Провадження № 1-кс/742/1376/18
Єдиний унікальний № 742/1318/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 вересня 2018 року м.Прилуки

Слідчий суддя Прилуцького міськрайонного суду ОСОБА_1 , розглянувши клопотання слідчого СВ Прилуцького ВП ГУНП ОСОБА_2 про арешт майна в кримінальному провадженні № 0000051 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України -

ВСТАНОВИВ:
18.09.2018 року слідчий СВ Прилуцького ВП ГУНП ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду з клопотанням, яке було погоджено прокурором Прилуцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна - земельної ділянки площею 2 га кадастровий номер №0:04:000:0789, що знаходиться на території Канівщинської сільської ради Прилуцького району.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що 05.04.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань /далі - ЄРДР/ внесені відомості за № 0000051 з попередньою правовою кваліфікацією за ч.1 ст.190 КК України. Підставою для внесення відомостей до ЄРДР став факт самостійного виявлення прокурором отримання ОСОБА_4 земельної ділянки у власність шляхом обману ГУ Держгеокадастру в Чернігівській області.

Необхідність застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту на земельну ділянку вмотивована слідчим необхідністю попередити її можливе відчуження, а також тим, що вказана земельна ділянка визнана речовим доказом, і для розкриття злочину є необхідність призначення відповідних експертиз.

Статтею 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження визначено арешт майна.
Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів, 2) спеціальної конфіскації, 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Обґрунтовуючи клопотання, слідчий посилається на ч.3 ст.170 КПК України, яка передбачає накладення арешту з метою збереження речових доказів на майно будь-якої фізичної чи юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу, якою визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Разом з тим, з долучених до клопотання матеріалів не можливо встановити чи визнавалась слідчим вказана земельна ділянка речовими доказами в даному кримінальному провадженні. Окрім того, слід зазначити, що клопотання, всупереч пп.1 ч.2 ст.171 КПК України, не містить мотивування доцільності застосування найбільш обтяжливого способу арешту майна, з огляду на застосування принципів розумності та співрозмірності обмеження права власності, з однієї сторони, та досягнення завдань кримінального провадження з іншої.
Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого СВ Прилуцького ВП ГУНП ОСОБА_2 подано без додержання вимог ст.171 КПК України, а саме належним чином не зазначено підстави і мету накладення арешту та відповідне обґрунтування необхідності накладення арешту на земельну ділянку, а відтак до даного клопотання необхідно застосувати положення ч.3 ст.172 КПК України.
Керуючись ст.ст.170-172 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого СВ Прилуцького ВП ГУНП ОСОБА_2 про арешт майна в кримінальному провадженні № 0000051 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України повернути прокурору та встановити строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, зазначених в ухвалі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Прилуцького
міськрайонного суду ОСОБА_1