У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2018 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника скаржника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу захисника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на дії та бездіяльність слідчого -

в с т а н о в и в :
до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва звернувся захисник підозрюваного ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 із скаргою на дії та бездіяльність слідчого у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000094 від 10.11.2017 року, за підозрою ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.

В обгрунтування заявленої скарги зазначає, що 03.08.2018 року його довірителю стало відомо, що йому начебто, засобами поштового зв`язку, органом досудового розслідування скеровано повідомлення про підозру у вищевказаному кримінальному провадженні. Зазначає, що повідомлення про підозру ОСОБА_3 не вручалось, на момент надіслання повідомлення, останній перебував за межами території України, а тому статусу підозрюваного у кримінальному провадженні не набув, прав підозрюваного йому роз`яснено не було. Вказує, що ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, якого він здійснював, податкове зобов`язання, у несплаті котрого його підозрюють, є неузгодженим, питання щодо обґрунтованості нарахування податку перебуває на розгляді в адміністративному суді, яким кінцеве рішення у справі ще не прийнято. Оскільки ОСОБА_3 не набув статусу підозрюваного, оголошення його розшуку є безпідставним, як і зупинення досудового розслідування у справі.

Як наслідок просить скасувати рішення слідчого щодо повідомлення ОСОБА_3 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, визнати незаконною бездіяльність слідчого щодо невручення ОСОБА_3 повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, визнати не вчиненими дії слідчого щодо вручення ОСОБА_3 повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, зобов`язати компетентну посадову особу слідчого управління фінансових розслідувань Офісу великих платників податків ДФС вчинити дії щодо виключення із Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей у кримінальному провадженні №0000094 від 10.11.2017 року про дату та час повідомлення ОСОБА_3 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, скасувати постанову слідчого про оголошення у розшук ОСОБА_3 та про зупинення досудового розслідування, зобов`язати компетентну посадову особу слідчого управління фінансових розслідувань Офісу великих платників податків ДФС вчинити дії щодо виключення із Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про розшук ОСОБА_3 , а також зобов`язати компетентну посадову особу слідчого управління фінансових розслідувань Офісу великих платників податків ДФС вчинити дії щодо внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про відновлення досудового розслідування.

В судовому засіданні захисник вимоги скарги підтримав, надав пояснення аналогічні її доводам, зазначає, що поштового відправлення, яким ОСОБА_3 скеровувалось повідомлення про підозру, останній не отримував, оскільки перебував за межами України.

Слідчий в судовому засіданні проти вимог скарги заперечив, зазначив, що органом досудового розслідування вживались заходи щодо повідомлення ОСОБА_3 про підозру, таке повідомлення скеровувалось на його адресу реєстрації, де було отримано його матір`ю, а також за місцем його роботи. ОСОБА_3 тривалий час ухиляється від органу досудового розслідування, на неодноразові виклики не з`являвся, знаючи, що йому готується повідомлення про підозру виїхав за межі території України, де перебуває до даного часу.

Заслухавши пояснення захисника, слідчого, оцінивши доводи клопотання та додані учасниками докази, слідчим суддею встановлено наступне.

В провадженні слідчого управління фінансових розслідувань Офісу великих платників ДФС перебуває кримінальне провадження, внесене до реєстру досудових розслідувань за № 0000094 від 10.11.2017 року за підозрою ОСОБА_3 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КПК України, що підтверджується відповідним витягом із Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Як вбачається із повідомлення про підозру від 03.06.2018 року, що складене старшим слідчим з особливо важливих справ 6-го відділу розслідувань кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань Офісу великих платників ДФС ОСОБА_5 та погоджене прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтриманням державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , ОСОБА_3 підозрюється у тому, що будучи службовою особою ТзОВ «Геомакс-Ресурс», діючи за попередньою змовою з невстановленими слідством особами, умисно ухилився від сплати податків, які входять в систему оподаткування, введені у встановленому законом порядку, що призвело до фактичного ненадходження до бюджету коштів у загальному розмірі 9 778 897,00 грн., що є особливо великим розміром, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 212 КПК України.

Вказане повідомлення про підозру під розписку ОСОБА_3 вручено не було, натомість скеровано на його адресу реєстрації: АДРЕСА_1 , засобами поштового зв`язку 04.06.2018 року та доставлено за адресою відправлення 13.06.2018 року, а також на адресу ТзОВ «Геомакс Ресурс»: м. Івано-Франківськ, вул. Галицька, 67 оф. 504 04.06.2018 року та доставлено за адресою відправлення 11.06.2018 року.

Постановою слідчого від 18.06.2018 року оголошено розшук підозрюваного ОСОБА_3 , а досудове розслідування кримінального провадження зупинено.

Згідно наказів про надання відпустки №14-В від 04.06.2018 року та № 15-В від 05.06.2018 року, директору ТзОВ «Геомакс-Ресурс» ОСОБА_3 надано відпустку на загальний період з 09.06.2018 року по 10.08.2018 року.

Як вбачається із відбитків дата-штампів у паспорті ОСОБА_3 для виїзду за межі території України, останній виїхав за межі території України 08.06.2018 року.

Дані про те, коли ОСОБА_3 повернувся до України та чи повернувся взагалі відсутні, слідчому судді такі відомості сторонами не надані.

З рапорту старшого оперуповноваженого з ОВС шостого відділу МОУ Офісу великих платників ДФС ОСОБА_7 , без зазначення дати його складання, вбачається, що в ході виконання доручення по даному кримінальному провадженню, ним здійснено виїзд за адресою реєстрації ОСОБА_3 - АДРЕСА_1 . За результатами виїзду встановлено, що гр. ОСОБА_3 проживає в даній квартирі з матір`ю, водночас, зі слів матері він з нею тривалий час не проживає, одружений, однак з дружиною постійно не проживає. Їй відомо, що ОСОБА_3 поїхав у закордонне відрядження, куди саме, та коли він повернеться, їй не відомо, номер телефону сина їй теж невідомо.

При цьому, вказаний рапорт не містить жодних відомостей про те, чи отримувала матір ОСОБА_3 повідомлення про підозру засобами поштового зв`язку.

Будь-які письмові пояснення матері ОСОБА_3 чи протокол її допиту органом досудового розслідування не надано.

Вирішуючи питання про наявність чи відсутність підстав для задоволення скарги, слідчий суддя виходить з наступого.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За приписами ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, з поміж іншого відносятьс я верховенство права та законність.

При цьому, останні передбачають, що людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави , а під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Так, за положеннями ч. 1 ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

За вимогами ст. 278 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Відповідно до ст. 111 КПК України, повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію. Повідомлення учасників кримінального провадження з приводу вчинення процесуальних дій здійснюється у випадку, якщо участь цих осіб у таких діях не є обов`язковою. Повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

За нормами Глави 11 КПК України, а саме ст. 135 КПК України передбачено, що особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Статтею 136 КПК України встановлено, що належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.

Всупереч вищевказаним процесуальним нормам, органом досудового розслідування не надано належних та достовірних доказів того, що ОСОБА_3 у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, та/або вжито заходів для вручення повідомлення про підозру у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Сам лише факт надіслання повідомлення про підозру на адреси праці та реєстрації, та отримання цих відправлень невстановленими особам, в той час, коли ОСОБА_3 перебував за межами території України, без належної перевірки кому саме були вручені такі повідомлення про підозру, та ознайомлення з їх змістом ОСОБА_3 , є формальною дією зі сторони органу досудового розслідування, та не може вважатись належним вжиттям заходів для вручення повідомлення про підозру.

Виконуючи відповідне доручення, оперативний працівник, перебуваючи у м. Івано-Франківську та спілкуючись із матір`ю ОСОБА_3 , навіть не з`ясовував чи отримувала вона та/або хтось з інших осіб, що з нею проживають повідомлення про підозру, що скеровувалось на ім`я ОСОБА_3 04.06.2018 року, та чи інформувала/ознайомлювала вона свого сина із таким повідомленням.

Водночас, матір ОСОБА_3 інформувала оперативного працівника, що син разом із нею не проживає впродовж тривалого часу.

Відомості про те, чи перевірялась на предмет її дійсності (допит сусідів, працівників обслуговуючої організації будинку та ін.) ця інформація та чи встановлювалось місце проживання ОСОБА_3 , відсутні та органом досудового розслідування не надавались.

Окрім цього, відсутня будь-яка інформація щодо перевірки факту отримання повідомлення про підозру за місцем праці ОСОБА_3 .

На відміну від місця реєстрації, за місцем праці ОСОБА_3 , оперативні працівники органів ДФС не прибували, співробітників останнього не опитували, хто саме із них отримав повідомлення про підозру та чи ознайомив ОСОБА_3 із її змістом, не встановлювали.

Даних про те, що електронна адреса, на яку скеровувалось повідомлення про підозру, належить ОСОБА_3 , слідчим теж надано не було.

Таким чином, розпис ОСОБА_3 про отримання повідомлення про підозру, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення йому такого повідомлення про підозру та/або інші дані, які підтверджували б факт вручення йому повідомлення про підозру чи про будь-яке інше ознайомлення з його змістом, відсутні та органом досудового розслідування не надані.

За вказаних обставин, доводи захисника щодо неналежного вручення ОСОБА_3 повідомлення про підозру від 03.06.2018 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, не є безпідставними.

Разом з тим, встановлені обставини, не є підставою для задоволення скарги, оскільки ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні.

Дії та бездіяльність, які є предметом оскарження за даною скаргою, до вказаного переліку не входять, а тому слідчий суддя приходить до висновку, що в задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст. 2, 7-9, 303, 309 , 372, 376 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в :
в задоволенні скарги захисника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на дії та бездіяльність слідчого відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1