печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2018 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого військової прокуратури Київського гарнізону ОСОБА_4 від 16.02.2018 про часткову відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні №0000166 від 13.06.2016,-

В С Т А Н О В И В :

28.02.2018 в провадження суду надійшла вказана скарга в порядку ст.303 КПК України. Особа, яка подала скаргу, ОСОБА_3 , оскаржує постанову старшого слідчого військової прокуратури Київського гарнізону ОСОБА_4 від 16.02.2018 у кримінальному провадженні №0000166 від 13.06.2016 про часткову відмову у задоволенні клопотання про оголошення підозри службовим особам ГСУ СБ України, допиту їх як підозрюваних, звернення до суду з клопотанням про застосування запобіжних заходів. Вважає оскаржувану постанову незаконною та необгрунтованою.

Особа, яка подала скаргу ОСОБА_3 в судове засідання з розгляду скарги не з`явилася, про час та місце розгляду скарги повідомлялася належним чином, причини своєї неявки суду не повідомила.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Кримінальним-процесуальним кодексом України суд не наділений правом вживати заходи примусу у вигляді приводу для забезпечення участі заявника в судовому засіданні.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи, що ОСОБА_3 , про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, виходячи з принципу диспозитивності кримінального провадження, слідчим суддею визнано можливим розгляд скарги у відсутність особи, яка подала скаргу, ОСОБА_3 .

Слідчі Військової прокуратури Київського гарнізону ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив,

Дослідивши матеріали провадження, слідчий суддя на підставі ст.306 КПК України вважає можливим розгляд скарги у відсутність слідчого Військової прокуратури Київського гарнізону ОСОБА_4 , на підставі наявних в матеріалах скарги даних, які вважає достатніми для правильного вирішення скарги.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений законом строк.

Відповідно до п.7 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

Слідчим суддею встановлено, що військовою прокуратурою Київського гарнізону проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №№0000166 від 13.06.2016, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.382, ч.2 ст.364 КК України.

22.09.2017 ОСОБА_3 та ОСОБА_5 звернулись до військової прокуратури Київського гарнізону з клопотанням у вказаному кримінальному провадженні про оголошення підозри службовим особам Головного слідчого управління СБ України, допиту їх як підозрюваних, звернення до суду з клопотанням про застосування запобіжних заходів.

Постановою старшого слідчого військової прокуратури Київського гарнізону ОСОБА_4 від 16.02.2018 у кримінальному провадженні №0000166 від 13.06.2016 частково відмовлено в задоволенні клопотання в частині оголошення підозри службовим особам Головного слідчого управління СБ України, допиту їх як підозрюваних, звернення до суду з клопотанням про застосування запобіжних заходів з наступних підстав.

Під час досудового розслідування не встановлено даних, які б свідчили про прагнення службових осіб СБ України шляхом зловживання своїм службовим становищем одержати матеріальні блага для себе чи інших осіб, одержати або зберегти певні майнові права, уникнути матеріальних витрат, досягти іншої матеріальної вигоди. Також, відсутнє і прагнення шляхом використання службового становища здобути різноматнітні вигоди нематеріального характеру (просунутися за службою, одержати нагороду, уникнути відповідальності за недоліки у роботі тощо), що могли б бути обумовлені такими спонуканнями, як кар`єризм, протекціонізм, помста, заздрість, пихатість тощо. Крім цього, не встановлено і інтереси третіх осіб, що полягали б, наприклад, у прагненні догодити начальству, надати переваги пільги та привілеї або звільнити від обов`язків родичів, членів сім`ї, знайомих та інших осіб.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Відповідно до ч.5 ст.40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Відповідно до ч.1 ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Виходячи з змісту п.2 ч.5 ст.110, ч.2 ст.220 КПК України постанова слідчого про відмову в задоволенні клопотання повинна бути вмотивована та обґрунтована, з зазначенням змісту обставин, які є підставами для її прийняття, мотивів її прийняття, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Як вбачається з оскаржуваної постанови про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_3 від 22.09.2017, рішення слідчого про відмову у задоволенні клопотання, належним чином обґрунтоване та вмотивоване.

Таким чином, доводи скарги не знайшли свого підтвердження, а тому скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст.3, 220, 224, 303, 305, 306, 307,309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги ОСОБА_3 ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого військової прокуратури Київського гарнізону ОСОБА_4 від 16.02.2018 про часткову відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні №0000166 від 13.06.2016- відмовити.

Ухвала слідчого судді не може бути оскаржена і набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1