УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 липня 2018 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , представника власника майна ТОВ «Трансфлот» ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 220 181 600 000 000 36,

у с т а н о в и в :
До Шевченківського районного суду м. Києва звернулась ОСОБА_4 з клопотанням про скасування арешту майна ТОВ «Трансфлот» - буксира-штовхача «Джура», 1978 року побудови.

На обґрунтування клопотання його ініціатор зазначила, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21.03.2018 (справа № 761/6798/18) у кримінальному провадженні № 220 181 600 000 000 36 задоволене клопотання слідчого ГСУ СБ України ОСОБА_3 та накладений арешт на вищевказане майно, яке на праві власності належить ТОВ «Трансфлот», оскільки зазначений буксир-штовхач «Джура» був знаряддям вчинення кримінального правопорушення, тому визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні.

Водночас, приймаючи до уваги, що на теперішній час у подальшому застосування вказаного заходу забезпечення відпала потреба, представником власника майна ініційоване його скасування з метою поновлення права власності товариства у повному обсязі.

У судовому засіданні представник власника майна клопотання підтримала та просив його задовольнити з наведених у ньому підстав.

Слідчий ГСУ СБ України ОСОБА_3 не заперечував проти задоволення клопотання, зазначивши, що подальший арешт буксира-штовхача «Джура» у якості речового доказу втратив свою актуальність.

Слідчий суддя, заслухавши думку представника заявника, доводи слідчого, дослідивши надані документи, дійшов висновку про таке.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано захист права власності.
Згідно з цією нормою кожна особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом.
Наведена засада закріплена у ст. 41 Конституції України, яка зазначає, що право власності є непорушним, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Зазначене положення Конституції покладене в основу однієї з засад кримінального провадження, сутність якої відображена у ст. 16 КПК України та передбачає, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження можливе лише на підставі вмотивованого судового рішення, без наявності якого допускається лише тимчасове вилучення майна.

У контексті клопотання, що розглядається слідчим суддею, має бути надана оцінка правомірності примусового, тобто без добровільної згоди особи, вилучення з її володіння та користування речей, предметів, документів, а також їх подальше утримання органом досудового розслідування.

Так, процесуальним законом визначено, що обов`язок здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні покладається на слідчого суддю.

У силу ст. 9 КПК при виконанні вказаного вище обов`язку слідчий суддя зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Кримінальне процесуальне законодавство України повинно застосовуватися з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, статтею 8 КПК наголошено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Таким чином, саме слідчий суддя шляхом безпосереднього застосування своїх повноважень має забезпечити дотримання вимог закону усіма учасниками кримінального провадження, та зобов`язаний вживати передбачені законом заходи для поновлення порушених під час досудового розслідування прав та інтересів осіб.

Ухвалою слідчого судді від 21.03.2018 (справа № 761/6798/18) задоволене клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 220 181 600 000 000 36 та накладений арешт на буксира-штовхача «Джура», який належить ТОВ «Трансфлот», оскільки вказаний штовхач є предметом злочину, тобто у силу ст. 98 КПК є доказом у кримінальному провадженні.
Вказане кримінальне провадження порушене за фактом контрабандного ввезення на митну територію України підакцизних товарів без сплати належних податків та митних платежів, з метою подальшого збуту цих товарів.

Водночас, як встановлено під час судового засідання підозра посадовим особам ТОВ «Трансфлот» у вказаному кримінальному провадженні не оголошена, факт використання буксир-штовхач «Джура», на який накладений арешт, власником у протиправній діяльності стороною обвинувачення не доведений.

Крім того, слідчий підтвердив, що вилучене у ТОВ «Трансфлот» майно доказового значення у кримінальному провадженні не має, тобто підстави для подальшого утримання такого майна відсутні.

Викладена обставина у сукупністю з тим, що у силу ст. 9 КПК саме на слідчого покладений обов`язок проведення всебічного, повного та неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, свідчить, що переконання слідчого про відсутність необхідності подальшого утримання майна під арештом є вирішальним.

Отже, вищенаведене доводить, що на теперішній час потреба арешту відпала, тобто у силу ст. 174 КПК є наявною підстава для скасування арешту майна.

Таким чином, клопотання підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 2, 8, 9, 16, 85, 98, 132, 170, 174 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :
Клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ «Трансфлот» ОСОБА_4 задовольнити.
Арешт, накладений 21.03.2018 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва (справа № 761/6798/18) на майно ТОВ «Трансфлот», а саме буксир-штовхач «Джура», 1978 року побудови, скасувати.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1