У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 вересня 2018 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 та її захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого у кримінальному провадженні №0000085 слідчого відділу управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , за погодженням відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, проживаючої та зареєстрованої АДРЕСА_1 , не працюючої, не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 - ч. 3 ст. 190, ч. 3 ст. 358, ч. 1, 3 ст. 362, ч. 3 ст. 365-2 КК України
ВСТАНОВИВ:
Слідчий відділу управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 , за погодженням відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотанням у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000085 від 18.04.2017 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 - ч. 3 ст. 190, ч. 3 ст. 358, ч. 1, 3 ст. 362, ч. 3 ст. 365-2 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваної ОСОБА_5 .

Подане клопотання мотивує тим, що переслідуючи кінцеву мету протиправної діяльності заволодіння земельними ділянками громади с. Нижня Апша, Тячівського району, Закарпатської області та держави в цілому, а як спосіб її досягнення підробка офіційного документу на об`єкти нерухомості, з наступним їх відчуженням та оберненням виручених грошей для власних цілей, ОСОБА_7 , як організатор, у свою злочинну діяльність втягнула приватного нотаріуса Тячівського районного нотаріального округу ОСОБА_5 як пособника за наступних обставин:

14 липня 2014 року, ОСОБА_7 , з метою незаконного збагачення, шляхом обману та зловживанням довірою, використовуючи попередньо виготовлений при невстановлених слідством обставинах Державний акт на право приватної власності на землю серії ЗК-0011 №1295 виданого ніби Дібрівською сільською радою Тячівського району від 23.04.1997 року №3 у якому наявні явні видимі підчистки, звернулась до приватного нотаріуса Тячівського районного нотаріального округу ОСОБА_5 , з приводу переоформлення вказаного Державного акту на ОСОБА_8 , шляхом укладення договорів купівлі-продажу. Цього ж дня, 14 липня 2014 року приватний нотаріус ОСОБА_5 , являючись приватним нотаріусом Тячівського нотаріального округу, будучи особою, яка здійснює професійну діяльність, пов`язану з надання публічних послуг та відповідно до ст.3 Закону України «Про нотаріат» фізичною особою уповноваженою державною на здійснення незалежної професійної нотаріальної діяльності, зокрема щодо посвідчення прав та фактів, які мають юридичне значення, діючи з метою отримання неправомірної вигоди для ОСОБА_7 , усвідомлюючи її злочинні наміри на незаконний продаж права власності на майно, діючи умисно, зловживаючи наданими їй державою повноваженнями нотаріуса, грубо зловживаючи своїми повноваженням як особи, що надає публічні послуги, в порушення вимог ст.ст.43,45,47,55 Закону України "Про нотаріат", знаходячись за місцем здійснення нотаріальної діяльності, що за адресою: АДРЕСА_2 , маючи у своєму розпорядженні Державний акт на право приватної власності на землю серії ЗК-0011 №1295 виданого ніби Дібрівською сільською радою Тячівського району від 23.04.1997 року №3 у якому наявні явні видимі підчистки, за допомогою власного комп`ютера склала договори купівлі-продажу, які зареєстровала в реєстрі за №877, 879 щодо земельних ділянок з кадастровими номерами :03:002:0200, :03:002:0205 та в пунктах №1 умисно повторно внесла неправдиві відомості зокрема про те, що вказані земельні ділянки належить продавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ЗК-0011 №1295 виданого ніби Дібрівською сільською радою Тячівського району від 23.04.1997 року №3 та зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №174 від 23.04.1997, хоча в дійсності дана земельна ділянка ОСОБА_9 не надавалась та у графі реєстрації книги видачі Державних актів Дібрівської сільської ради під №174 зазначено, що 23.04.1997 Державний акт серії ЗК-0011 №1295 видано ОСОБА_10 .

Після цього, вказані договори купівлі-продажу ОСОБА_5 , в приміщенні офісу, що за адресою: АДРЕСА_2 , посвідчено власним підписом та відтиском круглої печатки приватного нотаріуса ОСОБА_5 .

В результаті зловживання повноваженнями приватним нотаріусом ОСОБА_5 , позбавила громаду с. Нижня Апша, Тячівського району, Закарпатської області та держави в цілому права власності на земельну ділянку загальною площею 0,844 га, ринковою вартість 259 550 гривень (двісті п`ятдесят дев`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят гривень).

Крім цього, ОСОБА_5 , будучи зареєстрованим приватним нотаріусом Тячівського районного нотаріального округу Закарпатської області, діючи на підставі свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю № 6581, виданого Міністерством юстиції України, являючись відповідно до ст.3 Закону України «Про нотаріат» фізичною особою, уповноваженою державою на здійснення незалежної професійної нотаріальної діяльності, зокрема щодо посвідчення прав та фактів, які мають юридичне значення, діючи з метою отримання неправомірної вигоди для ОСОБА_7 , усвідомлюючи її злочинні наміри на незаконний продаж права власності на майно, діючи умисно, зловживаючи наданими їй державою повноваженнями нотаріуса, в порушення вимог статей 43, 45, 47, 55 Закону України «Про нотаріат» щодо встановлення цивільної дієздатності осіб учасників цивільних відносин, перевірки поданих документів, склала та видала завідомо підроблений договір купівлі-продажу земельної ділянки за кадастровим номером :03:002:0205 площею 0,2500 га, який зареєструвала в реєстрі за №877 від 14 липня 2014 року та внесла завідомо неправдиві відомості про право власності на нерухоме майно, після цього, на підставі посвідченого нею договору купівлі-продажу, шляхом відкриття нового розділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно внесла до нього відповідні відомості про фіктивну зміну власника, внаслідок чого позбавила громаду с. Нижня Апша, Тячівського району, Закарпатської області та держави в цілому, права власності на земельну ділянку площею 0,2500 га, тим самим спричинила тяжкі наслідки.

При цьому, приватний нотаріус ОСОБА_5 зловживаючи своїми повноваженнями, з метою отримання неправомірної вигоди для ОСОБА_7 , усвідомлюючи її реальні злочинні наміри на незаконний продаж права власності на вказане нерухоме майно та збагачення, грубо зловживаючи своїми повноваженням як особи, що надає публічні послуги, в порушенні вимог ст.ст.43,45,47,55 Закону України "Про нотаріат", цього ж дня 14 липня 2014 року за допомогою власного комп`ютера у приміщенні за місцем здійснення своєї нотаріальної діяльності за адресою: АДРЕСА_2 , підготувала договір купівлі-продажу земельної ділянки за кадастровим номером :03:002:0205 площею 0,2500 га., який зареєструвала в реєстрі за №877 у якому зазначила, що « ОСОБА_7 », зареєстрована в АДРЕСА_3 , діючи як «продавець» - продала вказану земельну ділянку ОСОБА_8 , при цьому в пункті №1 даного договору приватний нотаріус ОСОБА_5 маючи у своєму розпорядженні Державний акт на право приватної власності на землю серії ЗК-0011 №1295 виданого ніби Дібрівською сільською радою Тячівського району від 23.04.1997 року №3 у якому явні видимі підчистки у графі «прізвище, ім`я по батькові» в місці розташування друкованого тексту « ОСОБА_7 », у графі «місце проживання» в місці розташування рукописного тексту «9», у графі «Земельна ділянка розташована на території» в місці розташування друкованого тексту «с. Діброва» раніше були інші записи, які зміненні шляхом підчистки, на підставі якого зазначила, що вказана земельна ділянка належить продавцю, хоча в дійсності дана земельна ділянка ОСОБА_7 не надавалась та у графі реєстрації книги видачі Державних актів Дібрівської сільської ради під №174 зазначено що 23.04.1997 Державний акт серії ЗК-0011 №1295 видано ОСОБА_10 .

Після цього, приватний нотаріус ОСОБА_5 внесла відповідні відомості про власника до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, шляхом відкриття нового розділу.

Продовжуючи свою протиправну діяльність, ОСОБА_5 , будучи зареєстрованим приватним нотаріусом Тячівського районного нотаріального округу Закарпатської області, діючи на підставі свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю № 6581, виданого Міністерством юстиції України, являючись відповідно до ст.3 Закону України «Про нотаріат» фізичною особою, уповноваженою державною на здійснення незалежної професійної нотаріальної діяльності, зокрема щодо посвідчення прав та фактів, які мають юридичне значення, діючи з метою отримання неправомірної вигоди для ОСОБА_7 , усвідомлюючи справжніх злочинних намірів вказаної особи на незаконний продаж права на нерухоме майно, діючи умисно, повторно зловживаючи наданими їй державою повноваженнями нотаріуса, в порушення вимог статей 43, 45, 47, 55 Закону України «Про нотаріат» щодо встановлення цивільної дієздатності осіб учасників цивільних відносин, перевірки поданих документів, маючи у своєму розпорядженні Державний акт на право приватної власності на землю серії ЗК-0011 №1295 виданого ніби Дібрівською сільською радою Тячівського району від 23.04.1997 №3 у якому наявні явні видимі підчистки у графі «прізвище, ім`я по батькові» в місці розташування друкованого тексту « ОСОБА_7 », у графі «місце проживання» в місці розташування рукописного тексту «9», у графі «Земельна ділянка розташована на території» в місці розташування друкованого тексту «с. Діброва» раніше були інші записи, які змінені шляхом підчистки, склала та видала завідомо підроблений договір купівлі-продажу земельної ділянки за кадастровим номером :03:002:0200 площею 0,5473 га., який зареєструвала в реєстрі за №879 від 14 липня 2014 року та внесла до нього завідомо неправдиві відомості про право власності на нерухоме майно, після цього, на підставі посвідченого нею договору купівлі-продажу, шляхом відкриття нового розділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, внесла відповідні відомості про фіктивну зміну власника майна, внаслідок чого позбавила громаду с. Нижня Апша, Тячівського району, Закарпатської області та держави в цілому права власності на земельну ділянку площею 0,5473 га, ринковою вартість 109498 гривень, чим самим спричинено потерпілому в особі Нижньоапшанської сільської ради Тячівського району, тяжкі наслідки.

При цьому, ОСОБА_5 зловживаючи своїми повноваженнями, з метою отримання неправомірної вигоди для ОСОБА_7 , усвідомлюючи реальні злочинні наміри ОСОБА_7 на незаконний продаж права власності на вказане нерухоме майно, грубо зловживаючи своїми повноваженнями як особи, що надає публічні послуги, в порушення вимог ст.ст.43,45,47,55 Закону України "Про нотаріат", цього ж дня 14.07.2014 за допомогою власного комп`ютера у офісі за місцем здійснення своєї діяльності в АДРЕСА_2 , підготувала договір купівлі-продажу земельної ділянки за кадастровим номером :03:002:0200 площею 0,5473 га зареєстрований в реєстрі за №879, в якому зазначила, що « ОСОБА_7 », зареєстрована в АДРЕСА_3 , як продавець продала дану земельну ділянку ОСОБА_8 , при цьому в пункті №1 даного договору написала, що вказана земельна ділянка належить продавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ЗК-0011 №1295, виданого Дібрівською сількою радою Тячівського району від 23.04.1997 №3 та зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №174 від 23.04.1997, хоча в дійсності дана земельна ділянка ОСОБА_9 не видавалась та у графі реєстрації книги видачі Державних актів Дібрівської сільської ради під №174 зазначено що 23.04.1997 Державний акт серії ЗК-0011 №1295 видано ОСОБА_11 .

Окрім цього, 14.07.2014 ОСОБА_5 , являючись приватним нотаріусом Тячівського нотаріального округу, будучи особою, яка здійснює професійну діяльність, пов`язану з надання публічних послуг та відповідно до ст.3 Закону України «Про нотаріат» фізичною особою уповноваженою державною на здійснення незалежної професійної нотаріальної діяльності, зокрема щодо посвідчення прав та фактів, які мають юридичне значення, знаходячись за місцем здійснення нотаріальної діяльності, що за адресою: АДРЕСА_2 , маючи у своєму розпорядженні Державний акт на право приватної власності на землю серії ЗК-0011 №1295 виданого ніби Дібрівською сільською радою Тячівського району від 23.04.1997 №3 у якому наявні явні видимі підчистки, за допомогою власного комп`ютера, склала договір купівлі-продажу, який зареєстрований в реєстрі за №877 щодо земельної ділянки за кадастровим номером :03:002:0205 площею 0,2500 га, в пункт №1 якого умисно внесла неправдиві відомості зокрема те, що вказана земельна ділянка належить продавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ЗК-0011 №1295 виданого Дібрівською сільською радою Тячівського району від 23.04.1997 №3 та зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №174 від 23.04.1997, хоча в дійсності дана земельна ділянка ОСОБА_9 не видавалась та у графі реєстрації книги видачі Державних актів Дібрівської сільської ради під №174 зазначено, що 23.04.1997 Державний акт серії ЗК-0011 №1295 видано ОСОБА_10 .

Крім цього, 14.07.2014 року ОСОБА_5 , являючись приватним нотаріусом Тячівського нотаріального округу, будучи особою, яка здійснює професійну діяльність, пов`язану з надання публічних послуг та відповідно до ст.3 Закону України «Про нотаріат» фізичною особою, уповноваженою державною на здійснення незалежної професійної нотаріальної діяльності, зокрема щодо посвідчення прав та фактів, які мають юридичне значення, знаходячись за місцем здійснення нотаріальної діяльності, що за адресою: м. Тячів, вул. Незалежності, 16/21, маючи у своєму розпорядженні Державний акт на право приватної власності на землю серії ЗК-0011 №1295, виданого ніби Дібрівською сільською радою Тячівського району від 23.04.1997 №3 у якому наявні явні видимі підчистки, за допомогою власного комп`ютера склала договір купівлі-продажу, який зареєструвала в реєстрі за №879 щодо земельної ділянки за кадастровим номером :03:002:0200 площею 0,5473, в пункт №1 якого умисно, діючи повторно, внесла неправдиві відомості зокрема те, що вказана земельна ділянка належить продавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ЗК-0011 №1295 виданого Дібрівською сільською радою Тячівського району від 23.04.1997 №3 та зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №174 від 23.04.1997, хоча в дійсності дана земельна ділянка ОСОБА_9 не видавалась та у графі реєстрації книги видачі Державних актів Дібрівської сільської ради під №174 зазначено що 23.04.1997 Державний акт серії ЗК-0011 №1295 видано ОСОБА_10 .

Після цього, вказані договори купівлі-продажу приватним нотаріусом ОСОБА_5 , в приміщенні офісу, що за адресою: АДРЕСА_2 , посвідчено власним підписом та відтиском круглої печатки приватного нотаріуса.

Окрім цього, ОСОБА_5 , 14.07.2018, являючись приватним нотаріусом Тячівського нотаріального округу, будучи особою, яка здійснює професійну діяльність, пов`язану з надання публічних послуг та відповідно до ст.3 Закону України «Про нотаріат» фізичною особою, уповноваженою державною на здійснення незалежної професійної нотаріальної діяльності, зокрема щодо посвідчення прав та фактів, які мають юридичне значення, знаходячись за місцем здійснення нотаріальної діяльності, що за адресою: АДРЕСА_2 , нехтуючи встановленими законом нормами і професійною етикою особи, наділеної Конституцією України та Законом України «Про нотаріат» правом сприяння громадянам, підприємствам, установам і організаціям у реалізації їх прав і захисту законних інтересів, яка здійснює професійну діяльність, пов`язану з наданням публічних послуг, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи всупереч інтересам громади с. Нижня Апша, Тячівського району, Закарпатської області та держави в цілому, з корисливих мотивів, зловживаючи своїми повноваженнями, що виразилась у незаконному відчуженні земельних ділянок за кадастровими номерами :03:002:0200 та :03:002:0205 на користь ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_4 , незаконно провела державну реєстрацію речових прав на вищевказану земельну ділянку, посвідчила відповідний договори купівлі-продажу та повторно провела державну реєстрацію речових прав на земельну ділянку вже за новим власником ОСОБА_8 , за наступних обставин:

14 липня 2014 року ОСОБА_5 як приватний нотаріус Тячівського районного нотаріального округу, знаходячись за місцем здійснення свої нотаріальної діяльності, за адресою: АДРЕСА_2 , діючи всупереч нормам ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», прийняла від ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_5 , для здійснення державної реєстрації права власності щодо земельної ділянки за кадастровим номером :03:002:0200, державний акт на право приватної власності на землю серії ЗК-011 № 1295, який містив явні, помітні без детального огляду, ознаки часткового підроблення, а саме підчистки та дописки. Після цього, ОСОБА_5 , всупереч вимогам ст. 15 та ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, увійшла під власним логіном та паролем, який їй було присвоєно як особі уповноваженої державною на здійснення незалежної професійної нотаріальної діяльності, пов`язаної з надання публічних послуг відповідно до ст.3 Закону України «Про нотаріат», до автоматизованої системи Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, діючи умисно, незаконно, з метою несанкціонованої зміни інформації, здійснила державну реєстрацію речового права на нерухоме майно, тобто внесла завідомо неправдиві відомості про власника, шляхом відкриття нового розділу автоматизованої системи Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо земельної ділянки за кадастровим номером :03:002:0200.

Окрім цього, продовжуючи свою злочинну діяльність, 14 липня 2014 року ОСОБА_5 діючи як приватний нотаріус Тячівського районного нотаріального округу, знаходячись за місцем здійснення свої нотаріальної діяльності за адресою: АДРЕСА_2 , всупереч нормам ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», прийняла від ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_5 , для здійснення державної реєстрації права власності останньої на вищевказану земельну ділянку за кадастровим номером :03:002:0205, державний акт на право приватної власності на землю серії ЗК-011 № 1295, який містив явні, помітні без детального огляду, ознаки часткового підроблення, а саме підчистки та дописки. Після чого, ОСОБА_5 , всупереч вимогам ст. 15 та ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, увійшла під власним логіном та паролем, який їй було присвоєно як особі уповноваженої державною на здійснення незалежної професійної нотаріальної діяльності, пов`язаної з надання публічних послуг відповідно до ст.3 Закону України «Про нотаріат», до автоматизованої системи Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та діючи умисно, незаконно, повторно з метою несанкціонованої зміни інформації, здійснила державну реєстрацію речового права на нерухоме майно, тобто внесла завідомо неправдиві відомості про власника, шляхом відкриття нового розділу автоматизованої системи Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо земельної ділянки за кадастровим номером :03:002:0205.

У сукупності ОСОБА_5 вчинила кримінальні правопорушення, передбачені ч.5 ст.27 - ч.3 ст.190, ч.3 ст.365-2, ч.3 ст.358, ч.1 ст.362, ч.3 ст.362 Кримінального кодексу України. 21.08.2018 року їй повідомлено про підозру у вчиненні вказаних правопорушень.

У клопотанні слідчий зазначає, що у досудового розслідування є підстави вважати, що продовжуючи перебувати на волі ОСОБА_5 буде впливати на свідків та потерпілих з метою спонукання їх до відмови від звернення із заявами про вчинені щодо них кримінальні правопорушення.

Враховуючи викладене, беручи до уваги те, що ОСОБА_5 органом досудового розслідування обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 - ч.3 ст.190, ч.3 ст.365-2, ч.3 ст.358, ч.1 ст.362, ч.3 ст.362 КК України, тяжкість покарання, яке їй загрожує, досудове розслідування у даному кримінальному провадженні не завершено, що у своїй сукупності дає підстави вважати що вона може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків та потерпілих даної події; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме шляхом зміни, знищення документів, впливу на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні, продовжувати вчиняти злочинну діяльність та враховуючи те, що ОСОБА_5 може в будь який час виїхати за межі території України, слідчий просить застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно підозрюваної ОСОБА_5 , строком на два місяці.

В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали та просили його задовольнити з підстав наведених у клопотанні. Слідчий вказав, що існує ризик того, що продовжуючи перебувати на волі ОСОБА_5 буде впливати на свідків та потерпілих з метою спонукання їх до відмови від звернення із заявами про вчинені щодо них кримінальні правопорушення, а також існує ризик зміни, знищення документів. Вказав, що доказів на підтвердження існування вказаних ризиків надати не може, факт впливу ОСОБА_5 на свідків та потерпілих не зафіксовано.

Зокрема прокурор звернув увагу суду на те, що підозрювана ОСОБА_5 органом досудового розслідування обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 - ч.3 ст.190, ч.3 ст.365-2, ч.3 ст.358, ч.1 ст.362, ч.3 ст.362 КК України, які відносяться до категорії тяжких злочинів. На її думку доцільно обрати щодо підозрюваної ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту для запобігання ризикам на які вказав слідчий.
Захисник підозрюваного у судовому засіданні просив у задоволенні клопотання відмовити, з підстав викладених у письмовому запереченні. Зокрема вказав, що слідчий у клопотанні обмежився викладом змісту статті 177 ч.1 п. 1-5 КПК України. Ризики на які вказав прокурор є недоведеними, а підозрювана не переховувалася від органів досудового розслідування. Вважає, що прокурор не довів наявність ризиків , а відтак такі є припущеннями. Прокурор та слідчий у клопотанні та в судовому засіданні навіть не доводили неможливість застосування інших , більш м`яких видів запобіжних заходів.

У судовому засіданні підозрювана ОСОБА_5 підтримала доводи захисника. Вказала, що вона припинила нотаріальну діяльність і всі документи передала до архіву. Окрім того, вказала, що слідчим вилучено у неї ряд документів, а відтак не існує ризик зміни, знищення нею документів, так як у неї не має жодних документів. Окрім того, вказала, що не здійснювала і не здійснює жодного впливу на свідків та потерпілу, та не має наміру переховуватися від органів досудового розслідування та суду, так як має на утриманні двох неповнолітніх дітей, які навчаються у школі, має на утриманні хвору матір і похилого віку бабусю. Просила врахувати те, що не судима, сімейний стан, наявність місця проживання.

Заслухавши думку прокурора та слідчого про доцільність обрання запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, пояснення захисника та підозрюваної, перевіривши докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Клопотання слідчого мотивоване тим, що перебуваючи на волі ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знаючи та намагаючись уникнути відповідальності за вчинене нею діяння, усвідомлюючи наслідки в разі доведення останній вини у вчинені вище вказаних злочинах, з метою уникнення від покарання шляхом залякування свідків та потерпілих , змінити та знищити документи, які не вилучені ще в ході досудового розслідування.
Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.
Стаття 177 КПК України містить правові норми щодо мети та підстав застосовування запобіжних заходів.
Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України.
Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
У відповідності до рішення Конституційного Суду України від 08 липня 2003 року № 14-рп/2003 тяжкість злочину законом не визначається як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а тільки враховується поряд з іншими обставинами, передбаченими відповідними статтями КПК України.
Слідчий суддя при вирішенні клопотання враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
При цьому слідчим суддею при обранні запобіжного заходу лише перевіряється наявність вагомих доказів , що можуть свідчити про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення. Питання щодо доведеності чи недоведеності вини підозрюваного не являється предметом розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Разом з тим, слідчий суддя враховує, що обов`язковою умовою обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.
Слідчий суддя враховує, що стороною обвинувачення не доведено, що підозрювана ОСОБА_5 продовжує вчиняти злочини, підтримує соціальні зв`язки негативного характеру, порушила умови раніше застосованого до неї запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням чи обмеженням волі, раніше ухилялася від слідства, суду чи виконання судових рішень.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя приходить до переконання, що прокурором під час розгляду клопотання не доведено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 177 КПК України. Вважаючи наявними дані ризики, прокурор виходить виключно із тяжкості покарань, що загрожують ОСОБА_5 у разі визнання її винуватою у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких вона підозрюється.
Разом з тим, одна лише тяжкість кримінального правопорушення не може являтися підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Відповідно до п. 9 Інформаційного листа ВССУ «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» від 04.04.2013 р. виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК. Слідчий суддя, суд має зважати, що слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу за відсутності для цього підстав, передбачених ст. 177 КПК. Тому в разі розгляду відповідного клопотання, не підкріпленого визначеними у КПК метою та підставами, останнє має бути відхилено.
Відповідно до п. 10 Інформаційного листа ВССУ «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», у кожному випадку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд, вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі відповідно до ст. 178 КПК.
Окрім того, слідчим суддею враховано дані про особу ОСОБА_5 : має місце проживання та реєстрації, має на утриманні двох неповнолітніх дітей : ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_5 , що свідчить про її тісні соціальні звязки, раніше не судима.
ОСОБА_5 має соціальні звязки, які спростовують ризик уникнути кримінальної відповідальності.
Крім того, слідчим та прокурором не надано доказів, що підозрювана переховувалася від досудового слідства.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Відповідно до п. "с" ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Враховуючи наведене, слідчий суддя приходить до висновку, що підозра ОСОБА_5 у вчиненні даних кримінальних правопорушень за відсутності фактичних даних, які б свідчили про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити її належної поведінки та виконання процесуальних обов`язків, передбачених КПК України, не є підставою для обрання суворої міри запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
За таких обставин прокурором та слідчим доведено обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої статті 194 КПК України, але не доведено обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, а тому слідчий суддя вважає, що в задоволенні клопотання про обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту слід відмовити та вважає за потрібне застосувати відносно підозрюваної ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.
Відповідно до ч. 1 ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.
Згідно ч. 2 ст. 179 КПК України підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Приймаючи до уваги вищенаведене та фактичні обставини справи, слідчий суддя вважає, що відносно ОСОБА_5 слід обрати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, що на думку слідчого судді забезпечить досягнення мети застосування запобіжного заходу та виконання підозрюваною її процесуальних обов`язків.
Керуючись п. "с" ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 25 квітня 2003 року "Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства" ст. ст. 177, 178, 183, 186, 309, 392, 395 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання слідчого у кримінальному №0000085 слідчого відділу управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , за погодженням відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.
Застосувати до підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 , не судимої, підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 - ч. 3 ст. 190, ч. 3 ст. 358, ч. 1, 3 ст. 362, ч. 3 ст. 365-2 КК України - запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу;
- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;
- утримуватися від спілкування з посадовими особами Нижньоапшанської сільської ради Тячівського району та іншою підозрюваною ОСОБА_7 .
Термін дії обов`язків , покладених слідчим суддею визначити два місяці з дня оголошення ухвали.
Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на слідчого у провадженні якого перебуває кримінальне провадження.
Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Вручити підозрюваній ОСОБА_5 під розпис копію даної ухвали.
Попередити підозрювану ОСОБА_5 , що в разі невиконання нею покладених, згідно ухвали слідчого судді обов`язків, до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на неї може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.
Повний текст ухвали складено і оголошено 19.09.2018 року о 08 годині 30 хвилині.
Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1