Дата документу Справа № 335/4151/18
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-сс/778/619/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний номер 335/4151/18 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку матеріали провадження за скаргою ОСОБА_7 на невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11 квітня 2018 року, якою

повернуто скаргу ОСОБА_7 на бездіяльність прокурора, яка полягає у по невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Згідно зі змістом ухвали, 11.04.2018 року до суду надійшла скарга ОСОБА_7 на бездіяльність прокурора, яка полягає у по невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Повертаючи скаргу слідчий суддя зазначив, що зі скарги вбачається, що заявник оскаржує бездіяльність прокурора прокуратури Запорізької області щодо невнесення відомостей до ЄРДР на підставі заяви від 27.09.2017 року, яку він направляв до прокуратури Запорізької області, про вчинення кримінального правопорушення за ч.1 ст.366 КК України. зі змісту скарги вбачається, що заявнику було відомо, що вказана заява від 27.09.2017 року була направлена за належністю на адресу Запорізької місцевої прокуратури №1 для розгляду. Після цього 17.10.2017 року заявник звернувся до Запорізької місцевої прокуратури №1 та 25.10.2017 року отримав відповідь про те, що відомості на підставі заяви, внесені до ЄРДР.

Бездіяльність щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР згідно заяви від 27.09.2017 року, розпочалась після спливу 24 годин, які обчислюються з дня отримання в Прокуратурі Запорізької області відповідної заяви. Згідно поданої скарги, про невнесення відомостей в ЄРДР уповноваженими особами прокуратури Запорізької області заявник дізнався не пізніше жовтня 2017 року, про що свідчить зміст заяви.

До суду скарга, датована 10.04.2018 року, надійшла 11 квітня 2018 року, тобто після перебігу визначеного законом 10-денного терміну на оскарження бездіяльності слідчого, прокурора оскільки строк на оскарження бездіяльності обраховується після спливу 24 годин з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності.

Будь-яких доказів на підтвердження обставин наявності перешкод для звернення до суду з метою реалізації права на оскарження у термін, визначений кримінальним процесуальним законодавством, у скарзі не вказано.

Крім того, заявником клопотання про поновлення строку для звернення до суду зі скаргою не подавалося і тому по суті не розглядалося, тому відповідно до положень ч.2 ст.304 КПК України скарга ОСОБА_7 підлягала поверненню.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 , вказує, що оскаржувану ухвалу слідчого судді від 11.04.2018 року він отримав лише 21.05.2018 року.

Вказану ухвалу слідчого судді від 11.04.2018 року апелянт вважає необґрунтованою та незаконною, такою, що підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду у суді першої інстанції.

Слідчим суддею при постановленні оскаржуваної ухвали 11.04.2018 року були порушені принципи верховенства права, законності, рівності перед законом та судом, забезпечення права на захист судом його законних прав, доступу до правосуддя, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів та в доведенні їх переконливості. Крім того, апелянт вважає, що його доводи, викладені в скарзі, слідчим суддею не перевірялись та його не було викликано в судове засідання.

На підставі викладеного апелянт просить скасувати ухвалу слідчого судді та направити справу до суду першої інстанції для розгляду по суті.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про сутність судового рішення та доводи апеляційної скарги; прокурора, який вважав ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст.6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання (рішення «Голдер проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1975 року). Під такими законними обмеженнями ЄСПЛ розглядає, окрім іншого, передбачені законом строки давності. Зокрема це стосується питання Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (рішення у справі «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам ІІ проти Німеччини» від 12 липня 2001 року).

Як правильно було зазначено в ухвалі слідчого судді, відповідно до ч.1 ст.304 КПК України скарги на бездіяльність прокурора, передбаченої ч.1 ст.303 КПК України подаються протягом десяти днів з моменту вчинення такої бездіяльності. З урахуванням прецедентної практики ЄСПЛ можна вважати також правильним обчислення строку на оскарження такого роду бездіяльності з моменту коли особа дізналася про неї (бездіяльність) допущення.

З матеріалів провадження випливало, що заява до прокуратури Запорізької області про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 подана у вересні 2017 року. Останній станом на жовтень 2017 року, був обізнаний про те, що вказана заява була направлена за належністю до прокуратури нижчого рівня. Зі скаргою в порядку ст.303 КПК України ОСОБА_7 до слідчого судді звернувся лише у квітні 2018 року і клопотання про поновлення строку на оскарження не подавав.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 так само не зазначає про причини пропуску ним строку на оскарження, а ставить питання, які могли бути вирішені при розгляді скарги на бездіяльність прокурора по суті.

З огляду на вищевказані обставини, колегія суддів вважає правильними висновки слідчого судді про необхідність повернення скарги ОСОБА_7 на підставі п.3 ч.2 ст.304 КПК України.

Посилання апелянта на порушення слідчим суддею ч.3 ст.306 КПК України є безпідставними, адже положення вказаної норми процесуального закону стосується розгляду скарги по суті. Цьому розгляду передує стадія відкриття провадження, на якій присутність скаржника не є обов`язковою. У вказаному випадку рішення про повернення приймалося саме на стадії відкриття провадження тому права скаржника порушені не були.

Відтак на переконання колегії суддів доводи апелянта правильність висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11 квітня 2018 року, якою повернуто скаргу ОСОБА_7 на бездіяльність прокурора, яка полягає у по невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4