Справа № 643/5122/18
Номер провадження 1-кс/643/1326/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.05.2018 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

заявника власника майна ОСОБА_3 ,

представника заявника адвоката ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в приміщенні суду клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0005031 від 17.08.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
До суду надійшло клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 06.09.2017 року № 643/11423/17 у кримінальному провадженні № 0005031 від 17.08.2017 року за ознаками ч.3 ст. 190 КК України, а саме, на квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_3 .

В обґрунтування клопотання ОСОБА_3 посилається на те, що 06.09.2017 р. слідчим суддею Московського районного суду м. Харкова було винесено ухвалу про накладення арешту на нерухоме майно у кримінальному провадженні, а саме, на квартиру АДРЕСА_1 , що належить йому на праві власності. Вищезазначену ухвалу було залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області. Заявник вважає, що в подальшому застосуванні арешту квартири відпала потреба, оскільки власник квартири ОСОБА_3 не є підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, фізичною особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, щодо якої здійснюється кримінальне провадження. Санкція ч.3 ст. 190 КК України не передбачає такий вид основного або додаткового покарання, як конфіскація майна. Крім того, слідчим суддею при накладенні арешту не враховано, що на даний час право власності ОСОБА_3 на вищевказане нерухоме майно ніким не оспорюється, ухвала слідчого судді не містить пояснень яким самим критеріям та яким чином вищевказане нерухоме майно відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України; не зазначено, які саме матеріали кримінального провадження, здобуті в ході досудового розслідування, послугували підставою для розумних підозр вважати, що арештоване майно є доказом злочину. Досудове розслідування здійснюється з 17.08.2017 р., та жодній особі не повідомлено про підозру та не пред`явлено обвинувачення.

В судовому засіданні заявник клопотання про скасування арешту квартири підтримав, просив задовольнити, посилаючись на те, що накладення арешту на належну йому на праві власності квартиру порушує його права.

Представник заявника клопотання про скасування арешту квартири підтримав, посилаючись на те, що на теперішній час відпала необхідність у накладенні арешту.

Прокурор проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись на те, що квартира, з якої заявник просить зняти арешт, є доказом кримінального правопорушення, кримінальне провадження триває, проведені всі слідчі дії, встановлена особа, яка вчинила злочин та їй майже підготовлена підозра, проте на теперішній час відсутній висновок експерта щодо вартості квартири.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що у задоволенні клопотання слід відмовити з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Відповідно до п.1 ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п.1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до положень ст. 98 КПК України речовими доказами є, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
Відповідно до п.2 ч. 10 ст. 170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 06.09.2017 року у справі № 643/11423/17 за клопотанням прокурора Харківської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_5 був накладений арешт майна у кримінальному провадженні № 0005031 від 17.08.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України, а саме, на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_3 , шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, здійснювати його відчуження. В ухвалі слідчого судді зазначено про можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні.

Як сам зазначає заявник, вищезазначена ухвала була залишена без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області та набрала законної сили.

Провадження про кримінальному провадженню № 0005031 від 17.08.2017 року триває, ведеться досудове слідство, проведені необхідні слідчі дії, майно, на яке був накладений арешт, а саме, квартира АДРЕСА_1 , може бути використане в якості доказу у кримінальному провадженні, та наявний ризик відчуження цього майна, передбачений ч.1 ст. 170 КПК України.

Заявником та його представником в судовому засіданні не доведено, що в подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 174, 309 КПК України, -
У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 06.09.2017 року, у кримінальному провадженні № 0005031 від 17.08.2017 року за ознаками ч.3 ст. 190 КК України, відмовити.
Ухвалаоскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1