Справа №592/3039/18 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/943/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2018 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Сумської області ОСОБА_8 на вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 серпня 2018 року, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стецьківка, Сумського району, Сумської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

У поданій апеляційній скарзі заступник прокурора Сумської області ОСОБА_8 , не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, просить вирок суду щодо ОСОБА_7 змінити у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 роки, та поклавши на нього відповідно до ст.76 КК України обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 серпня 2018 року ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.

Згідно ст.76 КК України на ОСОБА_7 покладено обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи в сумі 1144 грн.

Долю речових доказів вирішено в порядку ст.100 КПК України.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор зазначає, що в порушення вимог ст.69-1 КК України суд першої інстанції призначив ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.309 КК України у виді 3 років позбавлення волі, що перевищує дві третини максимального строку найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією частини відповідної статті КК України.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали, письмових заперечень на подану апеляційну скаргу не надійшло.

Як визнав доведеним суд першої інстанції, восени 2017 р., у невстановлений в ході досудового розслідування день та час, знаходячись на земельній ділянці по вул. Ковпака в м. Суми, ОСОБА_7 , з метою виготовлення наркотичного засобу для власного вживання та подальшого зберігання без мети збуту, зірвав верхні частини рослин коноплі з листям, відокремивши їх таким чином від стебла, чим здійснив незаконне придбання наркотичного засобу. Того ж дня зірвані листя конопель ОСОБА_7 приніс до свого місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та почав незаконно зберігати. Далі ОСОБА_7 залишив зірвані листя коноплі для повного висихання та в подальшому руками подрібнив частину висушеного листя конопель, виготовивши таким чином наркотичний засіб, який поклав у паперовий згорток, а іншу частину висушеного листя конопель поклав до двох поліетиленових пакетів.

09.03.2018 р. під час огляду кв. АДРЕСА_2 було виявлено та вилучено паперовий згорток з речовиною рослинного походження, у висушеному та подрібленому стані, та два поліетиленових пакети з рослиною у висушеному стані.

Згідно висновку експертизи № 19/119/7-2/457е від 20.03.2018 р., надана на дослідження речовина рослинного походження в газетному згортку є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, канабісом, масою в перерахунку на висушену речовину 1,360 г. Надані на дослідження речовини рослинного походження в двох полімерних пакетах є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, канабісом, загальною масою в перерахунку на висушену речовину 129,42 г.

Заслухавши доповідь головуючого-судді, пояснення прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги, думку обвинуваченого ОСОБА_7 , який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга заступника прокурора Сумської області ОСОБА_8 підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вина обвинуваченого ОСОБА_7 при обставинах, викладених у вироку, є доведеною і ґрунтується на доказах, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніхто у судовому засіданні не оспорював. За цих обставин, за згодою обвинуваченого та інших учасників судового провадження, розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції відбувався у порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України. Наслідки такого порядку розгляду учасникам судового провадження було роз`яснено у встановленому законом порядку.

Дії обвинуваченого судом вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 309 КК України.

Таким чином, колегія суддів перевіряє вирок, який оскаржується, лише в частині призначеного покарання.

Відповідно до ч.1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Ці положення закону розповсюджуються не тільки на вирішення питання про доведеність чи не доведеність вини обвинуваченого, але й при призначенні покарання в разі ухвалення обвинувального вироку.

Як передбачено ст. 69-1 КК України, за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Згідно з п.6-2 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», рішення про призначення покарання із застосуванням ст.69-1 КК України у вироку має бути вмотивовано, а таке покарання не повинно перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК України. Однак визначення покарання з дотриманням правил цієї норми закону можливе лише за наявності обставин, передбачених пунктами 1 та 2 частини 1 статті 66 КК України, а також при визнанні підсудним своєї вини та відсутності обставин, що обтяжують покарання. При цьому суди мають перевіряти, чи дійсно особа з`явилася із зізнанням, чи щиро покаялася або активно сприяла розкриттю злочину, чи добровільно відшкодувала завдані збитки або усунула заподіяну шкоду в повному обсязі та чи фактично визнає свою вину. Висновки суду з цих питань мають бути у вироку вмотивовані.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 27.08.2018 р. ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України та призначено йому покарання по цьому закону у виді позбавлення волі на строк 3 роки, що є максимальним покаранням за санкцією частини першої цієї статті.

Згідно вироку суду, ОСОБА_7 в суді свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та розкаявся у скоєному. При обранні міри покарання обвинуваченому судом враховано пом`якшуючі покарання обставини, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, повне визнання вини, наявність на утриманні непрацездатної особи. Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.

На переконання колегії суддів, вказане свідчить про те, що при визначенні покарання ОСОБА_7 суду необхідно було застосувати вимоги ст.69-1 КК України та призначити йому покарання, строк якого не перевищує двох третин строку найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті.

Тобто, в даному випадку, при призначенні ОСОБА_7 покарання, судом першої інстанції неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, що виразилось у незастосуванні вимог ст.69-1 КК України та потягло призначення покарання більш суворого, ніж це передбачено кримінальним законом.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Як передбачено п.1 ч.1 ст.413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Згідно з п.4 ч.1 ст.408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

Виходячи з наведеного, апеляційна скарга заступника прокурора Сумської області ОСОБА_8 підлягає до задоволення, а вирок суду щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання зміні.

Оскільки ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та розкаявся у скоєному, враховуючи пом`якшуючі покарання обставини, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, повне визнання вини, наявність на утриманні непрацездатної особи, відсутність обтяжуючих покарання обставин, а також, що діянням обвинуваченого не завдано збитків, колегія суддів вважає, що при призначенні ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.309 КК України необхідно застосувати положення ст. 69-1 КК України, визначивши строк покарання, який не перевищуватиме двох третин строку найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією вказаної частини статті.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 408, 409, 413, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Сумської області ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 серпня 2018 року відносно ОСОБА_7 в частині призначення покарання змінити, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.

Згідно ст.76 КК України покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена до Верховного суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4