ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
справа №201/8706/18
№1-кс/201/5285/2018
У Х В А Л А

іменем України

14 серпня 2018 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська у м. Дніпрі скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно протоколу затримання від 14.08.2014 року, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з даною скаргою на бездіяльність уповноважених осіб військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно протоколу затримання від 14.08.2014 року. Просить повернути тимчасове вилучене майно.

В обґрунтування скарги заявник посилається на те, що станом на день подання цієї заяви вилучені речі повернуті не були.

Заявник у судове засідання не з`явився, про дату, місце та час судового засідання був повідомлений належним чином, у зв`язку із чим, враховуючи положення ч.6 ст.9 КПК України, суд вважає за необхідне застосувати загальні засади кримінального провадження, передбачені ст.28 КПК України та розглянути дану скаргу без участі заявника, з метою прийняття процесуального рішення по ній в розумні строки.

Від прокурора відділу прокуратури ОСОБА_4 надійшло письмове заперечення, в яких останній зазначив, що згідно з даними «Єдиної системи статистики та аналізу органів прокуратури України», скарга Заявника від 30.07.2018 року з питань повернення вилучених речей, до прокуратури Дніпропетровської області не надходила.

Відповідно до ст. 107 КПК України у зв`язку з відсутністю учасників кримінального провадження, фіксування судового засідання за допомогою технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного правового висновку з таких підстав.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст. 169 КПК України, подані заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Частина 2 ст. 167 КПК України містить перелік майна, яке може бути тимчасово вилученим. До такого майна законодавець зокрема відніс речі, документи, гроші тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Згідно з приписом ч.2 ст.2 ст.168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

Системний аналіз норм КПК України дає підстави вважати, що вилучене під час обшуку майно є тимчасово вилученим майном, яке при наявності передбачених ст. 98 КПК України ознак може бути визнано речовим доказом або на яке, при наявності передбачених ст. 170 КПК України підстав, ухвалою слідчого судді може бути накладено арешт.

Однак, навіть при наявності ознак, зазначених у ст. 98 КПК України, які дають підстави вважати тимчасово вилучене майно речовим доказом, відповідно до ч. 1 ст. 100 КПК України вказане майно повинно бути якнайшвидше повернуте володільцю, а підставою для збереження вказаного майна в органі досудового слідства може бути лише ухвала слідчого судді, винесена за результатами розгляду клопотань про тимчасовий доступ до речей і документів або про арешт майна.

Як вбачається із заперечень прокурора, згідно з даними «Єдиної системи статистики та аналізу органів прокуратури України», скарга Заявника від 30.07.2018 року з питань повернення вилучених речей, до прокуратури Дніпропетровської області не надходила, а тому не може бути підставою для розгляду слідчим суддею.

Судом встановлено, що майно, яке скаржник просить суд зобов`язати слідчого повернути, є тимчасово вилученим в розумінні глави 16 КПК України.

Статтею 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено:1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.

Судом встановлено, що скаржник до прокурора з клопотанням про винесення постанови про повернення тимчасово вилученого майна не звертався і, відповідно, прокурором така постанова не виносилася.

Ухвала суду про повернення спірного за скаргою майна не виносилася. Арешт на вказане майно не накладався та не знімався.

Підстави для повернення спірного майна передбачені частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 КПК України в даному випадку також відсутні.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав для зобов`язання уповноваженої особи військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону повернути тимчасово вилучене майно, що є підставою для відмови у задоволенні скарги по суті.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.2,25,28, 167-169,303-307 КПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно протоколу затримання від 14.08.2014 року відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1