ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/27/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"18" жовтня 2018 р. м. Київ
Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Києві обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000245 від 17.10.2014 р. по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 вважав за можливе призначити обвинувальний акт до судового розгляду, оскільки він складений відповідно до вимог ст. 291 КПК України, підсудний Дарницькому районному суду м. Києва, підстав для закриття чи зупинення провадження немає. Крім того, прокурор зазначив, що оскільки в ухвалі від 21.05.2018 р. Верховний суд констатував, що судовий розгляд у цьому кримінальному провадженні вже розпочався, то підстави для проведення підготовчого судового засідання та відповідно вирішення питання про відповідність обвинувального акту вимогам КПК України відсутні.
Обвинувачений ОСОБА_4 залишив на розсуд суду вирішення питання щодо можливості призначення обвинувального акту до судового розгляду.

Вирішуючи питання про можливість призначення обвинувального акту до судового розгляду, перевіривши виключно зміст обвинувального акту та реєстр матеріалів досудового розслідування, не вдаючись до передчасної оцінки наявності чи відсутності доказів винуватості обвинувачених на цій стадії кримінального процесу, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.3 ст. 314 КПК України - у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Зокрема, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті КК України та формулювання обвинувачення.

Норми КПК України покладають на суд обов`язок роз`яснити обвинуваченому суть обвинувачення (ст. 348 КПК України), а потерпілому надає право підтримувати обвинувачення у випадку відмови прокурора від державного обвинувачення, а також ряд інших прав, безпосередньо пов`язаних з обвинуваченням (ст.56 КПК України).

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 у справі «Камасінскі проти Австрії» № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд констатував, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду ( рішення від 25.03.1999 у справі «Пелісьєта Сассі проти Франції», п.52).

Таким чином, висунуте особі обвинувачення повинно бути зрозумілим як сторонам кримінального провадження, так і суду.

Відповідно до положень п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Виходячи з вищезазначеного вбачається, що обвинувальний акт повинен складатися з описової та резолютивної частин. В описовій частині зазначаються дані, які стали приводом та підставами початку досудового розслідування, обставини кримінальної події та під ознаки якого кримінального закону підпадають дії особи. В резолютивній частині підводяться підсумки кримінального розслідування, тобто особі висувається обвинувачення, яке відповідно до ст.ст. 369, 374 КПК України має бути вирішено у вироку суду.

Враховуючи те, що в мотивувальній частині вироку суду за наслідком розгляду кримінальної справи відповідно до положень ст. 374 КПК України обов`язково зазначається формулювання обвинувачення, суд вважає, що відсутність в обвинувальному акті висунутого особі обвинувачення є тим недоліком, без якого не може розпочатися судовий розгляд та, відповідно, проводитися судове слідство, пов`язане із вирішенням обвинувачення (так як воно відсутнє) і вказаний недолік, згідно норм КПК України, може бути усунутий лише на стадії підготовчого судового засідання відповідно до процедури, визначеної ст. 314 КПК України.

Дослідженням змісту обвинувального акту відносно ОСОБА_4 , затвердженого 26.11.2014 р. судом встановлено, що цей обвинувальний акт містить лише виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими. Перший абзац мотивувальної частини цього акту розпочинається із зазначенням, що саме «в ході розслідування кримінального провадження було встановлено». Далі за текстом наводиться виклад фактичних обставин, після чого міститься правова кваліфікація кримінального правопорушення із посиланням на ч.1 ст. 263 КК України. Натомість, обвинувальний акт взагалі не містить формулювання обвинувачення ОСОБА_4 /т.4 а.с. 32-36/.

Згідно з вимогами кримінального процесуального закону формулювання обвинувачення має містити дані щодо події кримінального правопорушення із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків та інших даних, які відповідно до положень ст. 91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та на підставі яких, відповідно до диспозиції певної статті Кримінального кодексу України можна встановити в діях обвинуваченого склад кримінального правопорушення, з урахуванням, у тому числі, кваліфікуючих ознак.

Право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Аналіз наведених обставин та вимог закону дозволяє суду зробити висновок про те, що відсутність в обвинувальному акті формулювання обвинувачення є суттєвим недоліком, який порушує право особи на захист та перешкоджає суду призначити обвинувальний акт до судового розгляду.

Водночас, відповідно до ч.2 ст. 291 КПК України - обвинувальний акт має містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер , анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство) , анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство) , прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора , виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення , обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання , розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням , підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими , розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування) , дату та місце його складення та затвердження.

Буквальне тлумачення вказаної норми процесуального закону дозволяє дійти висновку, що наведений перелік є вичерпним. Разом з тим, дослідженням змістуобвинувального акту встановлено, що він містить відомості, які не передбачені ч. 2 ст. 291 КПК України.

Так, в тексті обвинувального акту містяться посилання на ряд конкретних висновків судових експертиз із вказівкою на вихідний номер та дату їх складення, які відповідно до ст. 84 КПК України є доказами у кримінальному провадженні, при цьому посилання на наявність будь-яких доказів у змісті фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, за загальними правилами КПК України є неприпустимим.

Таким чином, на думку суду,посилання в обвинувальному акті на докази, які можуть надаватись та досліджуватись виключно під час судового розгляду не відповідає та суттєво суперечить вимогам ч. 2 ст. 291 КПК України.

Судом враховується, що з вищевказаних підстав обвинувальний акт, затверджений 21.10.2014 р. відносно ОСОБА_4 ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 04.11.2014 р. вже повертався прокурору у зв`язку із його невідповідністю вимогам ст. 291 КПК України. /т.4 а.с. 27-28/. Натомість в уточненому обвинувальному акті, затвердженому 26.11.2014 р., вказані недоліки не були усунені.

Обговорюючи позицію прокурора ОСОБА_3 , який посилався на неможливість вирішення питання щодо відповідності обвинувального акту вимогу КПК України через те, що судовий розгляд вже розпочатий із посиланням на ухвалу Верховного суду від 21.05.2018 р., суд враховує, що згідно з положеннями ст.319 КПК України при заміні складу суду судовий розгляд розпочинається із початку крім випадків, передбачених ч.2 ст. 320 КПК України. При цьому в ст.ст. 109, 291 КПК України викладено вичерпні вимоги до змісту обвинувального акта та його додатків. Повернення обвинувального акта прокурору зі стадії підготовчого провадження в суді першої інстанції, допускається лише у разі порушення прокурором чи слідчим цих вимог. 19.10.2017 р. відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями відбулась заміна складу суду. Таким чином, необхідність повернення суду до стадії підготовчого судового засідання викликана невідповідністю обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, що кореспондується із положеннями ст. 319 КПК України, а тому посилання прокурора на відсутність підстав для проведення підготовчого судового засідання є необґрунтованими. Правова позиція про те, що положення ст.319 КПК України не містять заборони проводити підготовче судове засідання викладена, зокрема, в ухвалі Апеляційного суду м. Києва від 14.03.2018 р. у справі № 753/2412/17.

Аналіз вищенаведених обставин та вимог чинного законодавства України та практики ЄСПЛ дозволяє зробити висновок про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, що унеможливлює призначення його до судового розгляду, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне повернути обвинувальний акт прокурору як такий, що не відповідає КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 291, ч.3 ст. 314 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000245 від 17.10.2014 р. по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України - повернути прокурору.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1