Провадження №1-кс/200/6839/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2018 року м.Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , розглянувши його скаргу про скасування постанови слідчого від 25.06.18 р. про відмову у визнанні потерпілими та про зобов`язання слідчого визнати його потерпілим, -

В С Т А Н О В И В:

у скарзі, яка надійшла до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська, заявлена вимога по кримінальному провадженню № 0002966 від 11.10.17 р. про визнання протиправною бездіяльність слідчого; відмінити постанову слідчого про відмову у визнання потерпілим; винести ухвалу про визнання громадянина ОСОБА_3 потерпілим; визнати протиправну бездіяльність слідчого щодо несвоєчасного розгляду клопотання про визнання потерпілим.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_3 підтримав доводи скарги, вважає себе потерпілим по вказаному кримінальному провадженню, оскільки йому у звязку із затримкою у виділенні земельної ділянки спричинено моральну шкоду.

Слідчий у судове засідання не зявився, надав копію оскаржуваної постанови.

Розглянувши скаргу, дослідивши надані додатки, заслухавши пояснення заявника, вважаю за необхідне у задоволенні скарги відмовити за наступних підстав.

Оскаржувана постанова слідчого відповідає вимогам ч. 5 ст. 110 КПК України, оскільки вказані підстави для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обгрунтування та посилання на норми КПК України.

Ч. 1 ст. 55 КПК України передбачає, що потерпілим у кримінальному провадженню може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної шкоди.

Ч. 5 ст. 55 КПК України передбачає, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить постанову про відмову у визнання потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Слідчий обгрунтовано прийшов до висновку, що заявнику ОСОБА_3 по вказаному кримінальному провадженню за 358 КК України не спричинено моральної шкоди, оскільки відповідно до положень п. 3 Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.95 р. (із змінами на теперішній час) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних страждань. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість

продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Як вбачається із матеріалів справи, земельна ділянка у заявника ОСОБА_3 не вилучалася, права власності на неї заявник не втрачав; на теперішній час існує перепона в її отриманні, та усунення цієї перепони на теперішній час вирішується. Тобто, підстави вважати про існування моральної шкоди у звязку із порушенням права власності, як це передбачено роз`ясненнями Верховного Суду, - відсутні, що і є підставою для відмови у задоволенні вимоги скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 110 ч. 5, 220, 303 309, 369, 371-372 КПК України, -

У Х В А Л И В:

у задоволенні скарги заявника ОСОБА_3 про скасування постанови слідчого від 25.06.18 р. про відмову у визнанні потерпілими та про зобов`язання слідчого визнати потерпілим відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1 .