АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2018 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря судового засідання ОСОБА_4
за участю учасників провадження:
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
адвоката ОСОБА_7
розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, що зареєстроване у ЄРДР за №0000089 від 25.01.2018 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 27.04.2018 року відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нові Бросківці Сторожинецького району Чернівецької області та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

обвинуваченого в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст.185, ч.1 ст.187 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А :
Цим вироком ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст.185, ч.1 ст.187 КК України і за його вчинення призначено йому покарання: за ч.1 ст. 185 КК України у виді одного року позбавлення волі; за ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України - у виді двох років позбавлення волі; за ч.1 ст. 187 КК України - у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточно призначити покарання у виді трьох років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 визначено рахувати з моменту його затримання з 03 березня 2018 року.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в закону силу ОСОБА_6 залишено обрану - тримання під вартою в Чернівецькій установі виконання покарань ВДПтСУ в Чернівецькій області №33.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави понесені судові витрати у розмірі 1001 грн.

Вирішено питання із речовими доказами по справі.

Кримінальне провадження №11-кп/794/261/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_8
ЄУН №723/666/18 Доповідач: ОСОБА_1 .

На вказаний вирок суду надійшла апеляційна скарга від обвинуваченого ОСОБА_6 , який просить вирок районного суду в частині призначеного йому покарання змінити, пом`якшивши призначене районним судом покарання із застосуванням вимог ст.69 КК України, звільнивши його від відбування покарання на підставі ст.ст.75, 76 КК України.

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що районним судом не в повній мірі було враховано такі пом`якшуючі вину обвинуваченого обставини як визнання вини, щиросердечне каяття, активне сприяння розкриттю злочину, що судимості в нього погашенні в законному порядку, що в нього на утриманні перебуває хворий батько інвалід, позитивну характеристику, те що він на обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання. За наведених обставин, на думку апелянта, у районного суду були всі законні підстави для застосування до нього при призначенні покарання положень ст.ст.69, 75, 76 КК України. Суд у вироку належним чином не мотивував відсутність підстав для застосування положень ст.ст.69, 75, 76 КК України.

Від інших учасників судового розгляду апеляцій та заперечень не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляцію, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції обвинуваченого, вислухавши промови учасників судового розгляду в судових дебатах, надавши обвинуваченому останнє слово, розглянувши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до наступного.

Як встановлено районним судом та перевірено апеляційною інстанцією, ОСОБА_6 24 січня 2018 року приблизно о 12 год. 50 хв., проходячи повз прилавок з одягом на речовому ринку в м. Сторожинець Чернівецької області по вул. Федьковича, умисно, протиправно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, враховуючи, що продавець ОСОБА_9 відвернулася та залишила товар без нагляду, викрав матерчату шапку темно-синього кольору з надписом, чим завдав потерпілій матеріальну шкоду в сумі 300 грн.

Крім цього, 24.01.2018 року близько 15 год.50 хв., ОСОБА_6 перебуваючи в приміщенні магазину «Кловер», що знаходиться в м. Сторожинець Чернівецької області по вул. Видинівського 4А, умисно, протиправно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, переконавшись що за його діями ніхто не спостерігає, з прилавку вказаного магазину взяв пляшку коньяку марки «SHABO V.V.S.O.P.», ємністю 0,5 л вартістю 223 грн., яку помістив в лівий рукав куртки, здійснивши спробу викрадення, однак не довів до кінця, з причини, що не залежали від його волі, так як був викритий потерпілою ОСОБА_10 .

До того ж, ОСОБА_6 17 лютого 2018 року близько 14.00 год., будучи в гостях у ОСОБА_11 за адресою АДРЕСА_2 , під час вживання алкогольних напоїв, умисно, протиправно, застосувавши насильство небезпечне для життя чи здоров`я потерпілої ОСОБА_11 , що виразилось в нанесені одного удару головою по голові потерпілої, внаслідок чого потерпіла втратила свідомість та отримала тілесні ушкодження у вигляді гематоми в лівій пара орбітальній ділянці з переходом на обидві повіки лівого ока, яке згідно висновку судово-медичної експертизи № 61-Е від 05.03.2018 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, відкрито заволодів майном останньої, мобільним телефоном марки «NOMI» модель і177М вартістю 287 грн. 35 коп. та грошовими коштами в сумі 100 грн.. З викраденим зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Вина ОСОБА_6 у таємному викраденні чужого майна, закінченому замаху на вчинення таємного викрадення чужого майна, вчиненого повторно, а також у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, доведена зібраними по справі доказами, які належним чином досліджені судом першої інстанції і яким дана правильна юридична оцінка.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 судом першої інстанції правильно кваліфіковані за ч.1 ст.185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст.185, ч.1 ст.187 КК України і в апеляції не оспорюються.

А тому колегія суддів, керуючись ст.404 КПК України, не наводить докази на підтвердження винуватості ОСОБА_6 у вчинені інкримінованих йому злочинів та правильності кваліфікації його дій.

Апеляційні доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що вирок суду, в частині призначеного йому покарання підлягає зміні, внаслідок його суворості, є безпідставними і не ґрунтуються на матеріалах провадження та законі.

Згідно ст.65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Крім того, згідно п.п.2,3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з кваліфікації злочинів (ст.12 КК України), а також особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного із співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали тощо). Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Вищенаведені вимоги закону судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_6 були виконані повністю.

Так, районним судом при призначенні покарання обвинуваченому було враховано ступінь тяжкості скоєних ним кримінальних правопорушень, які є умисними, корисливими, два з яких середньої тяжкості, а один тяжкий; що обвинуваченим було вчинено три епізоди злочинної діяльності, в результаті яких двом потерпілим було спричинено матеріальну шкоду, а одній спричинено легкі тілесні ушкодження; особу ОСОБА_6 , який хоч вину визнав, щиросердечно розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, судимості в нього погашенні в законному порядку, позитивно характеризується по місцю проживання, на обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває, однак він ніде не працює, тобто не займається суспільно-корисною працею, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за аналогічні умисні, корисливі злочини, ніяких позитивних висновків для себе не зробив та знов став на злочинний шлях, вчинивши нові умисні, корисливі злочини середньої тяжкості та один тяжкий злочин.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого судом визнано: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

У зв`язку із вищенаведеним, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції врахувавши всі обставини справи, зокрема й ті, на які посилається апелянт, дійшов вірного висновку про відсутність законних підстав для призначення ОСОБА_6 основного покарання, нижче від найнижчої межі, встановлених в санкціях статей, що йому інкримінуються, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкціях цих статей. Крім того, самим обвинуваченим в своїй апеляції не було наведено таких обставин, які окрім того, щоб пом`якшували його покарання, ще й істотно знижували ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, а тому, колегія суддів не вбачає законних підстав для застосування до обвинуваченого положень ст.69 КК України.

Про обґрунтованість висновків районного суду про відсутність законних підстав для застосування до ОСОБА_6 положень ст.75 КК України, свідчить й той факт, що останній раніше вже засуджувався за вчинення аналогічного злочину, за який його було звільнено від відбування покарання із іспитовим строком на підставі ст..ст.75, 76 КК України, однак, не дивлячись на це, він належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, а продовжив вчиняти аналогічні злочини.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів не знаходить законних підстав для зміни вироку суду відносно ОСОБА_6 в частини пом`якшення покарання останньому.

Будь-яких істотних порушень вимог КПК України, які могли б потягнути за собою зміну чи скасування вироку, колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.407, 419 КПК України, колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Чернівецької області,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 27.04.2018 року відносно ОСОБА_6 без зміни.

Судове рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Суддя-доповідач: Судді :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3