Справа № 576/217/18
В И Р О К 1-кп/576/97/18
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.06.18 Глухівський міськрайонний суд Сумської області в складі головуючого судді: ОСОБА_1 ,
з участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурорів: ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Глухові кримінальне провадження №0000647 справу про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Глухова, українця, громадянина України, освіта професійно-технічна, непрацюючого, не одруженого, раніше не судимого, проживаючого: АДРЕСА_1 ,

- у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.384 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Органами досудового розслідування підсудний ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що 12 травня 2015 року знаходячись в Глухівському відділі поліції ГУНП в Сумській області, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ч.1 ст.383 КК України за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, власноруч написав заяву про те, що 11 травня 2015 року біля продуктового магазину по вул.Терещенків в м.Глухові невідома особа спричинила йому тілесні ушкодження та відкрито заволоділа належним йому мобільним телефоном марки «Nokia 113». За заявою ОСОБА_5 слідчим відділом Глухівського ВП ГУ НП в Сумській області 13 травня 2015 року було розпочате досудове розслідування у кримінальному провадженні № 000520 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України. 01 жовтня 2015 року ОСОБА_5 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність згідно ч. 1 ст. 384 КК України за завідомо неправдиве показання, під час допиту його як потерпілого по вказаному вище кримінальному провадженню, надав слідчому Глухівського ВП ГУНП в Сумській області покази, що 11 травня 2015 року біля продуктового магазину по вул.Терещенків в м.Глухові громадянин ОСОБА_6 відкрито заволодів належним йому мобільним телефоном та побив його. Після цього, 04 червня 2016 року Глухівським відділом Шосткинської місцевої прокуратури було складено та направлено до Глухівського міськрайонного суду обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 186 та ч. 1 ст. 125 КК України, де потерпілим був визнаний ОСОБА_5 .

02 листопада 2016 року ОСОБА_5 , перебуваючи у процесуальному статусі потерпілого, під час слухання у Глухівському міськрайоному суді кримінальної справи про обвинувачення ОСОБА_6 за ч.1 ст.186 та ч. 1 ст. 125 КК України, будучи попередженим про кримінальну відповідальність згідно із ч. 1 ст. 384 КК України за завідомо неправдиве показання, надав суду завідомо неправдиві показання щодо обставин вчинення відкритого заволодіння належного йому мобільного телефона «Nokia-113» ОСОБА_6 , що мало місце 11.05.2015 біля продуктового магазину по вул. Терещенків в м. Глухові. А саме, в судовому засіданні ОСОБА_5 показав, що обвинувачений ОСОБА_6 не вихоплював у нього мобільний телефон, а цей телефон ОСОБА_6 взяв за його згодою, щоб подзвонити, після чого повернув телефон йому. При цьому ОСОБА_5 зазначив, що він сам міг загубити телефон, коли сідав на мотоцикл.

Таким чином, підсудний ОСОБА_5 надав суду завідомо неправдиві покази, внаслідок чого ОСОБА_6 був виправданий за висунутим обвинуваченням за ч. 1 ст. 186 КК України.

Такі дії підсудного ОСОБА_5 органом обвинувачення кваліфіковано за ч.1 ст. 384 КК України як завідомо неправдивоме показання потерпілого, надане в суді. Вивчивши матеріали справи, заслухавши покази підсудного, свідків, оцінивши інші докази з точки зору їх належності та допустимості, суд приходить до висновку про необхідність виправдання підсудного ОСОБА_5 у інкримінованому йому злочині з наступних підстав: Так, обвинувачуючи ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.384 КК України орган обвинувачування посилався на наступні докази:
На показання самого підсудного ОСОБА_5 , який в судовому засіданні свою вину у інкримінованому йому злочині визнав повністю та показав, що 11 травня 2015 року у вечірній час, біля продуктового магазину по вул.Терещенків в м.Глухові, громадянин ОСОБА_6 відкрито викрав у нього мобільний телефон марки «Nokia», вирвавши його з рук, після чого побив його. Про вчинені у відношенні нього злочини він звернувся із відповідною заявою до Глухівського відділу поліції. На початку жовтня 2015 року його викликав слідчий для допиту як потерпілого. Перед початком допиту слідчий попередив його про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання. Після цього він дав слідчому правдиві покази про те, що 11 травня 2015 року біля продуктового магазину по вул.Терещенків в м.Глухові його побив та пограбував ОСОБА_6 . Потім в Глухівському міськрайонному суді почала розглядатись кримінальна справа у відношенні ОСОБА_7 . Але перед судовим засіданням, коли його мали допитати як потерпілого, до нього підійшов один із захисників підсудного ОСОБА_6 та попросив змінити покази з тим, щоб ОСОБА_7 зміг уникнути кримінальної відповідальності за вчинені у відношенні нього злочини. Він погодився і під час слухання кримінальної справи у Глухівському міськрайоному суді, будучи попередженим перед початком допиту за завідомо неправдиве показання, надав суду неправдиві показання щодо обставин вчинення відносно нього грабежу. Зокрема, він розповів, що ОСОБА_6 не забирав у нього мобільний телефон силою, а він сам дав йому подзвонити, після чого ОСОБА_7 повернув йому телефон. Також він розповів суду, що міг сам загубити телефон, хоча це не відповідає дійсності. Насправді ж саме ОСОБА_6 побив його та забрав у нього телефон. На протоколи допиту потерпілого від 13 травня 2015 року та від 01 жовтня 2015 року із яких слідує, що будучи попередженим про кримінальну відповідальність згідно ч. 1 ст. 384 КК України за дачу неправдивих показів, ОСОБА_5 під час допиту його як потерпілого у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_6 за ч.1 ст.186 КК України, надав слідчому Глухівського ВП ГУНП в Сумській області покази, що 11 травня 2015 року біля продуктового магазину по вул.Терещенків в м.Глухові громадянин ОСОБА_6 відкрито викрав у нього мобільний телефон «Nokia 113», вихопивши його з рук. На протокол огляду предмету від 31 січня 2018 року із якого слідує, що під час прослуховування звукозапису судового засідання Глухівського міськрайонного суду по кримінальній справі про обвинувачення ОСОБА_6 за ч.1 ст.125 та ч.1 ст.186 КК України було встановлено, що 02 листопада 2016 року ОСОБА_5 , перебуваючи у процесуальному статусі потерпілого, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ч. 1 ст. 384 КК України за завідомо неправдиве показання, надав суду показання щодо обставин вчинення відкритого заволодіння належного йому мобільного телефона «Nokia-113» ОСОБА_6 , що мало місце 11.05.2015 біля продуктового магазину по вул. Терещенків в м. Глухові. А саме, в судовому засіданні ОСОБА_5 показав, що обвинувачений ОСОБА_6 не вихоплював у нього із рук мобільний телефон, а цей телефон ОСОБА_6 взяв за його згодою, щоб подзвонити, після чого повернув його.При цьому ОСОБА_5 зазначив, що він сам міг загубити телефон.

На вирок Глухівського міськрайонного суду від 09 лютого 2017 року яким ОСОБА_6 був виправданий у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.186 КК України. Як слідує із змісту вироку, за цією кримінальною справою ОСОБА_7 обвинувачувався в тому, що 11 травня 2015 року близько 23 год. на зупинці біля будинку №8 по вул.Терещенків в м.Глухові, він вихопив із рук потерпілого ОСОБА_5 мобільний телефон «Nokia-113», який поклав до себе в кишеню, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на суму 370 грн. Однак, в зв`язку із тим, що не було доведено, що було вчинене кримінальне правопорушення, в якому ОСОБА_7 обвинувачувався, останній був виправданий.
Таким чином, на підтвердження вини підсудного ОСОБА_5 у дачі завідомо неправдивих показів, що на думку сторони обвинувачення мало місце 02 листопада 2016 року в Глухівському міськрайонному суді під час слухання кримінальної справи про обвинувачення ОСОБА_6 , сторона обвинувачення фактично посилається лише на покази самого підсудного.

Решта ж представлених стороною обвинувачення доказів лише вказують на те, що ОСОБА_5 під час досудового розслідування та при розгляді кримінальної справи у відношенні ОСОБА_6 у суді, дійсно давав різні свідчення щодо обставин вчиненого у відношенні нього кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. А відповідо до частини третьої цієї статті, суд у кримінальному провадженні має вирішувати лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Однак, під час судового розгляду підсудний ОСОБА_5 зазначив, що при розгляді кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_6 , один із захисників підсудного умовив його поміняти покази.
Також ізматеріалів справи вбачається, що вирок Глухівського міськрайонного суду від 09 лютого 2017 року яким ОСОБА_6 був виправданий у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.186 КК України грунтується, в тому числі, на показах потерпілого ОСОБА_5 , який в суді заперечив факт відкритого заволодіння підсудним ОСОБА_7 належним йому мобільним телефоном.

Таким чином, у разі засудження ОСОБА_5 за дачу завідомо неправдивих показів в суді, ця обставина у відповідності до ч.2 ст.459 КПК України може слугувати підставою для перегляду вироку Глухівського міськрайонного суду від 09 лютого 2017 року та ухвали Апеляційного суду Сумської області від 20 грудня 2017 року якою вказаний вище вирок був залишений без змін, в зв`язку із нововиявленими обставинами.

Тобто, рішення в цій справі безпосередньо стосується інтересів іншої особи - виправданого ОСОБА_7 , а тому надані підсудним ОСОБА_5 покази мали бути перевірені та оцінені в сукупності з іншими доказами, незважаючи на повне визнання останнім своєї вини у дачі завідомо неправдивих показів в суді.

Для цього суд скористався наданим йому правом, передбаченим ст.134 КПК України та здійснив судовий виклик та допитав як свідків ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_8 , оскільки у суду було достатньо підстав вважати, що ці особи можуть дати показання, які мають важливе значення для кримінального провадження.
Відповідно до ч.1 ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.А відповідно до частини другої цієї статті жоден доказ не має наперед встановленої сили. При оцінці усіх доказів у цій справі, суд керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом», що передбачено ч. 2 ст. 17 КПК України. Проте така доведеність може випливати виключно із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

При цьому, будучи допитаним в судовому засіданні як свідок ОСОБА_6 категорично заперечив свою причетність до заволодіння належного ОСОБА_5 мобільного телефону 11 травня 2015 року біля будинку №8 по вул.Терещенків в м.Глухові. Також, цей свідок пояснив, що його захист під час досудового розслідування та судового розгляду здійснював лише захисник ОСОБА_9 , інші захисники в цій справі участі не приймали і йому нічого невідомо з приводу розмови його захисника із ОСОБА_5 щодо зміни показів в суді.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 також показав, що він одноособово здійснював захист підсудного ОСОБА_7 і ніяких розмов із потерпілим ОСОБА_5 щодо зміни останнім показів в суді він не вів.

При цьому в судовому засіданні сам ОСОБА_5 підтвердив, що свідок ОСОБА_8 не є тією особою, яка просила змінити покази в суді.

Тобто, в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження обставини, що ОСОБА_5 змінив свої покази в суді на прохання захисника підсудного ОСОБА_7 , оскільки не було підтверджено навіть факту будь якого спілкування між цими особами. Також із вироку Глухівського міськрайонного суду від 07 лютого 2017 року вбачається, що виправдовуючи ОСОБА_6 за ч.1 ст.186 КК України за відсутністю події злочину, суд посилався не тільки на покази потерпілого ОСОБА_5 , який в суді дійсно заперечив факт заволодіння підсудним його мобільним телефоном, а й на інші докази.

Зокрема, в судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які показали, що потерпілий ОСОБА_5 сам загубив телефон, коли падав, намагаючись завести свій мотоцикл, бо був п`яним. При цьому із показів цих свідків слідує, що загублений ОСОБА_5 телефон на місці падіння підібрав свідок ОСОБА_10 . Дані покази свідків підтвердились і протоколом добровільної видачі, згідно якого ОСОБА_10 добровільно видав працівникам поліції належний потерпілому ОСОБА_5 телефон, який він знайшов на місці, де падав потерпілий.

Тобто, висновок суду про відсутність самої події злочину грунтувався на ретельному аналізі та оцінці всієї сукупності доказів по справі, а не тільки на показах одного потерпілого ОСОБА_5 .

Крім того, під час апеляційного розгляду кримінальної справи про обвинувачення ОСОБА_6 за ч.1 ст.186 КК України, Апеляційним судом Сумської області були детально перевірені всі обставини справи, вся сукупність представлених доказів як стороною обвинувачення, так і захисту. Своїм рішенням суд апеляційної інстанції також підтвердив правильність висновку про відсутність події злочину до якого прийшов суд першої інстанції під час розгляду цієї справи.

Таким чином, дослідивши і оцінивши представлені стороною обвинувачення докази з точки зору їх належності, допустимості та достовірності, а всі докази в сукупності - і з точки зору достатності для вирішення даної справи, суд приходить до висновку, що стороною обвинувачення не представлено переконливих доказів, що саме під час судового розгляду, а не під час досудового розслідування кримінальної справи про обвинувачення ОСОБА_6 за ч.1 ст.186 КК України, підсудний ОСОБА_5 надав завідомо неправдиві покази. За таких обставин суд вважає необхідним виправдати ОСОБА_5 за ч.1 ст. 384 КК України за завідомо неправдивоме показання потерпілого, надане в суді, оскільки стороною обвинувачення не доведено, що було вчинене правопорушення в якому ОСОБА_5 обвинувачувався.

Підстав обирати запобіжний захід у відношенні ОСОБА_5 до вступу вироку в закону суд не вбачає.

Керуючись ст.ст.370, 374 КПК України суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 виправдати за ч.1 ст.384 КК України за відсутністю події злочину.

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу не обирати.

На вирок може бути подана апеляція в апеляційний суд Сумської області через Глухівський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДЯ