АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 25 квітня 2018 року апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 25 січня 2018 року,

за участі: прокурора підозрюваного ОСОБА_6 , ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання старшого детектива Національного бюро Четвертого відділу детективів Другого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_7 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 та накладено арешт на майно, вилучене у ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: персональний комп`ютер ASUS s/n 005572, з зарядним пристроєм.

В обґрунтування рішення, слідчий суддя зазначив, що вищезазначене майно підлягає арешту, оскільки детективом було доведено, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання в права і свободи особи, про який йдеться в клопотанні детектива та може бути виконане завдання, для виконання якого детектив звернувся із клопотанням про арешт майна, та прийшов до висновку, що у ході досудового розслідування виникла необхідність у збереженні речових доказів.

Не погоджуючись з таким рішення, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій, просить скасувати ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 25 січня 2018 року, та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання детектива. Окремо заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.
Щодо строків апеляційного оскарження, ОСОБА_5 зазначає, що розгляд клопотання детектива відбувся без повідомлення підозрюваного та його захисника, копію ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду від 25 січня 2018 року не було надіслано останнім, а її копію було отримано захисником підозрюваного ОСОБА_8 лише 05 березня 2018 року, після звернення до канцелярії суду.
Автор апеляційної скарги зазначає, що ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду від 31 липня 2017 року встановлено факт, що органом досудового розслідування пропущено строк звернення з клопотанням про накладення арешту та зобов`язано детектива НАБУ повернути ОСОБА_5 , вилучене в ході обшуку приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , майно, в тому числі і вищевказаний персональний комп`ютер.
Також зазначає, що незважаючи на те, що майно було вилучене під час обшуку 19 червня 2017 року, орган досудового розслідування, всупереч вищезазначеній ухвалі слідчого судді, звернувся з клопотанням про накладення арешту на вказане майно більш ніж через шість місяців, без прохання поновлення пропущеного строку та пояснення поважності причин пропуску такого строку.
Посилається автор апеляційної скарги і на те, що детективи НАБУ вже звертались із клопотанням про накладення арешту зазначене майно, в тому числі і вищевказаний персональний комп`ютер та ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду від 02 серпня 2017 року дане клопотання було повернуто прокурору для усунення недоліків.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив задовольнити її в повному обсязі, доводи прокурора, який просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, звернувши увагу при цьому і на те, що досудове розслідування у даному провадженні завершено, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, та заперечення на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підозрюваного не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ст. 395 КПК України, ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення, а у випадку якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

З апеляційної скарги, доданих до неї документів та матеріалів судового провадження вбачається, що клопотання органу досудового розслідування про накладення арешту на майно було розглянуто судом у відсутність власника майна та його представника, копії судового рішення по даній справі підозрюваному та його адвокату не направляли, а була отримана ОСОБА_8 лише 05 березня 2018 року, після звернення до канцелярії суду, тому колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження не пропущено.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, Національне антикорупційне бюро України здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 28 листопада 2016 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0003712, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 368, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 369-2, ч. 2 ст. 369-2, ч. 3 ст. 368-2, ч. 1 ст. 366 КК України.

20 червня 2017 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру в одержанні неправомірної вигоди для себе, діючи як виконавець у складі організованої групи, за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 369-2 КК України.
19 червня 2017 року в ході обшуку у приміщенні ГО «Системні рішення» за адресою: м. Київ, вул. Анрі Барбюса, 13, оф. 6, з-поміж іншого, виявлено та вилучено: персональний комп`ютер ASUS s/n005572 з зарядним пристроєм.
Вказаний обшук проводився на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 19 червня 2017 у справі №760/10315/17, якою надано дозвіл на проведення обшуку за вищевказаною адресою з метою відшукання та вилучення, окрім іншого:
- комп`ютерних носіїв інформації, з`ємних накопичувальних пристроїв, системних комп`ютерних блоків та/або ноутбуків, планшетів, серверів (спеціалізованих комп`ютерів), із застосуванням та/або використанням яких представники (працівники) ГО «Депутатський контроль», МДО «Депутатський контроль», ГО «Системні рішення», ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , а також інші особи створювали, редагували, пересилали, зберігали та використовували будь-яким іншим способом документи щодо підготовки, внесення та ухвалення змін до наступних проектів законів: № 1351-1 про видобування та реалізацію бурштину, № 5436 про внесення змін до Податкового кодексу України (щодо особливостей оподаткування діяльності, пов`язаної з видобуванням бурштину), № 5437 про внесення змін до Митного кодексу України (щодо звільнення від оподаткування операцій з ввезення на територію України обладнання для промислового видобутку бурштину).
Вилучений в ході обшуку у приміщенні ГО «Системні рішення» персональний комп`ютер відноситься до тих речей, дозвіл на відшукання та вилучення яких прямо передбачений ухвалою слідчого судді, а тому такі речі не вважаються тимчасово вилученим майном, всупереч ствердженням автора апеляційної скарги.
У результаті огляду вилучених у приміщенні ГО «Системні рішення» речей і документів виявлено та зафіксовано відомості, що можуть бути використанні як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Таким чином, існують обґрунтовані підстави вважати, що таке майно є доказом злочину.
Виходячи з цього 11 липня 2017 року речі і документи вилучені в ході обшуку у приміщенні ГО «Системні рішення» за адресою: м. Київ, вул. Анрі Барбюса, 13, оф. 6, визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні.
20 листопада 2017 року старший детектив Національного бюро Четвертого відділу детективів Другого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів ОСОБА_7 , за погодженням прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, вилучене в ході проведення обшуку за адресою: м. Київ, вул. Андрі Барбюса, 13, оф. 6, а саме: персональний комп`ютер ASUS s/n 005572 з зарядним пристроєм.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 25 січня 2018 року зазначене клопотання задоволено.

У рішеннях ЄСПЛ у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» констатовано, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції. Також суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

Під час розгляду апеляційної скарги, колегія суддів перевіряє дотримання слідчим суддею вимог ст.ст. 132, 170, 171, 172, 173 КПК України і бере до уваги сукупність усіх чинників і обставин, передбачених зазначеними нормами кримінального процесуального закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, а саме забезпечення збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Приймаючи рішення, слідчий суддя місцевого суду зазначених вимог закону дотримався.

Задовольняючи клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 000371, про накладення арешту на майно, вилучене в ході проведення обшуку за адресою: м. Київ, вул. Анрі Барбюса, 13, оф. 6, а саме: персональний комп`ютер ASUS s/n 005572 з зарядним пристроєм,слідчий суддя, як вбачається з матеріалів провадження, заслухав пояснення прокурора та, дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до правильного висновку, що у ході досудового розслідування виникла необхідність у збереженні речових доказів.
Такі висновки слідчого судді цілком доведені матеріалами провадження, специфікою обставин вчинення та розслідування самого злочину, що потребує проведення певних слідчих дій. Арештоване майно з великою вірогідністю може бути доказом злочину, відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, що підтверджується відповідним процесуальним рішенням, а саме постановою старшого детектива Національного бюро Четвертого відділу детективів Другого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів НАБУ ОСОБА_7 від 11 листопада 2017 року про визнання його речовим доказом (а.п. 14-15). Метою ж арешту майна є забезпечення кримінального провадження, його завданням є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, що прямо передбачено ст. 170 КПК України в якості правових підстав застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, перевірив співрозмірність втручання у діяльність ОСОБА_5 з потребами кримінального провадження.

Крім того, матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання зникнення чи відчуження майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, суд дослідив зазначені обставини та не знайшов у висновках органу досудового розслідування при зверненні з клопотанням про накладення арешту на майно, порушень вимог КПК України та чогось очевидно безпідставного чи довільного.
При цьому колегія суддів враховує і те, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна, а також і те, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Що стосується доводів апеляційної скарги з приводу того, що орган досудового розслідування, звернувся з клопотанням про накладення арешту на вказане майно більш ніж через шість місяців, без прохання поновлення пропущеного строку та пояснення поважності причин пропуску такого строку, то колегія суддів вважає їх безпідставними, скільки арештоване майно не є тимчасово вилученим, а тому строк на звернення з відповідним клопотанням детективом не порушено.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, автором апеляційної скарги не надано та колегією суддів не встановлено.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга підозрюваного ОСОБА_5 , навіть з урахуванням усіх викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 25 січня 2018 року, якою задоволено клопотання старшого детектива Національного бюро Четвертого відділу детективів Другого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_7 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 та накладено арешт на майно, вилучене у ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: персональний комп`ютер ASUS s/n 005572, з зарядним пристроєм, - залишити без змін, а апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_5 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №11-сс/796/1696/2018 Категорія: ст.170 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_10 Доповідач: ОСОБА_1