Справа № 206/6003/18
Провадження № 1-кп/206/428/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" листопада 2018 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпро кримінальне провадження № 0000937 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Нікополя Дніпропетровської області, не працюючої, з середньо-технічною освітою, не одруженої, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої:

- 24.02.2014 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнена з іспитовим строком на 1 рік;

- 11.02.2015 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано 3 місяці за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24.02.2014 року, до відбуття остаточно визначено 2 роки 3 місяці позбавлення волі. Звільнена 21.07.2017 року з ВК №65 Полтавської області по відбуттю строку покарання;

- 28.02.2018 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

захисника-адвоката - ОСОБА_5 ,

обвинуваченої - ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 будучи раніше засудженою вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28.02.2018 року за ч. 2 ст. 309 КК України, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, у період випробувального терміну, на шлях виправлення не стала, належних висновків для себе не зробила та повторно вчинила умисний злочин, пов`язаний з незаконним обігом наркотичних засобів.

Так, 03.09.2018 року приблизно о 14 годині 30 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи в 100 метрах від будинку АДРЕСА_3 , виявила на землі медичний шприц з голкою та ковпачком, номінальною ємністю 5 мл., заповнений рідиною коричневого кольору до відмітки приблизно 1 мл., яку остання за кольором та запахом визначила для себе, як наркотичний засіб «опій ацетильований». В цей час, у ОСОБА_3 , виник злочинний умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання в якості наркотичного засобу рідини «опій ацетильований», яка знаходилась в зазначеному медичному шприці, без мети збуту, вчинене повторно.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , порушуючи вимоги Закону України "Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори" від 15.02.1995 року, вчиняючи злочин у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, привласнила раніше виявлений медичний шприц з голкою та ковпачком, поклавши його під одягнений на ній бюстгальтер, тим самим придбала та почала незаконно зберігати при собі вказану рідину «опій ацетильований», в якості наркотичного засобу, без мети збуту.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_3 , того ж дня та в той же час, маючи при собі раніше придбаний нею медичний шприц з голкою та ковпачком, номінальною ємністю 5 мл., заповнений рідиною коричневого кольору до відмітки приблизно 1 мл., яку остання за кольором та запахом визначила для себе, як наркотичний засіб «опій ацетильований», пішки перенесла вказаний шприц до дитячого майданчику, який розташований в 100 метрах від будинку АДРЕСА_3 .

Цього ж дня, приблизно о 15 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 , перебуваючи на території дитячого майданчику, який розташований в 100 метрах від будинку № 12 по вул. Василя Симоненка в Самарському районі м. Дніпро, палила тютюнові вироби в забороненому місці, у зв`язку із чим, була помічена інспекторами 3 роти 3 батальйону управління Національної Поліції в м. Дніпро. За паління тютюнових виробів в забороненому місці інспектором 3 роти 3 батальйону управління Національної Поліції в м. Дніпро, лейтенантом поліції ОСОБА_6 притягнуто ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 175-1 КУпАП, про що винесено постанову серії АА № 669731.

На запитання працівників поліції чи маються у ОСОБА_3 заборонені для зберігання предмети, остання відповіла, що вона зберігає при собі медичний шприц з наркотичним засобом «опій ацетильований», у зв`язку із чим було викликано слідчо-оперативну групу Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області.

03.09.2018 року о 15 годині 40 хвилин, слідчому СВ Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанту поліції ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , яка знаходилась на території дитячого майданчику, який розташований в 100 метрах від будинку № 12 по вул. Василя Симоненка в Самарському районі м. Дніпро, в присутності двох понятих, витягнула з одягнутого на ній бюстгальтеру та надала для огляду і вилучення медичний шприц з голкою та ковпачком номінальною ємністю 5 мл., заповнений рідиною коричневого кольору (наркотичним засобом «опій ацетильований») до відмітки приблизно 1 мл., яку вона повторно незаконно придбала та зберігала при собі, у якості наркотичного засобу, без мети збуту.

Згідно висновку експерта Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України №1/8.6/3732 від 10.10.2018 року: - надана на експертизу рідина коричневого кольору, масою 0,9425 г, у своєму складі містить особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонений опій ацетильований. Маса опію ацетильованого в перерахунку на суху речовину становить 0,0293 г., що відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» № 188 від 01.08.2000 року, перевищує невеликі розміри наркотичних засобів.

31.10.2018 року між прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_4 , якому на підставі ст. 37 КПК України надано повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та обвинуваченою ОСОБА_3 на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно даної угоди обвинувачена ОСОБА_3 та прокурор дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченої за ч. 2 ст. 309 КК України, а також покарання, яке повинна понести ОСОБА_3 у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднати не відбуте покарання за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28.02.2018 року, яким останню засуджено за ч. 2 ст. 309 КК України, і остаточно призначити покарання ОСОБА_3 у виді 2 років 2 місяців позбавлення волі.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливості затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст.ст. 468, 469 КПК України у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

В судовому засіданні прокурор, вважаючи, що при укладенні угоди дотримані вимоги і правила КПК України, просив затвердити дану угоду і призначити обвинуваченій узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Обвинувачена ОСОБА_3 також просила затвердити дану угоду з прокурором і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнала себе винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України в обсязі підозри, дала згоду на застосування узгодженого виду покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатна реально виконати взяті на себе відповідно угоди зобов`язання.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_3 обвинувачується, згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого вона визнає себе винною, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК, а також наслідки укладення, затвердженої даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України.

Дана угода, на думку суду, відповідає вимогам ст. 472 КПК України та може бути затверджена і по ній може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди не суперечать вимогам КПК України, правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань.

За таких обставин суд вважає доведеним те, що ОСОБА_3 незаконно придбала та зберігала наркотичний засіб, без мети збуту, вчинено повторно, а тому її дії суд кваліфікує за ч. 2 ст. 309 КК України, за якою слід призначити ОСОБА_3 узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості міру покарання.

Речові докази по справі суд вважає за необхідне у відповідності до ст. 100 КПК України знищити.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченої на користь експертної установи документально підтверджені витрати на залучення експерта.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 394, 395, 468, 472, 473, 475, 476 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 31.10.2018 року, укладену між прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_3 про визнання винуватості.

ОСОБА_3 визнати винною в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та призначити їй покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання призначеного ОСОБА_3 за даним вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28.02.2018 року і визначити остаточно покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки 2 (два) місяці.

Строк відбування покарання рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_3 , після набрання вироком законної сили.
Після набрання законної сили даним вироком зобов`язати Самарський ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області затримати ОСОБА_3 , помістивши її в ДУ "Дніпровська установа виконання покрань (№4)" для подальшого етапування до місць відбування покарання.

Речовий доказ по справі одноразовий медичний шприц номінальною ємністю 5 мл. (з фрагментом поршня та фрагментом захисного ковпачка) з рідиною, яка у своєму складі містить особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонений - опій ацетильований, масою 0,4192 г, який передано до камери зберігання речових доказів Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області (квитанція № 000971) - знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Дніпропетровського НДЕКЦ МВС України витрати по проведенню судової експертизи, оформлену висновком експерта від 10.10.2018 року № 1/8.6/3732 в розмірі 858 гривень.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду в апеляційному окрузі, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку:
1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;
2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Суддя ОСОБА_1