АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/765/18 Справа № 183/3102/18 Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2018 року м .Дніпро

Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді -доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою прокурора Новомосковської місцевої прокуратури на ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 травня 2018 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту по кримінальному провадженню № 0001011 відносно

ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м.Новомосковськ
Дніпропетровської області, який зареєстрований та проживає
за адресою:
АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги посилається на те, що слідчим суддею не з`ясовано кримінальну репутацію підозрюваного, матеріальний стан останнього, відсутність стійких соціальних зв`язків. Вказує на те, що слідчим суддею не взято до уваги той факт, що підозрюваний ОСОБА_6 ніде не працює, тобто не має засобів для існування, що також свідчить про можливість вчинення кримінальних правопорушень. Зазначає, що підозра ОСОБА_6 ґрунтується на показаннях потерпілої, а отже, перебуваючи на волі, з метою уникнення від покарання за вчинення тяжкого злочину, може вмовлянням, погрозами чи іншим способом незаконно впливати на свідків. Також слідчим суддею не враховано існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, який відноситься до категорії тяжкого, а тому, усвідомлюючи можливість застосування до нього у випадку визнання судом винним реальної міри покарання у вигляді позбавлення волі, перебуваючи на волі, матиме реальну можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання за вчинення злочину.

Ухвалою слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 травня 2018 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 28 липня 2018 року з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.
Слідчий суддя зазначив, що не встановлено наявність ризиків, передбачених п.1, п.3 ч.1 ст.177 КПК України, на який слідчий посилається у клопотанні, оскільки вони нічим об`єктивно не доведені і є припущенням слідчого без належного підтвердження доказами наявності таких ризиків.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який просив задовольнити вимоги апеляційної скарги, пояснення захисника та підозрюваного, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, просили ухвалу слідчого судді залишити без зміни, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст.177 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На думку колегії суддів, при обранні запобіжного заходу ОСОБА_9 ці вимоги закону були дотримані не у повному обсязі, внаслідок чого слідчий суддя прийшов до помилкового висновку про можливість застосування до ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, яке підлягає скасуванню з постановленням судом апеляційної інстанції свого рішення та задоволенню клопотання слідчого.

Як слідує з клопотання та наданих до нього матеріалів, досліджених в суді першої інстанції та перевірених в суді апеляційної інстанції, відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.186 КК України, були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001011 від 29 травня 2018 року.

29 травня 2018 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, а саме, відкритому викраденні чужого майна.

З наданих матеріалів слідує, що обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами: заявою потерпілої ОСОБА_10 від 29 травня 2018 року; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_10 від 29 травня 2018 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 29 травня 2018 року; протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками від 29 травня 2018 року з потерпілою ОСОБА_10 .

При цьому враховується, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30 серпня 1998 року у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Дослідивши матеріали клопотання та додані до нього матеріали, вислухавши доводи учасників судового провадження, слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, прийшов до помилкового висновку про необхідність відмови у його задоволенні через недоведеність прокурором того факту, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

Колегія суддів вважає, що матеріалами провадження підтверджено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, які підозрюваний ОСОБА_6 може здійснити, зважаючи в тому числі і на тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні за ч.2 ст.186 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі та усвідомлюючи відповідальність, яка загрожує йому у разі доведеності провини, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.
Про наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, свідчить те, що підозрюваний ОСОБА_6 раніше судимий вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 листопада 2017 року за ч.2 ст.185 КК України та в період іспитового строку знову вчинив тяжке кримінальне правопорушення, а отже може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідчим суддею при обранні запобіжного заходу не було враховано всіх обставин, як того вимагає ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», апеляційний суд вважає виправданим необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення визначених вище ризиків, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону і правовими позиціями ЄСПЛ.

При цьому апеляційний суд вважає за необхідне скористатися правом, визначеним у ч. 4 ст. 183 КПК України, та визначати заставу у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 105720,00 грн.
Підсумовуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді на підставі п.2 ч. 3 ст. 407, п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України - скасуванню з постановленням нової ухвали Апеляційного суду, якою слід задовольнити клопотання слідчого та застосувати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 28 липня 2018 року.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора Новомосковської місцевої прокуратури задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 травня 2018 року про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_6 скасувати.

Постановити нову ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області, якою клопотання слідчого Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 задовольнити.
Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 28 липня 2018 року, визначивши заставу у розмірі 105 720 грн.

У разі внесення застави у визначеному судом розмірі покласти на ОСОБА_6 , обов`язки, передбачені ст.194 КПК України, а саме: прибувати за кожною вимогою до слідчого, у провадженні якого буде знаходитись кримінальне провадження, прокурора чи суду в залежності від стадії кримінального провадження; не відлучатися із населеного пункту в якому він фактично мешкає без дозволу прокурора, слідчого чи суду; заборонити у будь-який спосіб спілкуватися із будь-яким учасником цього кримінального провадження, крім слідчого, прокурора та захисника; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, у разі невиконання обов`язків слідчим суддею, судом за клопотанням прокурора або за власною ініціативою суду буде вирішено питання про звернення застави в дохід держави.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді

______________ _________________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4