Справа № 487/2436/18
Провадження № 1-кп/487/479/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.07.2018 року м.Миколаїв

Заводський районний суд м.Миколаєва, у складі: Головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000946, відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у смт.Березнегувате Миколаївської області, громадянина України, має середню освіту, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого

обвинуваченого у скоєні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.1, ч.2 ст.185 КК України

сторони кримінального провадження

прокурор Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення визнане судом доведеним

20.02.2018 року, приблизно о 10-00 годині, ОСОБА_3 , правомірно (з дозволу власниці ОСОБА_5 ) перебував у квартирі АДРЕСА_2 , при цьому у нього виник злочинний корисливий умисел направлений на таємне викрадення чужого майна.

Діючи з прямим умислом, ОСОБА_3 , в одній з кімнат, з полиці шафи, таємно викрав майно, що належить ОСОБА_5 , а саме: срібний ланцюжок, вагою 8 грамм, вартістю 54,64 грн.; монітор марки «Asus» 20 TFT LCD VW 202, вартістю 1000 грн.; материнську плату марки «Foxconn», вартістю 700 грн.; жорсткий диск марки «Hitachi Deckstar», вартістю 1000 грн.; комп`ютерну мишку марки « MS 009 Pico», вартістю 100 грн.; жорсткий диск «Western Digital 1600 AAJS», вартістю 1000 грн.; золоті сережки, вагою 1,68 грн., вартістю 2335, 60 грн.; грошові кошти в сумі 1250 грн. на загальну суму 7440,24 грн.

Утримуючи викрадене майно при собі, ОСОБА_3 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Таким чином, своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_3 заподіяв потерпілій ОСОБА_5 , матеріальну шкоду у розмірі 7440,24 грн.

Крім того, 06.03.2018 року, приблизно о 10-00 годині, ОСОБА_3 , правомірно (з дозволу власниці ОСОБА_6 ) перебував у квартирі АДРЕСА_3 , при цьому у нього виник злочинний корисливий умисел направлений на повторне таємне викрадення чужого майна.

Діючи з прямим умислом, ОСОБА_3 , скориставшись відсутністю уваги з боку потерпілої та сторонніх осіб, таємно повторно викрав майно, що належить ОСОБА_6 , а саме золоту каблучку вагою 1,62 грм., вартістю 1044,21 грн..

Утримуючи викрадене майно при собі, ОСОБА_3 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Таким чином, своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_3 заподіяв потерпілій ОСОБА_6 , матеріальну шкоду на суму 1044,21 грн.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 по епізоду від 20.02.2018 року суд кваліфікує за ч.1 ст.185 КК України та визнає його винуватим у таємному викрадені чужого майна (крадіжці).

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 по епізоду від 06.03.2018 року суд кваліфікує за ч.2 ст.185 КК України та визнає його винуватим у таємному викрадені чужого майна (крадіжці) вчиненій повторно.

Вказаних висновків суд дійшов, провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку.

При цьому суд керується практикою ЄСПЛ, зокрема Рішенням від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України», за яким, суд при оцінці доказів керується критерієм «поза розумним сумнівом». При якому доведення вини має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та взаємоузгоджених.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 встановлені обставини кримінального провадження не оспорював, вважав за недоцільне дослідження доказів на їх підтвердження та беззастережно визнав свою винуватість, у скоєні вказаних злочинів.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

Показання обвинуваченого ОСОБА_3 , який безпосередньо при допиті під час судового розгляду, пояснив, що 20.02.2018 року, приблизно о 10-00 годині, перебував у квартирі АДРЕСА_2 , де винаймав кімнату, та вирішив вчинити крадіжку. У тумбочці викрав срібний ланцюжок, а з столу монітор марки «Asus», материнську плату марки «Foxconn», жорсткий диск марки «Hitachi Deckstar»; комп`ютерну мишку марки « MS 009 Pico», жорсткий диск «Western Digital 1600 AAJS», золоті сережки та грошові кошти в сумі 1250 грн. Зазначене майно здав у ломбард та сервісний центр з ремонту комп`ютерів.

Крім того, 06.03.2018 року, приблизно о 10-00 годині, перебував у квартирі АДРЕСА_3 , з дозволу своєї знайомої ОСОБА_6 , при цьому з шафи викрав золоту каблучку, яку здав у ломбард.

Зазначив, що вказані злочини вчинив, у зв`язку з важким матеріальним становищем, викликаним відсутністю роботи. У скоєному щиро розкаявся.

Викладенні показання обвинуваченого ОСОБА_3 суд визнає належними, допустимими та достатніми доказами на підтвердження встановлених обставин кримінального провадження, оскільки вони отримані судом при його безпосередньому допиті та є чіткими та послідовними щодо часу, місця та способу вчинення інкримінованих злочинів, що свідчить про повне розуміння ОСОБА_3 пред`явленого та визнаного судом доведеним обвинувачення.

Потерпілі до судового засідання не з`явилися, надали суду заяви, у яких зазначили, що претензій матеріального та морального характеру до ОСОБА_3 не мають. Покарання просили призначити на розсуд суду.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 за положеннями п.п.1,2 ч.1 ст.66 КК України є щире каяття у вчинених злочинах та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.

За положеннями ст..9 Конституції України, ч.2 ст.8 КПК України, ст..17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди при розгляді справ зобов`язанні застосовувати положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практику ЄСПЛ, як джерела права.

Відповідно до положень ст..6 Конвенції кожному гарантовано право на справедливий суд.

Вирішуючи питання, щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд виходить з загальних засад призначення покарання, з урахуванням тяжкості вчинених злочинів, особи обвинуваченого та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При цьому, суд враховує позицію ЄСПЛ, викладеній у справі «Еззе і Коннорс проти Сполученого Королівства» від 09.10.2003 року, що кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів.

Так ОСОБА_3 , з урахуванням приписів ст..12 КК України, вчинено злочини невеликої та середньої тяжкості.

Обвинувачений раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліках у Миколаївському обласному наркологічному диспансері та Миколаївській обласній психіатричній лікарні не перебуває.

Відповідно до положень ст..65 КК України, виходячи з принципів законності, справедливості та вимог, щодо індивідуалізації та достатності покарання для виправлення засудженого та запобігання скоєнню ним нових злочинів, з врахуванням вищезазначених обставин, суд при обрані виду та міри покарання, вважає за необхідне та достатнє призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення волі у межах санкцій ч.ч.1,2 ст.185 КК України, з застосуванням положення ст..70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання більш суворим покаранням менш суворого.

Відповідно до положень ст..75 ч.1 КК України, з урахуванням особи обвинуваченого, тяжкості та відношення обвинуваченого до скоєного, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_3 можливе без його ізоляції від суспільства, та вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з випробуванням, з покладенням обов`язків визначених п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України.

У кримінальному проваджені цивільні позови потерпілими не заявлені.

У кримінальному проваджені процесуальні витрати, визначені положенням ст..118 КПК України відсутні.

Речові докази по справі, які відповідно до положень ч.6 ст..100 КПК України, було передано потерпілій ОСОБА_5 на відповідальне зберігання, слід залишити у її розпорядженні.

На підставі викладеного, керуючись ст..ст.2,7,368,369,373,374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні злочинів передбачених ч.ч. 1,2 ст.185 КК України.

Та призначити ОСОБА_3 покарання

-за ч.1 ст..185 КК України у вигляді одного року позбавлення волі

-за ч.2 ст..185 КК України у вигляді одного рокц трьох місяців позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст..70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання більш суворим покаранням менш суворого остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у вигляді одного року трьох місяців позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст..75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, строком на один рік.

На підставі п.п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази по справі срібний ланцюжок, монітор марки «Asus» 20 TFT LCD VW 202, материнську плату марки «Foxconn», жорсткий диск марки «Hitachi Deckstar», комп`ютерну мишку марки « MS 009 Pico», жорсткий диск «Western Digital 1600 AAJS», які перебувають на відповідальному зберіганні у ОСОБА_5 залишити у її розпоряджені.

На вирок може бути подана апеляція до Аапеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м.Миколаєва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору, обвинуваченому.

Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1