Справа № 159/3636/17
Провадження № 1-кс/159/1043/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 серпня 2018 року м. Ковель

Слідчий суддя суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю: прокурора Ковельської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , слідчого Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі Волинської області справу за заявою ОСОБА_5 про відвід слідчому Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області ст. лейтенанту поліції ОСОБА_4 , прокурору Ковельської місцевої прокуратури раднику юстиції ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 120 170 301 100 021 74, внесеному до ЄРДР 25.09.17 р.,

в с т а н о в и в:
16.08.18 р. до Ковельського міськрайсуду Волинської області надійшла вказана вище заява, обґрунтована тим, що має місце тривале та очевидне порушення його прав та законних інтересів під виглядом псевдорозслідування. 09.08.18 р. по місцю його проживання слідчий міг особисто переконатись у безпідставності оголошення у розшук особи, місцезнаходження якої як на день прийняття процесуальних рішень, так і на даний час відоме, тому зупинення досудового розслідування та незаконне обмеження прав і законних інтересів особи може свідчити про зловживання службовим становищем посадовими особами органів досудового розслідування. У сукупності з підтвердженими при ознайомленні з матеріалами кримінального провадження в порядку ст. ст. 220 221 КПК України фактами істотного порушення вимог кримінально процесуального законодавства України у питанні забезпечення права на захист, дотримання критеріїв законності щодо дотримання розумних строків досудового розслідування; статус особи, яка після зустрічі із слідчим продовжує перебувати у розшуку за станом на 11.08.18 р., породжує небезпідставні сумніви у неупередженості посадових з осіб, причетних до порушення прав та законних інтересів його як безпідставно підозрюваного. Зазначає, що свідомі порушення слідчим та процесуальним керівником вимог чинного кримінально процесуального законодавства є грубим порушенням Конституції України, зловживанням владним повноваженнями. Підставою для відводу є незабезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування із дотриманням права. Оскільки саме 09.08.18 р. він та його захисник знайомились з матеріалами кримінального провадження, у якому йому 27.03.18 р. було вручено повідомлення про підозру від 29.12.17 р., слідчий прийняв заяву з клопотанням про вирішення питання про закриття кримінального провадження, вручення повісток про явку 16, 17, 18 серпня 2018 р. до слідчого для участі у ознайомленні з матеріалами кримінального провадження після ознайомлення з ними є підтвердженням продовження чинення тиску на особу, яка не хоче домовлятись з правоохоронцями про можливість викупу викраденого при проведенні обшуку автомобіля. Тоді ж він особисто підписав протокол допиту, де слідчим було вчергове зафіксовано його позицію щодо небажання давати показання. На його запитання щодо відсутності у матеріалах справи його клопотання від 27.04.18 р., будь - якого процесуального документа щодо результатів його розгляду; відсутності підтвердження надіслання йому копії постанови про зупинення досудового розслідування, що не йому не надсилались, не була внесена у ЄРДР, слідчий відповіді не надав. Вбачає правовий нігілізм та ігнорування його прав та законних інтересів, вказівок суду щодо необхідності дотримання розумних строків як гарантії законності при виконанні посадовими особами органів досудового розслідування своїх службових обов`язків. У своїй ухвалі слідчий суддя Ковельського міськрайсуду Волинської області вказав прокурору звернути увагу на це клопотання. У судовому засіданні зафіксовано позицію сторони захисту щодо відсутності підстав для невиконання обов`язку дотримання посадовим особами визначеного строку досудового розслідування; про персональну відповідальність слідчого і процесуального керівника за неналежне виконання службових обов`язків, однак, зміст постанови прокурора та поведінка слідчого у судовому засіданні підтверджують свідоме умисне вчинення дій, що містять ознаки злочинів, передбачених ст. ст. 364, 365, ч. 2 ст. 397 КК України. Слідчий у судовому засіданні повідомив, що у матеріалах справи є ухвала про зупинення досудового розслідування, але з`ясувалось, що такого судового рішення немає. Слідчий повідомив про наявність у справі кількох постанов про зупинення досудового розслідування, що не йому надіслані як підозрюваному, не були внесені у ЄРДР. Покликаючись на ст. 281 КПК України, зазначає, що порушення процесуального законодавства у формі зупинення досудового розслідування за відсутності фактичних та юридичних підстав, складається з цілого ряду порушень різними суб`єктами кримінального провадження. Винесенню слідчим (прокурором) постанови про зупинення досудового розслідування, як правило, передує рапорт співробітника оперпідрозділу про відсутність його за місцем проживання. Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечується прокурором процесуальним керівником, а продовження строку досудового розслідування потребує звернення до іншого суб`єкта процесу, слідчого судді, то останній зацікавлений у процесуальній паузі. Тому нагляд прокурора в цій частині, фактично, не здійснюється. Зазначає, що таке зупинення досудового розслідування складає склад злочину, передбаченого ст. 366 КК України. Покликаючись на зміст завдань та процесуальних обов`язків посадових осіб органів досудового розслідування, поняття об`єктивного та неупередженого розслідування, зазначає, що за станом на день звернення з розглядуваною заявою стало очевидним, що будь - які письмові звернення і у подальшому будуть проігноровані посадовим особами органів досудового розслідування, а зупинення досудового розслідування є формою прикривання умисного невиконання слідчим та прокурором вимог ст. ст. 219, 3, 283, 284, ч. 1 ст. 113, ч. 1 ст. 219 КПК України. Зазначає, що досудове розслідування повинно бути закінчене протягом 2 міс. з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину. Оскільки слідчий, маючи повноваження державного примусу, використав своє службове становище для викрадення під виглядом обшуку автомобіля марки «RANGE ROVER», що не має стосунку до сфабрикованої за повідомленням про підозру версії подій, тривалий час виконує функцію заставного майна; для виконання слідчим замовлення при відсутності події і складу будь - якого кримінального правопорушення, то вручивши абсурдне повідомлення про підозру, тим самим переклав на прокурора як процесуального керівника відповідальність за невиконання останнім визначених законом обов`язків. Покликаючись на ч. ч. 1, 2 ст. 283, п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України, зазначає, що умисне, підтверджене матеріалами кримінального провадження невиконання ч. 4 ст. 280 КПК України, безпідставне оголошення підозрюваного у розшук, невнесення до ЄРДР відомостей про прийняті процесуальні документи; проведення обшуку з порушенням права на захист виключають можливість продовження досудового розслідування посадовими особами; є доказом обставин, що викликають обґрунтовані сумніви у неупередженості слідчого і прокурора. Зазначає, що процедура проведення обшуку слідчим 28.09.17 р. була проведена з грубим порушенням вимог чинного законодавства та його права на захист. Вилучений під час обшуку автомобіль є неналежним доказом. Кримінальне провадження не має судової перспективи. Покликаючись на ст. ст. 6, 13 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, ч. 5 ст. 9, 81 КПК України, міжнародну судову практику, просить заяву задовольнити.

У судове засідання заявник та його представник адвокат не з`явились, хоча, кожен зокрема, належно повідомлені. Про причини неявки суду не повідомили.

У судовому засіданні прокурор пояснив, що він є процесуальним керівником у вказаному вище кримінальному провадженні. Вважає підозру обґрунтованою, а всі процесуальні дії у справі законними. Вважає заяву безпідставною та такою, що подана з метою затягування розслідування і уникнення відповідальності. Просить у задоволенні заяви відмовити.

У судовому засіданні слідчий пояснив, що він у вказаному вище кримінальному провадженні всі процесуальні дії вчиняв відповідно до вимог законодавства. Вважає заяву безпідставною та просить у задоволенні заяви відмовити.

Заслухавши пояснення прокурора та слідчого як осіб, яким заявлено відвід вивчивши матеріали справи та кримінального провадження, що надане у розпорядження слідчого судді 17.08.18 р. слідчим, вважаю, що заява є безпідставною та не підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КПК України, прокурор, слідчий не має права брати участь у кримінальному провадженні, якщо, зокрема, існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в їх неупередженості.

Як зазначено у ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених ст. 77 цього Кодексу, прокурор, слідчий зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Заяви про відвід можуть бути заявлені, зокрема, і під час досудового розслідування. Заяви про відвід під час досудового розслідування подаються одразу після встановлення підстав для такого відводу.

При розгляді заяви встановлено, що у Ковельському ВП ГУ НП у Волинській області є кримінальне провадження № 120 170 301 100 021 74 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Процесуальним керівником - прокурором - у вказаному вище кримінальному провадженні є прокурор Ковельської місцевої прокуратури ОСОБА_3 ..

Заявник має процесуальний статус підозрюваного у вказаному вище кримінальному провадженні.

Згадане заявником у заяві майно за постановою слідчого від 28.09.17 р., що є чинною, має статус речового доказу.

Постанови слідчого про зупинення, відновлення досудового розслідування, оголошення підозрюваного у розшук як процесуальні рішення, зберігали свою чинність на протязі терміну їх дії, не скасовувались як винесені без належних правових підстав.

Клопотання підозрюваного, адресоване прокурору, про закриття кримінального провадження від 01.06.18 р. розглянуто та залишено без задоволення постановою прокурора від 06.06.18 р., що не оскаржувалась та є чинною.

Заявник зазначає про свою незгоду з рядом процесуальних рішеннь, дії, бездіяльності слідчого, прокурора у кримінальному провадженні, право на оскарження яких він має згідно з положеннями гл. 26 КПК України.

Проаналізувавши доводи заяви та наяві матеріали, приходжу до переконання, що доводи заяви не дають підстав для висновку про наявність обставин, що викликали б обґрунтовані сумніви у неупередженості прокурора, слідчого. Відповідно, вважаю, обставин, що вказували б на наявність підстав, передбачених ч. 1 ст. 77 КПК України, достатніх для відводу прокурора, слідчого у заяві не зазначено. З доводів заяви не вбачається та у судовому засіданні не здобуто даних про те, що у зазначених заявником у заяві діях прокурора, слідчого міститься упереджений підхід до нього як підозрюваного у згаданому вище кримінальному провадженні.

Приймаючи до уваги викладене, приходжу до висновку про безпідставність заяви.

Керуючись ст. ст. 77, 80, 81, 36 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
У задоволенні заяви відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Суддя Ковельського міськрайонного судуОСОБА_1