зі звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК та іспитовим строком 2 роки,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами

першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Жовківського районного суду Львівської області від 07 березня 2017 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 125 КК до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.
На підставі ст. 72 КК ОСОБА_7 менш суворий вид покарання - обмеження волі на строк 1 рік переведено у більш суворий вид покарання - позбавлення волі на строк 6 місяців.
На підставі ст. 71 КК ОСОБА_7 за сукупністю вироків до покарання, призначеного даним вироком суду, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Жовківського районного суду Львівської області від 27 квітня 2016 року у виді позбавлення волі на 2 роки зі звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК та іспитовим строком 2 роки і призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 1 місяць.
Згідно з вироком суду, ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за те, що він, у період іспитового строку за попереднім вироком, 22 серпня 2016 року, в період часу з 01 години 30 хвилин до 02 години 30 хвилин ночі, знаходячись за місцем проживання в приміщенні житлового будинку АДРЕСА_2 , на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно, завдав своїй колишній дружині ОСОБА_8 декілька ударів руками по обличчі, голові, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_8 легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.
Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 24 листопада 2017 року вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 залишено без зміни.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник засудженого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 , посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Крім того, від захисника ОСОБА_6 до початку касаційного розгляду до суду надійшло клопотання з долученою до нього заявою ОСОБА_8 про те, що вона, як потерпіла, відмовляється від обвинувачення щодо ОСОБА_7 та просить у зв`язку з цим закрити кримінальне провадження.
Позиції інших учасників судового провадження
У судовому засіданні захисник ОСОБА_6 просив розглянути по суті його клопотання та касаційну скаргу і, за насідками розгляду, скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_7 , призначивши новий розгляд в суді першої інстанції.
У запереченнях на касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 представник потерпілої ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 просить залишити її без задоволення, а судові рішення без зміни, посилаючись на їх законність та обґрунтованість.
Прокурор просив залишити касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення, а судові рішення без зміни, посилаючись на їх законність та обґрунтованість.
Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, доводи захисника ОСОБА_6 , думку прокурора, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, наведені в касаційній скарзі, колегія суддів вважає, що, а касаційну скаргу необхідно задовольнити частково з огляду на таке.

Клопотання, яке подав захисник ОСОБА_6 про відмову потерпілої ОСОБА_8 від обвинувачення у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 та закриття у зв`язку з цим провадження - не може бути задоволено касаційним судом, оскільки вирок щодо засудженого ОСОБА_7 набрав законної сили, а тому питання щодо відмови від обвинувачення, виходячи із системного аналізу кримінального процесуального закону, не може бути вирішено на стадії касаційного розгляду, а закриття кримінального провадження з підстав відмови потерпілого, а у випадках, передбачених КПК,

його представника, від обвинувачення допускається лише до набрання вироком законної сили.
Так, відповідно до ст. 436 КПК, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.
Отже, відповідно до визначених законом повноважень, касаційний суд позбавлений можливості закрити кримінальне провадження за наслідками розгляду клопотання у зв`язку із відмовою потерпілої від обвинувачення на стадії касаційного розгляду. Наведене вище унеможливлює вирішення касаційним судом клопотання захисника ОСОБА_6 та потерпілої ОСОБА_8 питання про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_7 у суді касаційної інстанції.
Зважаючи на наведене, суд касаційної інстанції приходить до висновку про необхідність розгляду по суті касаційної скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на вирок Жовківського районного суду Львівської області від 7 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 24 листопада 2017 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 .
Так, згідно з ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни касаційним судом судового рішення є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні. Можливість скасування судових рішень судів першої і апеляційної інстанцій через невідповідність їх висновків фактичним обставинам кримінального провадження (ст. 411 КПК) чинним законом не передбачена.
Відповідно до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни касаційним судом судового рішення є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК істотними порушеннями кримінального процесуального закону України є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, а як вбачається з п. 5 ч. 2 цього ж положення судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання.
Також відповідно до ст. 405 КПК, яка визначає порядок та правила проведення апеляційного розгляду, неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином поінформовані про дату, час та місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття. Якщо для участі в розгляді в судове засідання не прибули учасники кримінального провадження, участь яких згідно з вимогами цього Кодексу або за рішенням суду апеляційної інстанції є обов`язковою, апеляційний розгляд відкладається.
У статті 59 Конституції України закріплено конституційні права громадян на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
В силу положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, правозастосовної практики Європейського суду з прав людини, суд повинен забезпечити реалізацію конституційного права засудженого на захист.
Статтею 6 Конвенції визначено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше право захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або - за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника - одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя.
Як констатував Європейський суд з прав людини у справі «Мефта та інші проти Франції» (п. 40 рішення від 26 липня 2002 року), у справі «ФамХоанг проти Франції» (п. 39 рішення від 25 вересня 1992 року) та у справі «Максименко проти України» (п. 32 рішення від 20 грудня 2011 року), гарантії забезпечення права на захист не припиняють своєї дії після закінчення провадження у суді першої інстанції. Забезпечення обвинуваченому у вчиненні злочину юридичної допомоги є однією з гарантій, що здійснюється й у випадку, коли інтереси правосуддя вимагають, щоб цій особі була надана така допомога. Згідно з практикою Суду інтереси правосуддя в принципі вимагають забезпечення представництва захисника, коли йдеться про позбавлення свободи.
Реалізація положень кримінального процесуального закону про обов`язкову участь у кримінальному провадженні захисника, є необхідною для здійснення захисту особи на усіх передбачених законом стадіях кримінального провадження.
У матеріалах провадження наявні відомості про те, що захисник ОСОБА_6 та засуджений ОСОБА_7 були належним чином повідомлені про день, час та місце судового засідання в суді апеляційної інстанції, а саме: 24 листопада 2017 року.

Втім, до касаційної скарги захисника ОСОБА_6 долучено клопотання про відкладення слухання справи, призначеного на 20 листопада 2017 року, на якому міститься відбиток печатки Апеляційного суду Львівської області з відповідною датою реєстрації - 20 листопада 2017 року та підписом працівника суду.
Однак, не зважаючи на наявність клопотання захисника про відкладення слухання справи, призначеного на 20 листопада 2017 року, апеляційний суд, констатувавши в своїй ухвалі, що особи, які були належним чином поінформовані про дату, час та місце апеляційного розгляду, на слухання справи не з`явились та не повідомили про поважні причини свого неприбуття, провів розгляд справи за відсутності захисника, що, зважаючи на конкретні обставини справи, є істотним порушенням кримінального процесуального закону, яке перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення
Відповідно до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто його має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду й оціненими згідно зі ст. 94 КПК. Також, суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви та підстави його ухвалення.
За ст. 419 КПК у мотивувальній частині апеляційного суду має бути зазначено узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, а при залишенні апеляції без задоволення підстави, на яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.
Як убачається з ухвали апеляційного суду, зазначених вимог закону в цій справі належним чином не дотримався.
З матеріалів кримінального провадження видно, що апеляційний розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 проводився за апеляційною скаргами останнього.
При цьому апеляційний суд, залишаючи скаргу ОСОБА_7 без задоволення, усупереч ст. 419 КПК, не надав вичерпної відповіді про те, на яких підставах, передбачених процесуальним чи матеріальним законами, він визнав наведені у скарзі доводи неспроможними.
Як видно зі змісту апеляційної скарги, ОСОБА_7 порушував питання про необхідність скасування вироку районного суду та закрити кримінальне провадження щодо нього. При цьому, свою позицію засуджений обґрунтовував тим, що його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення не доведена, стверджував про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.
Проте, залишаючи апеляційну скаргу засудженого без задоволення, суд апеляційної інстанції не спростував усіх доводів, наведених у ній, не зазначив підстав, на яких він визнав наведені у скаргах доводи необґрунтованими, обмежившись загальними фразами про доведеність винуватості засудженого у вчиненому кримінальному правопорушенні, замість того, щоб всебічно і повно проаналізувати доводи і дати на них обґрунтовану відповідь.
Таким чином, з огляду на наведене, рішення апеляційного суду не можна вважати законним та обґрунтованим, також і через порушення ним вимог ст. 419 КПК, тому воно підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, під час якого суд повинен урахувати наведене в цій ухвалі, перевірити всі доводи, викладені в поданих апеляційній скарзі , оцінити кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність із точки зору достатності та взаємозв`язку, після чого ухвалити законне й обґрунтоване судове рішення відповідно до вимог процесуального та матеріального законів.
Керуючись ст. ст. 434, 436, 438 КПК, п. 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК (в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII),

ухвалив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 задовольнити частково. Ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 24 листопада 2017 року щодо ОСОБА_7 скасувати, призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3