Дата документу 05.09.2018 Справа № 554/7004/18
Провадження № 1-кс/554/8284/2018
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2018 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Полтавського районного відділення поліції Полтавського ВП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001057 від 02.09.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся до Октябрського районного суду м. Полтави з клопотанням, погодженим з прокурором Полтавської місцевої прокуратури, про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001057 від 02.09.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Підставами для арешту майна слідчий вказує, що у провадженні СВ Полтавського РВП ПВП ГУНП в Полтавській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00001057 від 02.09.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 01.09.2018 року, близько 22 год., неподалік магазину по вул. Берегова в с. Макухівка Полтавського району, між ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виникла сварка.

У ході сварки у ОСОБА_4 виник умисел на заподіяння ОСОБА_5 тяжких тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння потерпілому ОСОБА_5 тілесних ушкоджень та бажаючи їх настання, знаходячись на вулиці біля магазину по вул. Берегова в с. Макухівка Полтавського району, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , використовуючи принесений із собою розкладний ніж, наніс ОСОБА_5 один удар зазначеним ножом у тулуб зліва, заподіявши потерпілому тілесне ушкодження у вигляді проникаючої колото-різаної рани брюшної порожнини, яке кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

Відповідно до протоколу огляду від 02.09.2018 року з місця вилучено: ніж розкладний з рукояткою зеленого кольору з написами «Walther» та 5 відбитків пальців рук на 5 ПЛС.

Також, відповідно до протоколу огляду від 02.09.2018 року, проведеного в приміщенні приймального відділення 1-МКЛ м. Полтава, оглянуто та вилучено одяг потерпілого ОСОБА_5 , а саме: футболка бавовняна світлого кольору з наявними слідами речовини бурого кольору, шорти синтетичні зі слідами речовини бурого кольору, шльопки чорного кольору зі слідами речовини бурого кольору.

На підставі вищевикладеного слідчий просить накласти арешт на вилучене майно.

В судове засідання слідчий та прокурор не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.
Підозрюваний ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд клопотання про арешт майна без його участі, проти задоволення клопотання не заперечував.
У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється, що відповідає положенням ст. 107 КПК України.
Суд, дослідивши надані докази, приходить до наступного.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Встановлено, що у провадженні СВ Полтавського РВП ПВП ГУНП в Полтавській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00001057 від 02.09.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

У вчиненні вказаного кримінального правопорушення органом досудового розслідування підозрюється ОСОБА_4 , якому 02.09.2018 року оголошено про підозру за ч.1 ст. 121 КК України.
03.09.2018 року ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово, строком на два місяці.
Виходячи із аналізу положень пункту першого частини третьої статті 132 КПК України , статті 170 КПК України, слідчий, прокурор в ході розгляду клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні, в якому особі оголошено про підозру, має довести існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення.
Розглядаючи клопотання слідчого по суті, слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Так, із змісту клопотання та матеріалів, які його обґрунтовують, вбачається, що зазначені обставини підозри, які інкримінуються ОСОБА_4 , мають місце та підтверджуються на даному етапі розслідування достатньою сукупністю доказів.
Слідчим доведено, що вищевказане майно, вилучене під час проведення огляду місця події від 02.09.2018 року, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Вилучене, відповідно до протоколу огляду місця події майно підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

На даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Крім того, слідчий суддя роз`яснює, що у відповідності до ст. 174 КПК України, за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні такого заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.

На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого Полтавського районного відділення поліції Полтавського ВП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001057 від 02.09.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України задовольнити.

Накласти арешт на ніж розкладний з рукояткою зеленого кольору з написами «Walther», на 5 ПЛС з 5 відбитками пальців рук, футболку бавовняну світлого кольору з наявними слідами речовини бурого кольору, шорти синтетичні зі слідами речовини бурого кольору та шльопки чорного кольору зі слідами речовини бурого кольору, з позбавленням права відчуження, розпоряджання, використання та проведення будь-яких дій до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області на протязі 5 днів з моменту проголошення.

Виконання зазначеної ухвали покласти на слідчого в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.

Слідчий суддя: ОСОБА_1