Справа № 373/923/18
УХВАЛА

27 вересня 2018 року Слідчий суддя Переяслав - Хмельницького міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю:

Представника власника майна адвоката ОСОБА_2 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Переяслав - Хмельницькому клопотання адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження № 0000269 від 07 квітня 2018 року, -

в с т а н о в и в:

21 серпня 2018 року до суду надійшло клопотання адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна в порядку, передбаченому ч.1 ст.174 КПК України.

Адвокат ОСОБА_2 просить скасувати арешт, накладений на автомобіль марки «ВАЗ-2121», номерний знак НОМЕР_1 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_4 , та передати його на відповідальне зберігання власнику. Посилається на те, що вищезазначений автомобіль є речовим доказом, який не містить слідів кримінального правопорушення. Зняття арешту із автомобіля не зашкодить кримінальному провадженню та не перешкоджатиме досудовому розслідуванню та встановленню істини в кримінальному провадженні. Автомобіль вже оглянутий, про що складено відповідні процесуальні документи. На сьогоднішній день підстав для арешту автомобіля немає.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_2 підтримав клопотання і просив його задовольнити.

Прокурор чи слідчий в судове засідання не з`явилися, про день і час розгляду повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 172 КПК України неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

В судовому засіданні встановлено наступне.

07 квітня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відповідні відомості про те, що надійшло повідомлення, що на дамбі Канівського водосховища був зупинений автомобіль марки «ВАЗ-2121», номерний знак НОМЕР_1 , з риболовними сітками та великою кількістю риби. Виїздом на місце події слідчо-оперативної групи було встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 незаконно займалися виловом риби на Канівському водосховищі річки Дніпро, в районі Переяслав-Хмельницького району Київської області.

Правова кваліфікація даного кримінального правопорушення за ч.1 ст.249 КК України. Кримінальному провадженню присвоєно № 0000269.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 17 квітня 2018 року було накладено арешт, в тому числі і на автомобіль марки «ВАЗ-2121», номерний знак НОМЕР_1 .

Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 18 травня 2004 року власником автомобіля марки «ВАЗ-2121», номерний знак НОМЕР_1 , є ОСОБА_4 .

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 року) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 року), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 року) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22 червня 2004 року).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року порушення ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно ч.6 ст.100 КПК України речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необгрунтовано.

Дослідивши клопотання та матеріали кримінального провадження, слідчим суддею встановлено, що власником автомобіля марки «ВАЗ-2121», номерний знак НОМЕР_1 , є ОСОБА_4 , який не є стороною кримінального провадження, в рамках якого був накладений арешт на вищезазначений автомобіль. Транспортний засіб хоча і визнаний речовим доказом, слідів кримінального правопорушення не містить. Огляд автомобіля був проведений 07 квітня 2018 року. Будь-які інші процесуальні дії з даним транспортним засобом протягом тривалого часу не вчинялися.

За таких обставин потреби у продовженні арешту вищезазначеного автомобіля не вбачається, тому клопотання адвоката ОСОБА_2 підлягає задоволенню.

При цьому, оскільки автомобілю відповідно до постанови слідчого надано статус речового доказу, питання щодо його збереження слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України. На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 172, 174 КПК України,

ухвалив:

Клопотання адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження № 0000269 від 07 квітня 2018 року задовольнити.

Скасувати арешт, накладений у кримінальному провадженні № 0000269 від 07 квітня 2018 року згідно ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва області від 17 квітня 2018 року, на автомобіль марки «ВАЗ-2121», номерний знак НОМЕР_1 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_4 .

Передати автомобіль марки «ВАЗ-2121», номерний знак НОМЕР_1 , на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_4 . Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено о 10 год. 45 хв. 28.09.2018.

Слідчий суддя ОСОБА_1