Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/535/18 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.09.2018 року. Апеляційний суд Кіровоградської області колегією суддів судової палати у кримінальних справах у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000322, на вирок Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 17 липня 2018 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
вироком Апеляційного суду Кіровоградської області від 15.03.2018 за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, на підставі ст.ст. 71, 72 КК України, повністю приєднано невідбуте покарання за попереднім вироком у виді штрафу в розмірі 850 грн.
визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст. 185 КК Українидо покарання у виді позбавлення волі строком на 1 ( один ) рік. На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за даним вироком, частково приєднано невідбутий строк покарання, призначений вироком Апеляційного суду Кіровоградської області від 15.03.2018 року, та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців,
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винуватим та засуджений за те, що 05 червня 2018 року приблизно о 20 год. 00 хв. разом з ОСОБА_9 , матеріали відносно якого виділено в окреме провадження для оголошення його в розшук, за попередньою змовою між собою, діючи умисно та цілеспрямовано з корисливих мотивів та ціллю особистого самозбагачення, через незачинені вхідні двері проникли до вугільного складного приміщення (комплексу), належного ОСОБА_10 , розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , звідки повторно, таємно викрали вхідні металеві двері до приміщення колишнього вугільного складу, вагою 53 кг, вартість одного кілограму 4 грн. 70 коп., на загальну суму 250, 00 грн.
З місця злочину ОСОБА_7 разом з ОСОБА_9 зникли, викраденим майном розпорядилися на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_10 матеріальної шкоди на вказану вище суму.
У апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , не оспорюючи обставини справи та кваліфікацію злочину, просить вирок суду першої інстанції скасувати в частині покарання та призначити її підзахисному більш м`яке покарання, посилаючись на те, що обвинувачений свою вину визнав, потерпілим цивільного позову не подано, а призначене покарання є занадто суворим.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника, які вимоги поданої апеляції підтримали у повному обсязі, а обвинувачений в дебатах та у останньому слові просив задовольнити апеляцію адвоката, висновок прокурора, який просив відмовити у задоволенні апеляції, а вирок суду залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 та кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, за обставин, викладених у вироку є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджені доказами, ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких за згодою учасників судового провадження, було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України.

Порушення вимог кримінального процесуального закону при вирішення судом першої інстанції питання щодо недоцільності дослідження доказів відносно тих обставин, які ніким не оспорювалися, колегія суддів не вбачає, а тому ці обставини, як і юридична кваліфікація вчиненого ОСОБА_7 за ч.2 ст.185 КК України кримінального правопорушення, не перевіряються відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахував, що обвинувачений вчинив злочин середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який не одружений, не працює, є осудним, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше судимий за вчинення аналогічного злочину, судимість в установленому законом порядку не знята та не погашена, вчинив новий злочин у період іспитового строку.

Відповідно до висновку органу пробації щодо обвинуваченого ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як середній. Згідно соціально-психологічної характеристики обвинуваченого, наданої органом пробації, обвинувачений раніше неодноразово засуджувався, до кримінальної відповідальності вперше притягувався будучи неповнолітнім, не має постійного місця роботи або інших стабільних джерел доходу, у вирішенні проблем використовує неадекватні стратегії, які не суть загрозу або шкоду для оточуючих, підтримує зв?язки з особами з антисоціальною поведінкою та з раніше засудженими особами.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнав щире каяття, повне визнання вини та активне сприяння розкриттю злочину, а обставин, які обтяжують покарання, не встановив.

Враховуючи зазначене суд першої інстанції дійшов висновку про те, що виправлення ОСОБА_7 можливе лише тільки в умовах ізоляції від суспільства і призначив покарання в межах санкцій інкримінованого йому злочину.

Суд першої інстанції врахував особу обвинуваченого, тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, обставини, які пом`якшують його покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання і призначив ОСОБА_7 майже мінімальне покарання у виді позбавлення волі, передбачене санкцією частин 2 статті 185 КК України, яке як вважає колегія суддів, є необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Посилання адвоката в апеляційній скарзі на те, що обвинувачений свою вину визнав, потерпілим цивільного позову не подано, а призначене покарання є занадто суворим, колегія суддів вважає безпідставними враховуючи особу обвинуваченого, який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, однак належних висновків для себе не зробив і знову вчинив новий злочин в період іспитового строку. Крім того, судом першої інстанції обвинуваченому було призначено майже мінімальне покарання у виді позбавлення волі, передбачене санкцією частин 2 статті 185 КК України.

Будь-яких не перевірених судом першої інстанції обставин в апеляції не наведено, а тому колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу адвоката залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 17 липня 2018 року щодо ОСОБА_7 , - без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою в той самий строк з моменту отримання її копії.

Судді підпис
Згідно з оригіналом

Суддя апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2