Житомирський апеляційний суд
Справа №279/325/18 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.3 ст.185 КК Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2018 року Житомирський апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі кримінальне провадження №279/325/18 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 і першого заступника прокурора Житомирської області ОСОБА_8 на вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 26 липня 2018 року відносно
ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 26.11.2015 року Коростенським міськрайонним судом Житомирської області за ст.ст.185 ч.3,75,76 КК України на 3 роки позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки;
- 06.07.2016 року Коростенським міськрайонним судом за ст.ст.121 ч.1, 296 ч.2, 70 ч.1, 70 ч.4, 75, 76 КК України на 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки;
- згідно ухвали Апеляційного суду Житомирської області від 18.05.2017 року вирок Коростенського міськрайонного суду від 22.02.2017 року змінено та визнано засудженим за ст.185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ч.4 ст.70 КК України покарання призначене вироком Коростенського міськрайонного суду від 06.07.2016 року у виді 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки вирішено виконувати самостійно,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,
в с т а н о в и в :
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичних обставин вчинення ним правопорушення встановлених судом, кваліфікації його дій та доведеності вини, просить змінити вирок суду в частині призначеного покарання шляхом його пом`якшення. При цьому зазначає, що повернув всі викрадені речі потерпілому, визнав повністю свою вину у вчиненому, щиро кається та співпрацював зі органом досудового розслідування. Крім того, просить врахувати і те, що офіційно одружений, має на утриманні доньку, ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Перший заступник прокурора Житомирської області ОСОБА_8 в своїй апеляційній скарзі просить скасувати вирок суду першої інстанції, як незаконний, та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.3 ст. 185 КК України - 3 роки позбавлення волі; за ч.1 ст.71 КК України остаточно визначити покарання за сукупністю вироків з урахуванням покарання, призначеного вироками від 06.07.2016 та 22.02.2017, шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за вказаними вироками і остаточно визначити покарання у виді 5 років 2 місяців позбавлення волі. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що при призначенні покарання ОСОБА_7 за сукупністю злочинів, суд першої інстанції необґрунтовано та помилково застосував положення ч.4 ст.70 КК України.

Згідно вироку суду першої інстанції, ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.
Покарання за сукупністю вироків призначено за правилами ст.71 КК України, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутого покарання за вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 06.07.2016 року, та визначено покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.
Покарання за сукупністю злочинів призначено за правилами ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення призначеного покарання покаранням, призначеним ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 18.05.2017 року (з урахуванням вироку Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 22.02.2017 року), та остаточне покарання визначено ОСОБА_7 у виді 5 років 2 місяців позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання обчислено з 27.02.2018.
Питання про речові докази вирішено у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Відповідно до вироку суду першої інстанції, повторно, 02.10.2017 року близько 22 години, ОСОБА_7 , витягнувши скло вікна, проник в середину приміщення будинку АДРЕСА_1 , звідки таємно викрав чуже майно, яке належить ОСОБА_9 , а саме: пічну плиту на піч опалення, вартістю 450 гривень та пічні металеві дверцята, вартістю 280 гривень, та з викраденим з місця події зник, спричинивши потерпілому матеріальної шкоди на суму 730 гривень.
Цього ж дня, близько 23 години 30 хвилин, ОСОБА_7 , через вхідні двері підсобного приміщення, які були незамкнені, проник в середину вказаного приміщення, що розташоване по АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав чуже майно, що належить ОСОБА_9 , а саме: пічну плиту на піч опалення, вартістю 450 гривень, спричинивши потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 1180 гривень.
Своїми умисними діями, які виразились в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненими повторно, поєднаними з проникненням у житло та інше приміщення, ОСОБА_7 , вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 в підтримку своєї апеляційної скарги, в частині вирішення апеляційної скарги прокурора покладається на розсуд суду, думку прокурора, яка просили апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а апеляційні вимоги прокурора задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, а також вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а апеляційна скарга обвинуваченого залишається без задоволення з таких підстав.
Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані не в повному обсязі.
Відповідно до змісту ст.ст.50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Апеляційний суд погоджується з встановленими судом першої інстанції обставинами, які впливають на визначення виду і розміру покарання та вважає, що суд першої інстанції в повній мірі врахував, особу обвинуваченого, його характеристики, характер вчиненого правопорушення та інші обставини.
Призначаючи обвинуваченому вид і розмір покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке належить до категорії тяжких правопорушень, дані про особу обвинуваченого, який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, при цьому, вчинив правопорушення в період іспитового строку, одружений, має на утриманні малолітню дитину, офіційно не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, за обставин, що пом`якшують покарання шире каяття та активне сприяння розкриттю правопорушення, та обставини, що обтяжує покарання - рецидив злочинів.
Враховуючи вказані обставини, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції обґрунтовано визначив обвинуваченому ОСОБА_7 за ч.3 ст.185 КК України покарання у виді 3 років позбавлення волі, що згідно санкції цієї частини статті за розміром є мінімально можливим покаранням.
Покарання, призначене обвинуваченому ОСОБА_7 відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, є справедливим, співрозмірним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

При цьому, викладені обвинуваченим апеляційні доводи щодо пом`якшення йому покарання були предметом ретельного дослідження судом першої інстанції з їх послідуючою обґрунтованою оцінкою в ухваленому вироку, а тому є необґрунтованими та безпідставними.

Разом з цим, викладені прокурором доводи про неправильне застосування судом першої інстанції при призначенні остаточного покарання обвинуваченому положень ч.4 ст.70 КК України є обґрунтованими.
Відповідно до норм ч.4 ст.70 КК України, при призначенні покарання за сукупністю злочинів, за правилами, передбаченими в частинах першій- третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
Апеляційний суд вважає, що призначаючи покарання ОСОБА_7 за сукупністю злочинів, суд першої інстанції помилково застосував положення ч.4 ст.70 КК України.
Відповідно до матеріалів провадження №279/325/18, кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України, за вчинення якого засуджено ОСОБА_7 оскаржуваним вироком, було вчинено останнім 02.10.2017 року.
Разом з цим, обвинуваченого ОСОБА_7 раніше було засуджено вироком від 06.07.2016 року Коростенським міськрайонним судом за ст.ст.121 ч.1, 296 ч.2, 70 ч.1, 70 ч.4, 75, 76 КК України на 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки та вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 22.02.2017 року, який ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 18.05.2017 було змінено, - за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі.
З огляду на зазначене, апеляційний суд погоджується з доводами прокурора, що остаточне покарання за оскаржуваним вироком ОСОБА_7 слід визначити лише за правилами ч.1 ст.71 КК України, тобто виключно за сукупністю вироків з урахуванням призначених покарань.
Тобто, суд першої інстанції, визначивши остаточне покарання ОСОБА_7 за правилами ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів допустився помилки, таким чином неправильно застосував закон про кримінальну відповідальність, що відповідно до ст.409 КПК України є підставою для скасування вироку у цій частині.
Апеляційний суд, ухвалюючи новий вирок, призначає остаточне покарання ОСОБА_7 на підставі ч.1 ст.71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутого покарання призначеного вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 06.07.2016 року та вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 22.02.2017 року (з урахуванням ухвали Апеляційного суду Житомирської області від 18.05.2017 року).
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 413, 420 КПК України, апеляційний суд, -
У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 26 липня 2018 року відносно ОСОБА_7 в частині призначення покарання скасувати та ухвалити новий вирок.
Призначити ОСОБА_7 за ч.3 ст.185 КК України покарання у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.71 КК України ОСОБА_7 , за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутого покарання призначеного вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 06.07.2016 та вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 22.02.2017 року (з урахуванням ухвали Апеляційного суду Житомирської області від 18.05.2017 року), призначити остаточне покарання 5 (п`ять) років 2 (два) місяці позбавлення волі.
В решті вирок залишити без змін.
Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений у касаційному порядку, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його оголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді :