Справа №750/7145/18
Провадження №1-кс/750/2867/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2018 року м. Чернігів

Слідчий суддя Деснянського районного суду міста Чернігова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Чернігові клопотання старшого слідчого слідчого відділу Чернігівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000057 від 06.03.2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

18.07.2018 року старший слідчий слідчого відділу Чернігівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області ОСОБА_3 , вдруге звернулась до суду з клопотанням про арешт майна, яке погоджено прокурором Чернігівської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , в якому просить, з метою забезпечення збереження речового доказу у кримінальному провадженні, запобіганню подальшого відчуження, накласти арешт на житловий будинок АДРЕСА_1 з надвірними спорудами, загальною площею 50,3 кв.м та з реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 01, який належить на праві власності ОСОБА_5 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області ОСОБА_6 .
В судове засідання слідчий не з`явилась, у поданому клопотанні просить розглянути таке без її участі та задовольнити таке.

Власник майна, відповідно до ч.2 ст. 172 КПК України, в судове засідання не викликався.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, якими обґрунтоване клопотання, приходжу до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання, з огляду на таке.

Як вбачається з наданих матеріалів, слідчим Чернігівського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000057 від 06.03.2018 року, розпочатому за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України, за фактом заволодіння шляхом обману грошовими коштами в сумі 362500 грн., які належать ОСОБА_5 .

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, житловий будинок АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності в частці 1/1 ОСОБА_5 , на підставі договору купівлі-продажу серії та номер: 915, виданого 23.04.2016 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_6 .

Відповідно до рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 01.03.2018 року, позов ОСОБА_7 до ОСОБА_5 , третя особа приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_6 про витребовування майна та визнання права власності задоволено, визнано довіреність, посвідчену 19.04.2016 приватним нотаріусом ЧМНО ОСОБА_6 та зареєстровану в реєстрі за №872 від імені ОСОБА_7 недійсною; визнано договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 , зареєстрованого в реєстрі за №915, посвідчений 23.04.2016 року приватним нотаріусом ЧМНО ОСОБА_6 недійсним; визнано за ОСОБА_7 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 ; витребувано з володіння ОСОБА_5 житловий будинок АДРЕСА_1 .

Постановою Апеляційного суду Чернігівської області від 20.06.2018 року рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 01.03.2018 року залишено без змін. Вказана постанова набрала законної сили з дня її прийняття.

Необхідність накладення арешту на житловий будинок АДРЕСА_1 , слідчий мотивує тим, що зазначене у клопотанні нерухоме майно, є предметом злочинного посягання, оскільки досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні проводиться за фактом заволодіння шляхом обману грошовими коштами ОСОБА_5 від продажу житлового будинку, тобто об`єктом шахрайських дій, на його думку, є вищевказаний житловий будинок, який може бути використаний як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому необхідно накласти арешт з метою запобігання спробам його відчуження.

Проте, в наданих суду матеріалах, які обґрунтовують доводи клопотання, відсутні будь-які дані щодо незаконного володіння даною квартирою ОСОБА_7 .

Зі змісту ст. 41 Конституції України вбачається, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Крім того, в клопотанні не наведено жодних доказів на підтвердження припущень стосовно того, що власник може перешкодити проведенню досудового розслідування та що власником дійсно будуть здійснені такі дії, що призведуть до повторної реалізації майна, тим більше, і з огляду на фактичні обставини кримінального правопорушення стосовно яких проводяться слідчі дії.

Відповідно до ст. 131 КПК України, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Під час судового розгляду клопотання слідчий суддя повинен перевірити відповідність змісту клопотання вимогам закону, з`ясувати питання наявності правових для накладення арешту та доцільності його накладення в межах даного кримінального провадження, як того вимагають приписи ст. ст. 171, 173 КПК України

Арештом майна, згідно ч.1 ст. 170 КПК України, є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження, користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

За змістом ч.11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Більш того, як передбачено ч.1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також необхідність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.
Відповідно до копії протоколу допиту потерпілої ОСОБА_5 від 09.07.2018 року, вона в такому зазначає, що на даний час вона хоче повернути грошові кошти та притягнути до відповідальності ОСОБА_8 (а/с 16-17).
Жодних посилань на те, що зазначені дії буде неможливо здійснити без накладення арешту на майно ОСОБА_7 , клопотання не містить.
Також, суд звертає увагу на те, що зазначене клопотання вже поверталось слідчому для усунення недоліків, проте такі усунуті не були. Так, автор клопотання у такому власником житлового будинку вказує саме ОСОБА_5 , виходячи із Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 27.04.2016 року, яка долучена до матеріалів клопотання (а/с 20). Разом з тим, як слідує з наданих слідчим копії рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 01.03.2018 року та копії постанови Апеляційного суду Чернігівської області від 20.06.2018 року, власником вказаного нерухомого майна на час звернення слідчого до суду з відповідним клопотанням є ОСОБА_7 . Однак, слідчий у резолютивній частині поданого клопотання, в порушення вимог ст. 170 КПК України, взагалі не зазначає яку особу (власника, володільця, тощо) та у який спосіб (заборона, обмеження), слідчий суддя має позбавити права на відчуження, розпорядження та/або користування вказаним майном.

Отже, з досліджених документів та поданого клопотання, в якому обґрунтованих підстав для накладення такого арешту не наведено, доказів на підтвердження існування на даний час обставин, передбачених ч.11 ст. 170 КПК України, слідчим також вказано не було, слідчий суддя, враховуючи вимоги розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна, доцільність застосування такого арешту в межах даного кримінального провадження, приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170, 172, 173 КПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання старшого слідчого слідчого відділу Чернігівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Чернігівської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000057 від 06.03.2018 року відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається до апеляційного суду Чернігівської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1