Справа № 308/6440/18
Провадження № 1-кс/304/437/2018
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2018 року м. Перечин

Слідчий суддя Перечинського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу голови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого та постанову заступника начальника відділу Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_4 від 04 червня 2018 року про відмову у задоволенні клопотання про визнання юридичної особи потерпілим у кримінальному провадженні, внесеному у ЄРДР за №0000040 від 26 квітня 2018 року за ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 359 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

до слідчого судді Перечинського районного суду в порядку ст. 303 КПК України після визначення підсудності з Апеляційного суду Закарпатської області надійшла скарга голови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_3 , яку останній мотивує тим, що у провадженні Слідчого управління ГУ НП в Закарпатській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000040 від 26 квітня 2018 року за його заявою про вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 359, ч. 1 ст. 364 КК України. Однак незважаючи на приписи ст. 55 КПК України, слідчий, що здійснює досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, тривалий час не виконував вимоги КПК та не ознайомив його з процесуальними правами та обов`язками як потерпілого. Тому, з метою забезпечення прав юридичної особи як потерпілого Ужгородського міськрайонного суду, ним як керівником установи 25 травня 2018 року була подана заява про залучення вказаної установи як потерпілого до кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000040 від 26 квітня 2018 року. Однак 04 червня 2018 року заступником начальника відділу СУ ГУ НП в Закарпатській області майором поліції ОСОБА_4 , який здійснює досудове розслідування у вказаному кримінальному провадження, винесено постанову про відмову у визнанні потерпілим юридичної особи Ужгородського міськрайонного суду. При цьому, копію такої постанови ним було отримано 15 червня 2018 року. Вважає таку постанову незаконною і такою, що порушує права та законні інтереси юридичної особи, постанова не є вмотивованою, так як не містить жодної підстави вважати юридичну особу Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області, такою якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій статті 55 КПК України, оскільки у органу досудового розслідування не було очевидних та достатніх підстав вважати, що юридичній особі не завдано майнової шкоди, навпаки у слідчого наявні необхідні документальні підтвердження спричинення шкоди, на що вказує й факт проникнення невідомими особами до кабінету голови суду та встановлення у його робочому кабінеті спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації. Так, відповідно до законодавчого визначення складу злочину, передбаченого ст. 359 КК України встановлено, що об`єктом даного злочину можуть також бути охоронювані законом права, свободи чи інтереси держави, фізичних або юридичних осіб. При цьому вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, відповідно до приписів ст. 91 КПК України, є обставинами, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. У свою чергу згідно ст. 92 КПК України обов`язок доказування зазначених обставин покладається на слідчого, прокурора та, у встановлених цим Кодексом випадках, на потерпілого. Тобто для того, щоб мотивовано стверджувати, що юридичній особі Ужгородському міськрайонному суду Закарпатської області не завдано матеріальної шкоди, потрібно встановити правомірність дій особи (осіб), яка встановила та використовувала спеціальні технічні засоби негласного отримання інформації, що відповідно на стадії досудового розслідування не встановлено. На підставі наведеного зазначає, що кримінальним правопорушенням Ужгородському міськрайонному суду була завдана як моральна, так і матеріальна шкода, а відтак, оскільки статус потерпілого згідно КПК України особа набуває автоматично за наявності заподіяння майнової, моральної шкоди, а також враховуючи те, що на момент визнання особи потерпілим необхідно виходити з презумпції заподіяння шкоди кримінальним правопорушенням, враховуючи достатні дані про такий факт, просить скаргу задовольнити та визнати бездіяльність заступника начальника відділу СУ ГУ НП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_4 , який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000040 щодо не ознайомлення юридичної особи з правами та обов`язками потерпілого після подачі заяви про скоєння кримінальних правопорушень, протиправною, скасувати його постанову від 04 червня 2018 року, якою відмовлено у визнанні потерпілим у вказаному кримінальному провадженні юридичної особи Ужгородського міськрайонного суду, та зобов`язати уповноважених осіб СУ ГУ НП в Закарпатській області, які здійснюють досудове розслідування, залучити вказану юридичну особу як потерпілого та відповідно вручити пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого.

У судове засідання голова Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_3 як особа, яка подала скаргу, не з`явився, однак направив до суду заяву, в якій просив розглядати скаргу без його участі, підтримує таку у повному обсязі та просить її задовольнити.

Заступник начальника відділу СУ ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_4 також не з`явився, повідомив про неможливість з`явитися у судове засідання для розгляду скарги, що відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України не перешкоджає її розгляду. Крім того у повідомленні зазначив, що кримінальне провадження № 0000040 від 26 квітня 2018 року за ознаками злочинів, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 359 КК України, 29 серпня 2018 року закрите на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не проводиться.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Як вбачається з матеріалів скарги 26 квітня 2018 року слідчим відділом Управління СБ України в Закарпатській області за заявою ОСОБА_3 від 25 квітня 2018 року розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000040 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 359 КК України та №0000041 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, які прокуратурою Закарпатської області об`єднані в одне провадження та для подальшого досудового розслідування скеровано до СУ ГУ НП в Закарпатській області (а. с. 5).

25 травня 2018 року ОСОБА_3 як голова Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області звернувся до заступника начальника ГУ НП в Закарпатській області начальника слідчого управління ОСОБА_5 із заявою про залучення до кримінального провадження в якості потерпілого юридичну особу Ужгородський міськрайонний суд (а. с. 6).

За результатом розгляду вказаного клопотання заступником начальника відділу СУ ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_4 04 червня 2018 року винесено постанову про відмову у задоволенні заявленого клопотання щодо залучення юридичної особи Ужгородського міськрайонного суду потерпілим у кримінальному провадженні №000040 від 26 квітня 2018 року за ознаками злочинів, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 359 КК України. Постанова мотивована тим, що в ході досудового розслідування даного кримінального провадження Ужгородським міськрайонним судом не надано будь-яких документів, які б підтверджували факт нанесення матеріальних збитків, що передбачено ч. 1 ст.55 КПК України (а. с. 7-9).

Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Згідно з положеннями частини другої вказаної статті права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

За змістом цієї норми, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення.

В той же час, як роз`яснив Вищий спеціалізований Суд України з розгляду цивільних i кримінальних справ в узагальненні «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» від 12 січня 2017 року, процесуальною підставою прийняття рішення про відмову у визнанні потерпілим відповідно до ст. 55 КПК України є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява подана особою, якій не завдано шкоди. При цьому відповідні підстави згідно із зазначеною статтею мають бути належним чином мотивовані. За умови встановлення того, що зазначені вимоги є недотриманими, слідчі судді приймають рішення про скасування постанов.

Так, слідчий суддя перевіряючи законність оскаржуваної постанови, враховує, що кримінальний процесуальний кодекс України жодним чином при вирішенні питання про визнання особи потерпілою не вимагає надання доказів того, що заявнику завдана шкода.

Оскаржувана постанова слідчого не вмотивована належним чином, як того вимагають ст. ст. 55, 110 КПК України, оскільки відмова у визнанні потерпілим винесена на етапі досудового розслідування, коли фактично не зроблено жодної слідчої дії для встановлення фактів та доказів того, що шкода юридичній особі дійсно завдана.

Крім того, заявник без статусу потерпілого не може надавати будь-які докази у зв`язку з тим, що він не є учасником справи, який має такі права.

Відповідно до положень ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Також слідчий суддя враховує те, що ініціювання стороною захисту, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 цього Кодексу.

Таким чином протиправне ненадання заявнику статусу потерпілого унеможливлює будь які дії щодо збору доказів за його клопотанням, в тому числі завданої майнової шкоди юридичній особі.

Відповідно до ч. 5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Оскільки очевидність та достатність таких підстав є оціночним поняттям, то слідчий в кожному конкретному випадку, виходячи із обставин кримінального провадження і внутрішнього переконання має вирішити це питання у законний спосіб та належно мотивувати своє рішення у постанові.

Дослідивши оскаржувану постанову про відмову у визнанні потерпілим від 04 червня 2018 року на предмет її обґрунтованості, слідчий суддя приходить до висновку, що заступником начальника відділу СУ ГУ НП в Закарпатській області зроблено загальне посилання на положення ст. 55 КПК України, а саме на відсутність даних, які б свідчили про те, що Ужгородському міськрайонному суду Закарпатської області завдано шкоди, однак на підтвердження такого висновку не зазначено, які саме матеріали досудового розслідування дають підстави прийти до такого висновку, які слідчі дії були проведені для встановлення відсутності чи наявності завданої шкоди.

Щодо інформації заступника начальника відділу СУ ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_4 про те, що кримінальне провадження № 0000040 від 26 квітня 2018 року за ознаками вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 359 КК України, закрите на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, то таку слідчий суддя до уваги не приймає, оскільки на її підтвердження жодного належного та допустимого доказу слідчим не надано.

Враховуючи викладене, а також з метою недопущення обмеження реалізації будь-яких прав заявника (в тому числі щодо оскарження зазначеної слідчим постанови про закриття кримінального провадження), слідчий суддя вважає скаргу голови суду в частині скасування постанови про відмову у визнанні потерпілим обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Що стосується вимог про визнання протиправною бездіяльності заступника начальника відділу СУ ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_4 щодо не ознайомлення юридичної особи з правами та обов`язками потерпілого, а також зобов`язання залучити Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в якості потерпілого та вручити представнику такого пам`ятку про процесуальні права та обов`язки, то слідчий суддя не знаходить підстав для їх задоволення, виходячи з наступного.

Кримінальний процесуальний кодекс не передбачає обов`язку посадових осіб органів досудового розслідування приймати процесуальне рішення про визнання особи потерпілою, оскільки згідно з ч. 2 ст. 55 КПК України права та обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення. Саме з цього моменту така особа, за відсутності постанови про відмову у визнанні потерпілим, відповідно до ст. 220 цього Кодексу може вносити клопотання про вчинення процесуальних дій, які мають бути розглянуті, зокрема і щодо такої процесуальної дії як вручення повідомлення про процесуальні права та обов`язки.

З аналізу положень закріплених у частині 2 статті 307 КПК України слідує, що чинне кримінальне процесуальне законодавство передбачає чіткий перелік ухвал, які може виносити слідчий суддя за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування, зазначений перелік є вичерпний та не підлягає розширеному тлумаченню, до цього переліку не входить ухвала про визнання протиправною бездіяльності щодо не ознайомлення юридичної особи з правами та обов`язками потерпілого.

Відповідно до ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Зважаючи на викладене, вимоги заявника у зазначеній частині виходять за межі втручання слідчого судді у діяльність слідчого і обмежуються частиною 1 статті 303 КПК України.

Керуючись ст. ст. 55, 303-307, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

скаргу голови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого та постанову заступника начальника відділу Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_4 від 04 червня 2018 року про відмову у задоволенні клопотання про визнання юридичної особи потерпілим у кримінальному провадженні, внесеному у ЄРДР за №0000040 від 26 квітня 2018 року за ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 359 КК України задовольнити частково.

Постанову заступника начальника відділу Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_4 від 04 червня 2018 року про відмову у задоволенні клопотання про визнання юридичної особи Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області потерпілим у кримінальному провадженні, внесеному у ЄРДР за № 0000040 від 26 квітня 2018 року за ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 359 КК України скасувати.

У задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала слідчого судді не може бути оскаржена і набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1