1Справа № 335/6793/18 1-кс/335/4641/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2018 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СУ ГУНП України в Запорізькій області ОСОБА_3 про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0000085 від 11.06.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

18 червня 2018 слідчий СУ Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_3 за погодженням з заступником військового прокурора Запорізького гарнізону Південного регіону України ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно.
З наданих в обґрунтування матеріалів вбачається, що 11.06.2018 до військової прокуратури Запорізького гарнізону Південного регіону України надійшла заява від ОСОБА_5 про те, що командир дивізіону військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вимагає від нього неправомірну вигоду в розмірі 6 000 гривень за сприяння у вирішенні питання про переведення ОСОБА_5 до військової частини НОМЕР_2 . Допитаний в якості свідка ОСОБА_5 пояснив, що він проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді командира взводу управління. На початку травня 2018 року ОСОБА_5 вирішив змінити місце служби, а саме перевестись до військової частини НОМЕР_2 другий спеціальний відділ військової ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після чого він пройшов співбесіду з командиром частини та отримав відношення на перевід до військової частини НОМЕР_2 . З метою погодження свого переводу, після отримання відношення, ОСОБА_5 доповів своєму командиру дивізіону підполковнику ОСОБА_6 про своє бажання перевестися до вищевказаного підрозділу ВСП. В ході бесіди, ОСОБА_6 назвав ОСОБА_5 повний перелік документів, які необхідно зібрати для переводу. Після того, як ОСОБА_5 зібрав усі необхідні документи, він подав їх до відділу кадрів військовій частині НОМЕР_1 . Після чого, приблизно 15-16.05.2018 ОСОБА_5 на його мобільний телефон зателефонував ОСОБА_6 та повідомив, що отримане відношення на перевід потрібно затвердити резолюцією командира військової частини НОМЕР_1 . При цьому, під час розмови, ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_5 , що готовий посприяти його переводу, проте за позитивне вирішення питання, а саме за погодження (отримання відповідної резолюції командира військової частини НОМЕР_1 ) відношення він вимагає грошову винагороду в розмірі 5800 гривень або резиновий човен «Дельта 260с», який ОСОБА_5 повинен передати його дружині ОСОБА_7 , оскільки сам ОСОБА_6 на теперішній час перебуває в зоні проведення Операції об`єднаних сил. В подальшому ОСОБА_6 неодноразово наполягав на тому, що ОСОБА_5 повинен передати йому грошові кошти в сумі 5800 гривень за сприяння в отриманні резолюції командира військової частини НОМЕР_1 на клопотанні про переведення. 17.06.2018 громадянин ОСОБА_8 добровільно видав прокурору військової прокуратури Запорізького гарнізону Південного регіону України грошову купюру номіналом 200 гривень серія та номер НОМЕР_3 , яку він знайшов на криші магазину «Треш», який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , під балконом своєї квартири. Купюру було упаковано до паперового конверту. Допитаний в якості свідка ОСОБА_8 пояснив, що він проживає за адресою: АДРЕСА_2 . 17.06.2018, приблизно о 19 год. 40 хв., його дружина ОСОБА_9 за вікно на двір та побачила, що під їх вікнами на криші магазину «Треш» знаходяться багато купюр номіналом 200 гривень та 500 гривень, про походження яких їм нічого не відомо, та, яких, станом на 19 год. 20 хв. 17.06.2018 на криші магазину «Треш» ще не було. Одну з купюр номіналом 200 гривень ОСОБА_8 дістав з криші магазину «Треш» за допомогою підсаки та в подальшому передав її прокурору військової прокуратури Запорізького гарнізону Південного регіону України. Згідно із протоколом огляду, помітки та вручення заздалегідь ідентифікованих засобів від 17.06.2018, вказана грошова купюра із вищезазначеною серією та номером була видана ОСОБА_5 у присутності двох понятих.
З метою забезпечення збереження речових доказів, запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, слідчий звернувся з клопотанням про накладення арешту.

Прокурор в судове засідання надав заяву про розгляд клопотання без його участі.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що в проваджені СУ ГУНП в Запорізькій області перебуває кримінальне провадження № 0000085 від 11.06.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Згідно ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його чинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Згідно ч. 7 ст. 237 КПК України, вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученими.

Згідно ч. 5 ст. 171 КПК України, у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої ст. 235 діючого КПК України, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому діючим КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у діючим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно з положенням ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 діючого КПК України.
Згідно з положеннями ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно положень ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Речі, вилучені під час проведення огляду, мають істотне значення для проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, оскільки можуть зберігати на собі сліди скоєного кримінального правопорушення та можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час досудового розслідування.
З урахуванням наведеного, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вказане майно, оскільки воно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98, ч. 2 ст. 167 КПК України, містить на собі відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та метою такого арешту є забезпечення зберігання речових доказів.
Керуючись ст. ст. 98, 167, 168,170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України, слідчий суддя ,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СУ ГУНП України в Запорізькій області ОСОБА_3 про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0000085 від 11.06.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України задовольнити.
Накласти арешт на грошову купюру номіналом 200 гривень серія та номер ЗБ 3609093, упаковану до паперового конверту.
Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Запорізької області протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1