Справа № 212/2578/15-к
У Х В А Л А

про продовження строку тримання під вартою

25 червня 2018 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м.Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7
при розгляді у судовому засіданні кримінального провадження відносно ОСОБА_4 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.296, ч.2 ст.121 КК України; ОСОБА_5 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст.296, ч.2 ст.121 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою суду від 12.06.2018р. обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено строк тримання під вартою до 27 червня 2018 року включно.
В судовому засіданні прокурор просив продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому на 60 днів, мотивуючи тим, що не зникли та наявні на сьогоднішній день ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які унеможливлюють застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу.

Вислухавши думку обвинуваченого та захисника, які заперечували проти продовження процесуального строку тримання під вартою, посилаючись на міцні соціальні зв`язки, стан здоров`я обвинуваченого, відсутність підстав вважати, що існують ризики передбачені ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим просили змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт з забороною залишати житло з 22.00 до 06.00 години ранку, суд прийшов до наступного
Вислухавши доводи сторін кримінального провадження, вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу, суд враховує вимоги ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Європейський суд з прав людини, неодноразово зауваживав, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. При цьому ЄСПЛ зазначає, що тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного кримінального правопорушення; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила кримінальне правопорушення; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).
На підставі вищ викладеного, а також враховуючи дані про особу обвинуваченого, в їх сукупності, а саме те, що ОСОБА_5 раніше судимий за статтею кримінального закону про особливо тяжкий злочин, не працює, суспільну небезпечність інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд приходить до висновку про доведеність прокурором у клопотанні ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, таким чином відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні, а тому суд погоджується з клопотанням прокурора щодо необхідності задовольнити його клопотання, оскільки прокурор цілком слушно вбачає наявність ризиків передбачених пунктами 1 та 5 ч.1 ст.177 КПК України.
Продовжуючи строк тримання під вартою, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованого злочину. ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, об`єктом посягання яких є здоров`я людини і відноситься до категорії тяжких злочинів.
Крім іншого, слід зауважити, і на це суд звертав увагу при продовженні тримання під вартою у попередні рази, що однією з характеризуючих ознак особистості обвинуваченого - є наявність судимості щодо злочину проти життя людини (15.03.2011р. - Апеляційний суд Дніпропетровської області засудження за ч.1 ст.115 КК України). Маючи непогашену судимість, обвинувачений знов скоїв злочин об`єктом посягання якого є життя та здоров`я людини. Дії обвинуваченого, крім іншого, органами досудового слідства кваліфіковано за ч.2 ст.121 КК України при обставинах, які супроводжувались особливо зухвалими діями обвинуваченого, вчинені групою осіб. У випадку визнання його винним в скоєних злочинах, санкцією статей передбачено покарання від 7 років до 10 років позбавлення волі. На стадії досудового слідства, обвинувачений ухилявся від правоохороннних органів. Тому вдається цілком слушною думка прокурора що перебуваючи на волі, можливе переховування обивнуваченого від суду.
Враховуючи наведене, доводи сторони захисту щодо недоведеності ризиків неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого та можливості застосування альтернативних запобіжних заходів, слід визнати непереконливими.
В сукупності із вищенаведеними обставинами для вирішення справи у відповідності до вимог закону, суд врахував дані, які характеризують особу ОСОБА_5 та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України.
Доводи захисника в частині наявності у підозрюваного місця проживання, не спростовують висновок суду про наявність у даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст.177 КПК України та не можуть бути самостійною підставою для застосування відносно останнього запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.
Посилання адвоката на те, що тяжкість покарання не може бути підставою для тримання особи під вартою, суд визнає непереконливими, з урахуванням того, що при вирішенні питання застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу, суд врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим інкримінованого йому кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, на підставі чого дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора.
Судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше застосованому обвинуваченому запобіжному заході у вигляді тримання під вартою на даний час відпала, оскільки на теперішній час продовжують існувати ризики, що обвинувачений може переховуватися від суду чи вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.
Суд вважає, що таке продовження даного запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 не суперечить вимогам ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки, по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи - тримання під вартою, що завжди є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчинення злочину, з тією метою, щоб особа, яка обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, постала перед компетентним судом і отримала справедливе рішення суду на підставі всебічного розгляду справи.
Підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою та, відповідно, зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 суд не вбачає.
Врахувавши положення ст.178 КПК, вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим інкримінованого йому кримінального правопорушення, всі обставини передбачені даною нормою закону, суд дійшов висновку, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 - слід продовжити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 331 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.296, ч.2 121 КК України на шістдесят днів, до 24 серпня 2018 року включно.
Строк дії ухвали закінчується 24 серпня 2018 року.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій особі місця ув`язнення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1