Справа № 591/4367/18
Провадження № 1-кс/591/3433/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2018 року м. Суми

Слідчий суддя Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 про арешт майна,

в с т а н о в и в:

Старший слідчий звернувся до слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми з клопотанням, узгодженим з прокурором, про арешт майна, яке мотивував тим, що у провадженні СУ ГУНП в Сумській області перебуває кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України.

03.08.2018 під час проведення обшуку автомобіля «Honda», виявлено та вилучено речі та документи зазначені у клопотанні. З метою збереження речових доказів та відшкодування шкоди, завданої в наслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, слідчий просить накласти арешт на вказані предмети та документи.

Слідчий подав заяву про розгляд справи у його відсутність, просив задовольнити клопотання.

Захисник подав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Слідчий суддя, дослідивши подані докази, вважає, що клопотання про арешт майна не підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні слідчого управління ГУНП в Сумській області знаходиться кримінальне провадження № 0000160 від 04.07.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України.

Як вбачається з положень ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч.2 вказаної статті, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При цьому, ч.3 ст.170 КПК України, встановлено, що у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи виключно за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 («Речові докази») цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч.1 ст.173 КПК України, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим ч.1 ст.170 цього Кодексу, а згідно ч.2 цієї статті при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати, крім іншого: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Разом з тим, в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які докази того, що відносно вилученого майна існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що вони є доказом злочину, тобто були знаряддям чи предметом вчинення якихось протиправних і кримінально-караних дій, направлених на вчинення дій, передбачених диспозиціями ч.2 ст.321-1, ч.3 ст.191, ст.227 і ч.1 ст.320 КК України, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Всупереч ч.2 ст.173 КПК України слідчим не було враховано і розумність та співрозмірність обмеження права власності та наслідки арешту майна, що фактично може призвести до повного зупинення підприємницької діяльності, що у свою чергу може суттєво негативно позначитися на інтересах даного підприємства.

Тому правові підстави для накладення арешту відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-171 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

В задоволенні клопотання старшого слідчого СУ Головного управління Національної поліції в Сумській області ОСОБА_3 відмовити за необгрунтованістю.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Сумської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, або якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1