Апеляційний суд Рівненської області
______________________________________________________________
У Х В А Л А

16 травня 2018 року м.Рівне

Суддя-доповідач судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області ОСОБА_1 , у ході вирішення питання щодо відкриття апеляційного провадження за скаргою обвинуваченого ОСОБА_2 та його захисника адвоката ОСОБА_3 на вирок Демидівського районного суду Рівненської області від 19 березня 2018 року у кримінальному провадженні №0000113 відносно ОСОБА_2 та неповнолітнього ОСОБА_4 за ч.2 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Згідно оскаржуваного вироку,

- ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки. На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань за вироком Здолбунівського районного суду Рівненської області від 25 вересня 2017 року, остаточно призначено ОСОБА_2 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. На підставі ч.5 ст. 72 КК України, зарахувано ОСОБА_2 у строк відбуття покарання у виді позбавлення волі строк його попереднього ув`язнення, який враховано вироком Здолбунівського районного суду Рівненської області від 25 вересня 2017 року, з 03 серпня 2016 року по 20 червня 2017 року із розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а з 21 червня 2017 року встановлено зараховувати строк попереднього ув`язнення у строк покарання з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. Початок строку відбуття покарання визначено рахувати з 21-ї год. 45 хв. 03 серпня 2016 року.

- неповнолітнього ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки. На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання за даним вироком більш суворим за вироком Демидівського районного суду Рівненської області від 12 січня 2018 року, остаточно призначено неповнолітньому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 3 (три) місяці. На підставі ч.5 ст.72 КК України, зарахувано ОСОБА_4 у строк відбуття призначеного цим вироком покарання у виді позбавлення волі, строк його попереднього ув`язнення з 04 травня 2017 року, який враховано вироком Демидівського районного суду Рівненської області від 12 січня 2018 року, із розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі до 20 червня 2017 року, а з 21 червня 2017 року в строк покарання встановлено зараховувати строк попереднього ув`язнення з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. Строк відбуття покарання ОСОБА_4 визначено обчислювати з часу його фактичного затримання, а саме - з 04 травня 2017 року.

Судом також було вирішено питання щодо речових доказів.

Не погодившись з вироком, обвинувачений ОСОБА_2 разом із захисником ОСОБА_3 подали на нього апеляційну скаргу до Апеляційного суду Рівненської області. В апеляційній скарзі просять вирок змінити в частині призначеного ОСОБА_2 покарання та призначити ОСОБА_2 за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 1 (один) місяць. Крім того, просять виключити з абз.3 резолютивної частини вироку вказівку суду про зарахування ОСОБА_2 з 21 червня 2017 року строку попереднього ув`язнення у строк відбування призначеного покарання з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Розглянувши апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_2 та його захисника адвоката ОСОБА_3 вважаю, що її зміст не відповідає вимогам ст.396 КПК України, а тому її слід залишити без руху, виходячи з наступного.

Зокрема, за вимогами ст.396 КПК України, в апеляційній скарзі має бути зазначено судове рішення, яке оскаржується, і назва суду, який його ухвалив; вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, та їх обгрунтування із зазначенням того, у тому полягає незаконність чи необгрунтованість судового рішення; клопотання про дослідження доказів тощо.

Санкція ч.2 ст.185 КК України встановлює відповідальність за вчинення крадіжки особою, тобто таємного викрадення чужого майна, вчиненого повторно або за попередньою змовою групою осіб, - у виді обмеження волі або позбавлення волі на строк до 5 (п`яти) років.

З вироку вбачається, що ОСОБА_2 за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України у рамках даного кримінального провадження, судом першої інстанції було призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки та, на підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю вироків, у відповідності до оскаржуваного вироку та вироку Здолбунівського районного суду Рівненської області від 25 вересня 2017 року відносно ОСОБА_2 , суд першої інстанції остаточно призначив ОСОБА_2 покарання - у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, застосувавши принцип часткового складання призначених покарань.

Частинами першою та четвертою ст.65 КК України встановлено, що суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, щопом`якшують та обтяжують покарання. Більш суворе покарання, ніж передбачене відповідними статтями Особливої частини цього Кодексу за вчинений злочин, може бути призначене за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків згідно зі статтями 70 та 71 цього Кодексу.

Згідно п.25 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року (зі змінами та доповненнями), Пленум ВСУ роз`яснив, що при застосуванні правил ст.71 КК України, судам належить враховувати, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком. Призначаючи покарання за кількома вироками, суд повинен визначити вид і розмір основного й додаткового покарань за знову вчинений злочин (злочини), а потім повністю або частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком із посиланням на ст.71 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі: 1) пом`якшення призначеного покарання, якшо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого; 2) зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення і застосування статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність про менш тяжке кримінальне правопорушення; 3) зменшення сум, які підлягають стягненню, або збільшення цих сум, якшо таке збільшення не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального правопорушення; 4) в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

Як убачається з висловленого адвокатом ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_2 прохання щодо призначення ОСОБА_2 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 1 (один) місяць у ході зміни вироку, воно не в повній мірі узгоджується з вимогами, як матеріального, так і процесуального закону.

Якщо розцінювати прохання обвинуваченого ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3 про призначення покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 1 (один) місяць, окремо за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України по даному кримінальному провадженню, то суд апеляційної інстанції, у даному випадку погіршить становище обвинуваченого за поданою апеляційною скаргою сторони захисту, що у розумінні положень ст.ст. 420, 421 КПК України є недопустимим та, такого роду скарги на вирок суду першої інстанції вправі подавати прокурор, потерпілий або його представник.

Крім того, суду апеляційної інстанції необхідно буде призначати покарання ОСОБА_2 за сукупністю вироків з урахуванням попереднього вироку Здолбунівського районного суду Рівненської області від 25 вересня 2017 року відносно ОСОБА_2 , відштовхуючись від призначеного, за їх проханням покарання за ч.2 ст.185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 1 (один) місяць, однак яке саме остаточне покарання ОСОБА_2 останній та захисник ОСОБА_3 вважають буде доцільно призначити обвинуваченому за сукупністю вироків та, у відповідності до якого принципу складання покарань, апелянти у скарзі не вказують.

У протилежному випадку, якщо вважати, що обвинувачений та захисник мають на увазі змінити вирок та призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 1 (один) місяць як остаточне, визначене за сукупністю вироків, то порядок призначення такого покарання ОСОБА_2 , як того вимагає закон та надані роз`яснення Пленумом ВСУ з даного приводу, обвинувачений та захисник ОСОБА_3 в апеляційній скарзі не навели.

Мотивувальна частина апеляційної скарги доводів, з яких суд апеляційної інстанції міг би встановити позицію обвинуваченого та захисника з приводу незаконності вироку в частині призначеного покарання ОСОБА_2 (як за вчинений злочин, так і за сукупністю вироків), не містить також.

Не зазначили обвинувачений та захисник ОСОБА_3 в апеляції також про те, яке рішення повинен ухвалити суд апеляційної інстанції, з приводу ухваленого вироку судом першої інстанції в іншій частині за результатами розгляду їх скарги.

Згідно ч.1 ст.399 КПК України, суддя-доповідач, встановивши, що апеляційну скаргу на вирок чи ухвалу суду першої інстанції подано без додержання вимог, передбачених ст.396 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги і встановлюється достатній строк для їх усунення, який не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала апеляційну скаргу.

Таким чином, обвинуваченому ОСОБА_2 та його захиснику - адвокату ОСОБА_3 необхідно належним чином проаналізувати оскаржуване судове рішення відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , узагальнити доводи уточненої апеляційної скарги та навести їх обгрунтування з посиланням на закон, для прийняття законного та обгрунтованого рішення судом апеляційної інстанції, за наявності підстав для зміни вироку в частині призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_2 ..

Виходячи з наведеного, керуючись ст.399 КПК України, суддя-доповідач,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_2 та його захисника адвоката ОСОБА_3 на вирок Демидівського районного суду Рівненської області від 19 березня 2018 року у кримінальному провадженні №0000113 відносно ОСОБА_2 та неповнолітнього ОСОБА_4 за ч.2 ст.185 КК України - залишити без руху.

Надати обвинуваченому ОСОБА_2 та захиснику ОСОБА_3 15 (п`ятнадцять) днів для усунення недоліків апеляційної скарги, який починає вираховуватись з дня отримання копії даної ухвали.

Копію цієї ухвали невідкладно надіслати на адресу захисника-адвоката ОСОБА_3 , що по вул.С.Бандери, 1, смт.Млинів, Рівненської обл., 35100.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач ОСОБА_1