Справа № 555/414/18
Номер провадження 1-кп/555/105/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2018 року

Березнівський районний суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

законного представника неповнолітнього обвинуваченого - ОСОБА_5

захисника - адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Березне кримінальне провадження №0000081 від 15.02.2018 року про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Мельниця Сарненського району Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не одруженого, раніше не судимого, учня Державного професійно-тенічного навчального закладу «Соснівський професійний ліцей»,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

14.02.2018 року приблизно о 19 годині 30 хвилин ОСОБА_8 , перебуваючи у кімнаті № НОМЕР_1 гуртожитку Державного професійно-технічного навчального закладу «Соснівський професійний ліцей», що розташований в смт.Соснове, вул.Жовтнева, 6а Березнівського району Рівненської області, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, користуючись відсутністю сторонніх осіб, шляхом вільного доступу таємно викрав належний ОСОБА_9 бувший у використані мобільний телефон марки «Huawei Y 5 II (CUN-U29)» ІМЕІ 1 НОМЕР_2 , ІМЕІ 2 НОМЕР_3 , вартістю 2100,00 грн., в якому містилася сім-карта оператора мобільного зв`язку «Київстар», вартістю 25,00 грн., що знаходився на ліжку ОСОБА_8 , чим спричинив потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 2125,00 гривень.

Допитаний як обвинувачений, ОСОБА_8 вину у вчиненні злочину визнав та дав показання про те, що 14.02.2018 року приблизно о 19 годині до нього у кімнату гуртожитку № НОМЕР_1 зайшов його одногрупник ОСОБА_9 з власним мобільним телефоном «Huawei Y 5 II (CUN-U29)». Через деякий час ОСОБА_10 вийшов з кімнати, залишивши на ліжку свій телефон. Тоді він вирішив його викрасти, а тому, коли потерпілий повернувся у пошуках телефону, сказав, що не знає, де він. Телефон відвіз додому та віддавбатьку у користування, повідомивши, що знайшов. У вчиненому злочині щиро розкаявся, телефон потерпілому повернув. Висловив осуд своєї поведінки.

Крім визнавальних показань обвинуваченого, його винність у вчиненні інкримінованого злочину підтверджується і іншими доказами, що були досліджені під час судового розгляду кримінального провадження.

Потерпілий ОСОБА_9 дав показання про те, що 14.02.2018 року приблизно о 19 годині прийшов до свого одногрупника ОСОБА_8 до кімнати гуртожитку №215, в руках тримав телефон, який потім залишив у кімнаті на ліжку та вийшов у справах, а коли повернувся, виявив, що телефон зник. Про вказану подію він повідомив працівників поліції. Телефон йому було повернуто, будь-яких претензій до обвинуваченого не має.

Законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 , який був допитаний як свідок, дав показання про те, що 16.02.2018 року його син ОСОБА_8 привіз йому телефон, повідомивши, що знайшов біля гуртожитку навчального закладу. У телефоні сім-картки не було, і деякий період часу він ним користувався. ОСОБА_4 вказав, що син у скоєному розкаюється, розуміє протиправність подібних дій, зробив для себе відповідні висновки.

Показання обвинуваченого та потерпілого співпадають з об`єктивними даними, що були здобуті під час огляду місця події кімнати № НОМЕР_1 в гуртожитку Державного професійно-технічного навчального закладу «Соснівський професійний ліцей», що розташований за адресою: смт.Соснове вул.Жовтнева,6а Березнівського району Рівненської області ( протокол огляду від 23.02.2018 року).

Згідно протоколу огляду від 20.02.2018 року було оглянуто мобільний телефон марки «Huawei Y 5 II (CUN-U29)». Вказаний телефон для огляду надав батько обвинуваченого ОСОБА_5 .

Відповідно до висновку товарознавчої експертизи від 26.02.2018 року середня ринкова вартість бувшого у використанні смартфона «Huawei Y 5 II (CUN-U29)» та картки мобільного оператора «Київстар» в задовільному, технічно справному стані, з врахуванням фізичного та функціонального зносу на момент вчинення злочину становила 2 125 грн.

Оцінивши зібрані по справі докази відповідно до положень ст.94 КПК України: кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення, суд приходить до висновку, що стороною обвинувачення доведено винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого злочину при викладених у вироку обставинах.

Злочинні дії ОСОБА_8 вірно кваліфіковані за ч.1 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Згідно ч.3 ст.12 КК України ОСОБА_4 вчини злочин середньої тяжкості.

Відповідно до ч.1 ст.66 КК України обставини, які пом`якшують покарання, - ще щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину у неповнолітньому віці, відшкодування заподіяних збитків.

Обставин, які обтяжують покарання відповідно до ст.67 КК України, - не встановлено.

Із медичних довідок Костопільської ЦРЛ №27 від 22.02.2018 року та №26 від 22.02.2018 року вбачається, що обвинувачений ОСОБА_8 на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Відповідно до характеристики за місцем проживання та навчання ОСОБА_4 характеризується позитивно, як спокійний, врівноважений, доброзичливий, трудолюбивий, допомагає батькам у веденні підсобного господарства, не схильний до шкідливих звичок.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №2 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» зазначено, що в кожному випадку вирішення питання про відповідальність неповнолітнього за злочин невеликої або середньої тяжкості необхідно обговорити можливість застосування до нього примусових заходів виховного характеру замість кримінального покарання.

Згідно положень ст.105 КК України, неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання. У цьому випадку до неповнолітнього судом застосовуються один або декілька заходів виховного характеру, зазначених в ч.2 ст.105 КК України.

Захисник неповнолітнього обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 висловив думку, щодо доцільності звільнення обвинуваченого від покарання та застосування до нього заходу виховного характеру у вигляді застереження, покликаючись на те, що ОСОБА_8 вперше вчинив злочин невеликої тяжкості, щиро розкаявся, потерпілому відшкодовано заподіяні збитки, за місцем проживання та навчання особа характеризується виключно позитивно.

Обвинувачений та законний представник неповнолітнього обвинуваченого підтримали позицію захисника.

Прокурор не заперечив щодо звільнення ОСОБА_8 від покарання та призначення йому примусового заходу виховного характеру, вказуючи на встановлення в судовому засіданні обставин, визначених ст.105 КК України.

Згідно досудової доповіді Костопільського районного сектору з питань пробації ОСОБА_11 повністю визнає свою провину у скоєному, визначає чіткі підстави, щоб уникати правопорушень в майбутньому. Позитивним є те, що неповнолітній відповідально ставиться до навчання та має за мету працевлаштування у майбутньому, конструктивно реагує на зауваження та оцінку його вчинків. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як низький. Виправлення підлітка можливе без ізоляції від суспільства.

Приймаючи до уваги, що злочин, вчинений ОСОБА_8 є злочином середньої тяжкості, вчиненим ним у неповнолітньому віці та вперше, щире розкаяння обвинуваченого, відшкодування заподіяних збитків, позитивні характеристики за місцем проживання та навчання, висновок органу пробації про можливість виправлення обвинуваченого без обмеження або позбавлення волі на певний строк, суд приходить до висновку, що обвинувачений на час постановлення вироку не потребує застосування покарання та його можливо відповідно до ст.105 КК України звільнити від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру.

Вирішуючи питання про те, який саме примусовий захід виховного характеру, перелік яких визначений ч.2 ст.105 КК України, буде найбільш ефективним та забезпечить позитивний виховний вплив, суд, з урахуванням вищезазначених відомостей про особу обвинуваченого, вважає необхідним застосувати до ОСОБА_8 примусовий захід виховного характеру - застереження.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до положень ст.100 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 370,373,374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

На підставі ч.1 ст.105 КК України звільнити ОСОБА_7 від покарання із застосуванням примусового заходу виховного характеру у виді застереження.

Речовий доказ: мобільний телефон марки «Huawei Y 5 II (CUN-U29)» - залишити в користуванні власника ОСОБА_9 .

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1