Справа № 128/2864/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2018 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2

та учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 21.09.2017 року за № 0001061 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянин України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, офіційно непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що 03 серпня 2017 року в обідню пору, знаходячись на території незавершеного будівництва у приміщенні новобудови по АДРЕСА_2 , де ОСОБА_4 працював в якості підсобника та мав до вищевказаного приміщення вільний доступ, маючи умисел направлений на незаконне заволодіння чужим майном, таємно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій та настання суспільно-небезпечних наслідків, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, із кишені штанів, які знаходились на табуреті в кімнаті на першому поверсі, вчинив крадіжку мобільного телефону марки Lenovo S 820 ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , вартість якого згідно висновку експерта № 1027 від 28.09.2017 року становить 1533,33 гривень, та який належить ОСОБА_5 .
Після чого, ОСОБА_4 , не здійснивши жодних заходів, спрямованих на повернення майна законному власнику, разом із викраденим телефоном залишив місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим на власний розсуд, завдавши потерпілому матеріальної шкоди на вище вказану суму.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому злочині визнав та показав, що 03.09.2017 року він працював на території незавершеного будівництва по АДРЕСА_2 . На будівництві він працював в якості підсобника і мав вільний доступ до приміщень будинку, разом з ним працювали і інші робочі. В обідню пору він зайшов до будинку і побачив на стільці одяг незнайомої йому людини, в кишені якої знаходився мобільний телефон, він вирішив вчинити його крадіжку, з метою чого взяв мобільний телефон, поклавши його в до кишені, вийшов з будинку. В подальшому мобільний телефон здав в ломбард та отримав 500 чи 600 грн.. Про скоєне жалкує, просить застосувати до нього амністію, в зв`язку з наявністю малолітньої дитини.

За згодою обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ст.349 ч.3 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів зібраних в ході досудового розслідування, стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, крім даних, що характеризують особу обвинуваченого, і при цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, у суду немає сумніву у добровільності його позиції, а також роз`яснено, що в такому випадку обвинувачений буде позбавлений можливості оспорювати дані фактичні обставини в апеляційному порядку.

Відповідно до вимог закону судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфікуються за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Згідно ст.337 КПК України суд діє в межах висунутого обвинувачення.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, обставини його вчинення, ту обставину, що за місцем проживання обвинуваченого скарг від сусідів на його поведінку не поступало, проживає з батьками, зарекомендував себе хорошим сином, в побуті допомагає, наркотичні засоби не вживає, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щиро розкаявся у скоєному, злочин скоїв вперше, активно сприяв у розкритті злочину. Потерпілий претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має, при обранні міри покарання останньому покладався на розсуд суду.

Обставини, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відсутні.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлявся.

Відповідно до ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

Згідно висновку органу пробації Центрально-західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації МЮУ Вінницького МВзПП беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також низьку ймовірність вчинення повторного правопорушення, органі пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства ( у т.ч. окремих осіб).

При розгляді даного кримінального провадження суд керувався принципами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно статті 6 якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом; кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

При цьому суд також враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів.

З урахуванням всіх обставин вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , висновку органу пробаціїї, суд вважає, що ОСОБА_4 слід обрати покарання в межах санкції ч.1 ст.185 КК України, з врахуванням права на застосування акту амністії, що на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

Разом з цим, суд враховує, що 07 вересня 2017 року набрав чинності Закон України №1810-VIIІ від 22 грудня 2016 року «Про амністію у 2016 році».

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та цього Закону.

Згідно ст.1 п. «в» Закону України « Про амністію у 2016 році» звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: зокрема підлягають особи які не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей інвалідів та /або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Як встановлено судом, на утриманні у обвинуваченого ОСОБА_4 перебуває малолітній син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , де в графі « батьки» , батьком записаний ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серія НОМЕР_2 , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області 25.08.2010 року , а отже є суб`єктом застосування ст.1 п. «в» Закону України « Про амністію у 2016 році».

Підстав, які б унеможливлювали застосування положень Закону України "Про амністію у 2016 році" у відношенні обвинуваченої, визначених ст. 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні" та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом під час розгляду зазначеної справи не встановлено.

Враховуючи вимоги вищевказаних нормативних положень до ОСОБА_4 слід застосувати акт амністії звільнивши від призначеного покарання.

Крім того, з обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ч.2 ст.124 КПК України на користь держави підлягають до стягнення витрати на залучення експертів по даному кримінальному провадженню за проведення експертизи в сумі 395 грн. 48 коп., згідно наданої довідки про витрати на проведення експертизи в кримінальному провадженні.

Міра запобіжного заходу до вступу вироку в чинність не обирається.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України, скасувавши арешт, накладений на речовий доказ ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 28.09.2017 року.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -

У х в а л и в:
Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.

Звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, призначеного вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 11.07.2018 року на підставі ст. 1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року.

До вступу вироку в законну силу міра запобіжного заходу не обирається.

Стягнути з ОСОБА_4 витрати за проведення судової товарознавчої експертизи у сумі 395,48 грн. на користь держави.

Речовий доказ, а саме, мобільний телефон марки Lenovo S 820 ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , переданий на зберігання ОСОБА_5 повернути в повне розпорядження потерпілого.

Скасувати арешт, накладений на речовий доказ ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 28.09.2017 року.

На вирок суду може бути подана апеляція до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1