Справа № 456/1694/17
Провадження № 1-кп/456/67/2018
ВИРОК

іменем України

23 липня 2018 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за №0000453 від 14.03.2017р., стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мединичі, Дрогобицького району Львівської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, розлученого, із середньою освітою, не працюючого, інваліда ІІІ групи, раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 164 КК України,

за участю сторін та інших учасників кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

обвинуваченого: ОСОБА_3 ,

потерпілої: ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 , ставиться в вину обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК Українипри наступних обставинах.

Судом встановлено, що 30.01.2009 року рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_3 призначено сплачувати аліменти на користь ОСОБА_7 (виконавчий лист 2-372/09 від 12.05.2009 року), тобто кошти на утримання неповнолітніх дітей, а саме дочки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 17.11.2008 року і до досягнення повноліття. Однак, ОСОБА_3 , достовірно знаючи про необхідність сплачувати аліменти, в період з 17.05.2012 року по 10.11.2012 року працював у ТзОВ «Стрийське АТП» та отримав заробітну плату у сумі 7 010,19 грн., з 25.07.2014 року по 11.08.2014 року працював у ТЗДВ «Меблевий комбінат «Стрий» та отримав заробітну плату у сумі 997,84 грн., в період часу з 19.10.2015 року по 10.11.2015 року працював у ПП «М.В.Будсервіс Стиль» та отримав заробітну плату у сумі 1 115,52 грн. Таким чином, у зазначений період ОСОБА_3 отримав заробітну плату на загальну суму 9 123,55 грн. Однак, під час перебування у трудових відносинах з роботодавцями ОСОБА_10 з метою ухилення від сплати аліментів, умисно не повідомив адміністрацію підприємств, на яких працював, та ВДВС Стрийського МРУЮ про стягнення з його заробітку аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Також, ОСОБА_3 протягом 2015-2016 років отримував доходи від виконання тимчасових робіт, від чого мав постійний щомісячний заробіток у сумі 1 500 грн. Зароблені кошти витрачав на власні потреби, матеріально дітям не допомагав, їхнім матеріальним становищем не цікавився, тим самим умисно злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей, що призвело до утворення заборгованості з травня по листопад 2012 року, з липня по серпень 2014 року, за 2015-2016 роки на загальну суму 32 940,09 грн., що сукупно перевищує суму виплат за шість місяців платежів, призначених рішенням Стрийського міськрайонного суду, а всього ОСОБА_3 допустив заборгованість із сплати аліментів у період з 17.11.2008 року по квітень 2017 року в сумі 67 599,38 грн.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_11 , вчинив злочин, передбачений частиною 1 статті 164 КК України злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав та показав, що він не знав про рішення суд, що він повинен сплачувати аліменти, а тому і не повинен був повідомляти ДВС про свою роботу. Як тільки взнав про наявний борг відразу його погасив з допомогою батьків. Інколи, коли мав змогу давав гроші як на оплату комунальних послуг так і дружині та доньці.

Оскільки, виконавча служба його не повідомляла про необхідність сплати аліментів, він нічого про це не знав, жодного документу від державного виконавця про необхідність сплати аліментів він не підписував та не отримував, заборгованість на даний час відсутня тому, просить його виправдати.

Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_3 , свою вину не визнав, винність ОСОБА_3 , в кримінальному правопорушенні, вчиненому при викладених вище обставинах, підтверджується наступними, дослідженими в судовому засіданні доказами у справі:

Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 , показала, що її колишній чоловік ОСОБА_3 аліменти не сплачує, кошти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_12 та ОСОБА_13 не надає, хоча протягом 2012-2017 років постійно працював як офіційно так і не офіційно, отримував заробітну плату та інші види доходу. Діти ОСОБА_14 та ОСОБА_13 мають проблеми зі здоров`ям, тому потребують лікування, на яке ОСОБА_3 коштів не дає. Дочка ОСОБА_15 на даний час працює з нею за кордоном для того, щоб заробити собі кошти на лікування та на навчання. Про необхідність сплати аліментів ОСОБА_3 знав так як особисто був присутній під час прийняття рішення суду про стягнення аліментів, вдома вони інколи сварилися і вона йому повідомляла, що він не платить аліменти також, кожного разу, коли його викликали у виконавчу службу,то влаштовував їй скандал. Наміру примирятися не має у зв`язку з вищенаведеним і крім того, через нього донька ОСОБА_15 не змогла поступити в польський навчальний заклад оскільки, незважаючи на неодноразові прохання надати їй дозвіл на виїзд за кордон без згоди батька він відмовився, мотивуючи тим, що вона не віддає йому документи на квартиру.

Так, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 , показав, що на його виконанні перебував виконавчий лист від 10.02.2009р. про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості зі сплати аліментів. ОСОБА_3 був належним чином повідомлений про необхідність сплати аліментів. 04.10.2017р., борг повністю погашений. На даний час боргу немає і з січня 2018 року кошти поступають.

Так, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 , показала, що батько кошти на утримання її та брата не надавав, про необхідність сплати аліментів знав оскільки неодноразово чула, як батько сварився з матір`ю з даного приводу. Також, їй відомо, що батько протягом 2012-2017 років постійно працював як офіційно так як і неофіційно та отримував заробітну плату та інші доходів. Працював водієм "буса" возив одяг від магазину "Шара", а також працював на евакуаторі. Крім того, свідок вказала, що вона хворіє потребує коштів на лікування, на даний час працює за кордоном для того, щоб оплатити лікування та навчання. Батько міг інколи дати гроші на дорогу, в місяць це могло бути максимум 50 грн., один раз дав біля 500 грн. на одяг, коли була потреба щось купити казав "бери в мами". Просила його особисто, щоб поставив її на чергу для отримання візи однак, він відмовив. Фактично їх утримувала мама інколи допомогала татова мама. Хоча живуть в одній квартирі, тато купує собі їжу окремо, хоча і не боронить їй щось взяти з його їжі. Інколи, може купити водичку брату. З днем народження вітав тільки словами.

Так, допитаний в судовому зсіданні свідок ОСОБА_17 , показав, що в 2015 по 2016 рік працював з ОСОБА_3 , різноробочим у приватного підприємця на ім`я « ОСОБА_18 ». Кожного тижня, вони отримували заробітну плату і крім того, ОСОБА_3 , додатково працював охоронцем території де вони працювали вдень. За кожен день роботи, вони отримували приблизно 100 120 грн.

Згідно заяви ОСОБА_6 , від 13.03.2017р., остання звернулась до Стрийського ВПГУНП у Львівській області із заявою, про те, щоб прийняти міри до її колишнього чоловіка ОСОБА_3 , який не сплачує аліменти;
Згідно рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 30.01.2009р., вбачається, що позов ОСОБА_11 , про стягнення аліментів було задоволено та прийнято рішення про стягнення з ОСОБА_3 , аліментів на утримання доньки ОСОБА_12 та сина ОСОБА_13 в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З тексту вказаного рішення, вбачається, що ОСОБА_3 , був присутній під час розгляду позову про стягнення аліментів, позов визнав, згідний сплачувати аліменти на утримання дочки та сина у розмірі від 1/3 частини свого заробітку, що свідчить про його обізнаність у необхідності сплати аліментів;

Згідно копії виконавчого листа Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 10.02.2009р., виконавчий лист пред`явлено до виконання;

Згідно постанови державного виконавця ВДВС Стрийського міськрайонного управління юстиції про відкриття виконавчого провадження від 15.05.2009р., виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_3 , відкрито та боржнику направлено постанову для відома;

Згідно копії документів щодо працевлаштування ОСОБА_3 , у «Стрийському АТП» та отриманий там дохід, вбачається, що у період часу з 17.05.2012 року по 10.11.2012 року ОСОБА_3 , працював у ТзОВ «Стрийське АТП» та отримав заробітну плату у сумі 7 010,19 грн.;

Згідно копії трудової книжки ОСОБА_3 , вбачається, що ОСОБА_3 , працював водієм в період з 17.05.2012 року по 10.11.2012 року у ТзОВ «Стрийське АТП», з 25.07.2014 року по 11.08.2014 року - у ТЗДВ «Меблевий комбінат «Стрий», в період часу з 19.10.2015 року по 10.11.2015 року - у ПП «М.В.Будсервіс Стиль»;

Згідно інформацією з Стрийського об`єднаного управління ПФУ у Львівській області, вбачається, що ОСОБА_3 , перебував на обліку, як отримувач пенсії по інвалідності з 13.03.2007 року по 31.02.2012 року та отримував пенсію по інвалідності, з якої із жовтня 2009 року по березень 2012 року стягувались аліменти, що також достовірно доводить факт обізнаності обвинуваченого ОСОБА_3 з тим, що з отримуваних ним коштів, стягнути кошти як аліменти.

Згідно інформації з Стрийської об`єднаної ДПІ ГУ ДФС у Львівській області, вбачається, що в період з 17.05.2012 року по 10.11.2012 року ОСОБА_3 працював у ТзОВ «Стрийське АТП» та отримав заробітну плату у сумі 7 010,19 грн., 25.07.2014 року по 11.08.2014 року працював у ТЗДВ «Меблевий комбінат «Стрий» та отримав заробітну плату у сумі 997,84 грн., в період часу з 19.10.2015 року по 10.11.2015 року працював у ПП «М.В.Будсервіс Стиль» та отримав заробітну плату у сумі 1115,52 грн.;

Згідно інформації з Стрийського міськрайонного центру зайнятості, ОСОБА_3 , допомогу по безробіттю не отримує.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством.

Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості, не викликають.

Згідно з п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно закону.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В силу ст. 370 КПК України суд обґрунтовує вирок лише на доказах, які були розглянуті у судовому засіданні і обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і постановляється лише при умові, коли в ході судового розгляду винність підсудного доведена.

Проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 , правильно кваліфіковано органом досудового слідства за ч. 1 ст. 164 КК України, оскільки ОСОБА_3 , вчинив діяння, яке виразилось у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання доньки (аліменти).

Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що головною метою покарання є виховання та соціальна реабілітація винного, та обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує характер та тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, фактичні обставини справи, тяжкість заподіяних злочином наслідків, спосіб вчинення злочину і його мотиви, обстановку вчинення злочину, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, пом`якшуючі вину обставинами якими є те, що обвинувачений добровільно відшкодував спричинену шкоду, обтяжуючі вину обставини не встановлені, а тому рахує правильним призначити йому кримінальне покарання у вигляді громадських робіт.

Підстав для застосування вимог ст.69 КК України судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 370,371,374 КПК України суд, -

засудив:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 1 ст. 164 КК України у виді громадських робіт на строк 100 (сто) годин.

Вирок суду може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області протягом 30 діб, шляхом подання апеляційної скарги через Стрийський міськрайонний суд.

Суддя ОСОБА_1