печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 червня 2018 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Печерського районного суду міста Києва клопотання сторони кримінального провадження №0001244 від 22.05.2018 року прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу процесуального керівництва та підтримання державного обвинувачення управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 а про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В :

27.06.2018 року в провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання сторони кримінального провадження №0001244 від 22.05.2018 року прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу процесуального керівництва та підтримання державного обвинувачення управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 а про арешт майна.

Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.
Слідчий в судове засідання не з`явився, проте подав письмову заяву про розгляд клопотання за його відсутності, в якій клопотання з викладених у ньому підстав підтримав, просив задовольнити.
На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Частиною 1 статті 172 КПК України, передбачено, окрім іншого, що неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.
Враховуючи положення закону та принцип диспозитивності, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання на підставі наявних доказів.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали провадження за клопотанням, приходить до наступного висновку.
З матеріалів клопотання вбачається, що Генеральною прокуратурою України здійснюється процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні №0001244 від 22.05.2018 за підозрою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , займаючи посаду заступника начальника ГУ ДФС у Сумській області, будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, 20 червня 2018 року, приблизно о 11 год. 30 хв., діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, створюючи умови за яких фізична особа-підприємець ОСОБА_7 вимушений був погодитися на надання неправомірної вимоги службовій особі, яка займає відповідальне становище, з метою особистого неправомірного збагачення, одержав від фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 неправомірну вигоду в розмірі 60 тис. грн. за вчинення в інтересах останнього дій, а саме за зменшення в акті перевірки сум донарахування начебто несплачених ним податків та зборів, а також штрафних санкцій з 1 млн. 300 тис. грн. до 25 тис. грн.
20.06.2018 безпосередньо після вчинення тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, у порядку, передбаченому ст. 208 КПК України, затримано ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

21.06.2018 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

20.06.2018 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва проведено обшук в житлі ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого виявлено матеріальні цінності, належні підозрюваному ОСОБА_4 , а саме: грошові кошти в сумі 21 800,00 грн.; три картки на пальне марки А-92 АЗС «WOG» на загальну кількість пального 50 літрів; сімдесят карток на пальне марки А-92 АЗС «АВІАС» на загальну кількість пального 720 літрів; сім карток на пальне марки А-95 АЗС «АВІАС» на загальну кількість пального 110 літрів.

Ухвалою слідчого судді, на підставі якої проводився зазначений обшук, не було прямо надано дозвіл на вилучення вищеперерахованих матеріальних цінностей.

Прокурор вказує, що є необхідність в накладенні арешту на зазначене майно з метою забезпечення виконання вироку суду в частину конфіскації майна ОСОБА_4 , у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
Згідно ч. 7 ст. 236 КПК України вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Статтею 170 КПК України, передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою конфіскації майна як виду покарання.

Згідно ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання їх зникнення, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Разом з тим, вилучене під час обшуку майно співвідноситься із обставинами кримінального провадження, а тому є передбачені кримінальним процесуальним законом підстави для арешту вилученого майна.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність накладення арешту на нерухоме майно з метою забезпечення цілей кримінального провадження.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 107, 131, 132, 170173, 309 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :

Клопотання сторони кримінального провадження №0001244 від 22.05.2018 року прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу процесуального керівництва та підтримання державного обвинувачення управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 а про арешт майна - задовольнити.
Накласти арешт у кримінальному провадженні № 0001244 на майно, вилучене 20.06.2018 під час проведення на підставі ухвали слідчого судді обшуку в житлі ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною відчуження, розпорядження та користування даним майном, а саме на:
- грошові кошти в сумі 21 800,00 (двадцять одна тисяча вісімсот) грн.;

- три картки на пальне марки А-92 АЗС «WOG» на загальну кількість пального 50 літрів;

- сімдесят карток на пальне марки А-92 АЗС «АВІАС» на загальну кількість пального 720 літрів;

- сім карток на пальне марки А-95 АЗС «АВІАС» на загальну кількість пального 110 літрів.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1