Справа № 418/124/17
Провадження № 11-кп/782/143/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 травня 2018 року м. Сєвєродонецьк

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Луганської області в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю:

секретаря судового засідання: ОСОБА_4

прокурора: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Луганської області в місті Сєвєродонецьку Луганської області кримінальне провадження № 000015 від 24.01.2017 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Міловського районного суду Луганської області від 28.02.2018 року яким,-

ОСОБА_6 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Великоцьк Міловського району Луганської області, не працюючого, раніше судимого: 29.04.2009 року Міловським районним судом Луганської області за ч.1 ст. 296 КК України до покарання у вигляді арешту на строк 30 днів; 05.08.2013 року Міловським районним судом Луганської області за ч.1 ст.309 КК України до покарання у вигляді штрафу 850 гривень; 17.02.2014року Міловським районним судом Луганської області за ч.2 ст.296 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки, із застосуванням ст.75 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим строком 3 роки, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,-

визнано винним:

- за ч. 1 ст. 309 КК України та призначено йому покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.

- за ч. 1 ст. 164 КК України та призначено йому покарання у вигляді 120 годин громадських робіт.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначено ОСОБА_6 шляхом повного складання громадських робіт у 15 днів позбавлення волі, покарання у вигляді 1 (одного) року 15 (п`ятнадцять) днів позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання за цим вироком частково приєднано не відбута частина покарання за вироком Міловського районного суду Луганської області від 17.02.2014 року та остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у вигляді 4 (чотирьох) років та 15 (п`ятнадцяти) днів позбавлення волі.

Запобіжний захід не обирався.

Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

Також з ОСОБА_6 стягнуто на користь держави судові витрати за проведення експертиз по справі у розмірі 660 (шістсот шістдесят) гривень 30 копійок.

ВСТАНОВИЛА:
З змісту оскаржуваного вироку суду першої інстанції вбачається, що наприкінці літа 2016 року, в день, більш точної дати та часу не встановлено, обвинувачений ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись на відкритій ділянці місцевості поруч з чотирьох поверховим багатоквартирним будинком (гуртожитком) в с. Травневе Міловського району Луганської області, знайшов рослини дикорослої коноплі. У обвинуваченого ОСОБА_6 , який достовірно знав, що конопля є наркотичним засобом, виник злочинний умисел, спрямований на придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів. Приводячи свій злочинний умисел у виконання, діючи умисно, протиправно, обвинувачений ОСОБА_6 нарвав у поліетиленовий пакет сухе листя з рослин коноплі, після чого приніс їх додому за адресою: АДРЕСА_2 . Сухе листя з рослин конопель обвинувачений ОСОБА_6 подрібнив руками, склав у поліетиленовий пакет та залишив зберігати у кімнаті будинку, на підлозі, за диваном. Рослини конопель ОСОБА_6 зберігав для власного вживання, без мети збуту.

24.01.2017 року , під час проведення обшуку за місцем мешкання обвинуваченого ОСОБА_6 , на території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , в кімнаті, на підлозі, за диваном було виявлено та вилучено: поліетиленовий прозорий пакет з сухою на дотик речовиною, рослинного походження яка згідно з висновком експерта № 19/113/8-2/117е від 07.02.2017 є особливо-небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, - канабісом. Маса канабісу у перерахунку на суху речовину 7,4 грама.

З огляду на викладене, суд встановив, що орган досудового розслідування вірно дійшов до висновку, що своїми умисними протиправними діями обвинувачений ОСОБА_6 придбав, виготовив та зберігав, без мети збуту, особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - каннабіс, загальною вагою 7,4 грама, тобто вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України.

Також було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 згідно судового наказу № 2/418/78/13 виданий Міловським районним судом Луганської області 27.05.2013 р. зобов`язаний виплачувати на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини заробітної плати щомісячно, але не менш 30 % прожиткового мінімуму встановленого на Україні для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття починаючи з 12.04.2013 року.

Незважаючи на покладене судом зобов`язання, обвинувачений ОСОБА_6 маючи умисел направлений на злісне ухилення від сплати аліментів, починаючи з 12.04.2013 року, маючи можливість сплачувати аліменти, ухилявся від добровільної їх виплати, в утриманні дитини матеріально не допомагав, за допомогою працевлаштування до районного центру зайнятості населення не звертався, на облік, як безробітний не ставав та не вживав ніяких заходів для погашення заборгованості.

Обвинувачений ОСОБА_6 знаючи про можливість бути притягнутим до кримінальної відповідальності за злісне ухилення від сплати аліментів на користь ОСОБА_7 , систематично і наполегливо продовжував ухилятись від виконання свого обов`язку по виплаті коштів на утримання неповнолітньої дитини, тобто злісно ухилявся від сплати аліментів, що призвело до виникнення заборгованості із сплати таких коштів у розмірі, що сукупно складають сум виплат більш ніж за три місяці відповідних платежів.

Так, починаючи з 12.04.2013 року протягом року, обвинувачений ОСОБА_6 сплатив аліменти лише три рази: два рази по 120 грн., та один раз 1000 грн. Станом на 01.01.2014 року заборгованість по виплаті аліментів склала 6409 грн. 25 коп.

В період з 01.01.2014 року по 01.10.2017 року обвинувачений ОСОБА_6 аліменти взагалі не сплачував. Станом на 01.10.2017 року заборгованість по виплаті аліментів склала 53129 грн. 30 коп.

Таким чином, у період з 01.01.2014 року по 01.10.2017 року своїми умисними протиправними діями, направленими на злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання неповнолітнього сина станом на 01.10.2017 року обвинувачений ОСОБА_6 допустив заборгованість по виплаті аліментів на користь ОСОБА_7 на загальну суму 53129 грн. 30 коп.

Не погодившись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Міловського районного суду від 28.02.2018 року відносно нього скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції. Акцентує увагу на тому, що не скоював ті злочини, за які був засуджений, суд першої інстанції розглянув справу не дослідивши всіх обставин та не заслухавши його свідчень та пояснень.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора, який заперечував проти доводів апеляційної скарги, та просив залишити її без задоволення, а вирок суду без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, провівши судові дебати, колегія суддів дійшла до наступного.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення має бути законним та обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення , ухвалене компетентнім судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд першої інстанції вищевказані вимоги закону виконав належним чином.

Відповідно до ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених в судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність

З змісту оскаржуваного вироку вбачається, що висновки суду першої інстанції про доведеність винності обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме: протоколом обшуку від 24.01.2017 року (а.с. 191-194), санкціонованого ухвалою слідчого судді № 418/7/17-к провадження № 1-кс/418/8/2017 (а.с. 190), під час якого у домоволодінні за місцем мешкання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_2 , було виявлено та вилучено особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонений, канабіс; висновком експерта від 07.02.2017 року № 19/113/8-2/117е,згідно якого речовина в пакеті № 3522019 є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонений, канабісом. Маса канабісу у перерахунку на суху речовину складає 7,4 грама (а.с. 204-208); постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 08.02.2017 року (а.с. 203); протоколом проведення слідчого експерименту від 15.02.2017 року, згідно якого обвинувачений ОСОБА_6 вказав на місце придбання наркотичних засобів, а саме: на відкритій ділянці місцевості поруч з чотирьох поверховим багатоквартирним будинком (гуртожитком) в с. Травневе Міловського району Луганської області. При цьому, зауважень від підозрюваного вказаний протокол не містить (а.с. 201-213); довідкою ВК Великоцької сільської ради № 1244 від 13.12.2016 року, згідно якої ОСОБА_6 проживає у АДРЕСА_2 , показами свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які були допитані в суді першої інстанції у встановленому законом порядку.

Будучи допитаним у суді першої інстанції ОСОБА_6 вину в інкримінованому злочині, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України не визнав, та стверджував ,що наркотичні засоби, які були вилучені під час обшуку не його і їх йому підкинули працівники поліції.

Суд першої інстанції дав оцінку поясненням обвинуваченого та свідків ОСОБА_9 і ОСОБА_10 .

Судом першої інстанції вірно зазначено і суд апеляційної інстанції погоджується з тим, що невизнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_6 суд розцінює, як спосіб захисту та спробу уникнути покарання. Посилання обвинуваченого на ту обставину, що виявлені та вилучені під час обшуку наркотичні засоби були підкинуті працівниками поліції судом оцінено критично, оскільки зазначене спростовується показаннями, допитаних у судовому засіданні свідків.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що вина ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України повністю доведена безпосередньо дослідженими та оціненими судом першої інстанції окремо та у їх сукупності такими доказами: показаннями потерпілої та обвинуваченого та підтверджується матеріалами судового провадження, а саме: рішенням Міловського районного суду Луганської області від 29.03.2013 року у справі № 418/115/13-ц (а.с. 167), згідно якого обвинувачений зобов`язаний виплачувати на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини заробітної плати щомісячно, але не менш 30 % прожиткового мінімуму встановленого на Україні для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття починаючи з 12.04.2013 року; довідкою-розрахунком від 25.10.2017 року, затвердженої В.о. начальника Луганського МВ ДВС ОСОБА_11 . Уваровою, складеною старшим державним виконавцем ОСОБА_12 , згідно якої заборгованість за період з 12.04.2013 року по 27.09.2017 року становить 54 360,30 грн.

Вину в інкримінованому правопорушенні, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України ОСОБА_6 в суді першої інстанції визнав повністю та щиро розкаявся.

Таким чином, умисні дії ОСОБА_6 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 164 КК України та за ч. 1 ст. 309 КК України.

Висновки суду про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 повністю підтверджується дослідженими доказами по справі - є обґрунтованими та відповідають фактичним обставинам справи.

Правових підстав для скасування вироку суду першої інстанції колегія суддів не вбачає. Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не встановлено.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 є не обґрунтованими та не підкріплюється жодним доказом. Посилання обвинуваченого на те, що він не скоював правопорушення, за які він був визнаний винним, а суд першої інстанції не заслухав його пояснення та свідчення, колегія суддів оцінює критично та розцінює як спробу обвинуваченого ОСОБА_6 уникнути покарання.

У зв`язку з чим, апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного,керуючись ст.ст. 404,405, 407,409,419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду, -

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а вирок Міловського районного суду Луганської області від 28.02.2018 року щодо ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 164 КК України - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з моменту її ухвалення безпосередньо до суду касаційної інстанції, а засудженим в той же строк та таким же способом з моменту отримання копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3