Провадження 1кп-200/193/18
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 вересня 2018 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі:

Головуючого-судді ОСОБА_1

Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_6

з участю:

законного представника потерпілого ОСОБА_7

потерпілої ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000110 відносно:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Савро П`ятихатського району Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

15.08.2016 року близько 13.00 год. ОСОБА_9 , будучі у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на вул. Центральній в с. Дороганівка Солонянського району Дніпропетровської області, керуючись раптово виниклим злочинним умислом, направленим на задоволення статевої пристрасті природним шляхом, запросив малолітню ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до будинку, в котрому він проживав, розташованому по АДРЕСА_2 .

Знаходячись у вищевказаному будинку, 15.08.2016 року близько 13.20 год. ОСОБА_9 , реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи, що скоює злочин, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, використовуючи безпорадний стан малолітньої потерпілої ОСОБА_8 , пов`язаний із її хронічним психічним захворюванням у формі помірної розумової відсталості, внаслідок якого остання не могла розуміти характеру і значення вчинюваних із нею дій, а також її малоліття, зґвалтував малолітню ОСОБА_8 , вступивши з нею у статевий контакт природнім способом.

Вищезазначені дії ОСОБА_9 , що виразилися у зґвалтуванні, з використанням безпорадного стану малолітньої, кваліфіковані за ч. 4 ст. 152 КК України.

Суд вважає доведеним дане обвинувачення, оскільки встановлені судом обставини повністю підтверджено доказами, дослідженими та перевіреними під час судового розгляду.

Показами обвинуваченого, який у судовому засіданні свою провину у скоєнні кримінального правопорушення визнав повністю та пояснив, що у період часу 2015 - 2016 року він проживав у будинку АДРЕСА_2 , який належить його знайомій ОСОБА_10 . Спочатку він приїжджав у цей будинок, щоб виконувати ремонті роботи, а потім став там проживати постійно. Під час проживання у цьому будинку він познайомився з ОСОБА_7 та її дітьми доньками ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Карина часто приходила до нього у двір з матір`ю, а потім почала приходити і самостійно. В один із днів, коли він був в стані алкогольного сп`яніння, він вступив з ОСОБА_12 за її згодою, як йому здавалося, у статеві відносини. Перший раз це сталося 1 січня 2016 року, а потім це повторилося 15 серпня 2016 року вдень. Він знав скільки Карині років, що вона є неповнолітньою, і що вона навчається в інтернаті для розумово відсталих дітей і тому скористався цим, вступивши з нею в половий контакт, оскільки знову був у стані алкогольного сп`яніння. Наприкінці літа 2016 року його вигнали з будинку, а пізніше, коли він вже поїхав з селища, то дізнався, що ОСОБА_12 вагітна від нього. В скоєному щиро кається і бажає оформити батьківство дитини та виховувати її разом з ОСОБА_12 .

Показаннями законного представника потерпілої ОСОБА_7 , яка у суді пояснила, що ОСОБА_8 її дочка, яка є інвалідом з дитинства у зв`язку з розумовою відсталістю, і навчається в інтернаті. У 2016 році їх сусідка ОСОБА_13 познайомила її з ОСОБА_9 , який жив у ОСОБА_14 в будинку по АДРЕСА_2 . Між нею та ОСОБА_9 були дружні відносини, вона часто приходила до ОСОБА_9 в гості разом з ОСОБА_12 , але вона ніколи не залишала ОСОБА_12 одну у ОСОБА_9 . Вони дійсно зустрічали Новий рік з ОСОБА_9 , а одного разу ОСОБА_9 залишався ночувати у неї в будинку. ОСОБА_9 знав, що ОСОБА_12 неповнолітня, оскільки коли їх знайомила ОСОБА_13 вона казала ОСОБА_9 скільки Карині років, і що вона навчається у школі інтернаті. Про обставини зґвалтування ОСОБА_12 їй нічого не відомо, а про те, що у доньки були статеві відносини з ОСОБА_15 їй стало відомо у лютому 2017 року від вчителя з інтернату, коли їй зателефонували і вона дізналася про вагітність доньки. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_12 народила доньку.

Поясненнями свідка ОСОБА_16 , яка у суді пояснила, що в неї є дачний будинок у с. Дороганівка Солонянського району Дніпропетровської області. Вона знайома з ОСОБА_17 і влітку 2016 року вона відвезла його у зазначений будинок для виконання ремонтних робіт. Через дорогу від її будинку проживають ОСОБА_18 разом з дітьми доньками ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Їй відомо, що під час проживання ОСОБА_9 в її будинку, останній познайомився з ОСОБА_18 та з її донькою ОСОБА_12 і ті часто бували у нього вдома. Також знайомі їй розповідали, що бачили ОСОБА_9 і ОСОБА_12 , як вони разом гуляли. Через деякий час, коли ОСОБА_9 поїхав з її будинку, вона дізналася, що ОСОБА_12 вагітна і ОСОБА_12 розповіла, що завагітніла від ОСОБА_19 . Їй відомо, що ОСОБА_12 є неповнолітньою та навчається у інтернаті для особливих дітей, про це відомо всім сусідам.

Поясненнями свідка ОСОБА_20 , який у суді пояснив, що з січня до серпня 2016 року у їх будинку по АДРЕСА_2 проживав ОСОБА_9 , який займався ремонтними роботами в будинку та слідкував за порядком. Йому відомо, що ОСОБА_9 під час проживання в їх будинку, познайомився із сусідами ОСОБА_18 та її дочкою ОСОБА_12 і між ними були дружні відносини. У серпні 2016 року ОСОБА_9 запустив будинок, почав вживати алкогольні напої, у зв`язку з цим він повернувся у місто. Потім вони дізналися про вагітність ОСОБА_12 і він приїжджав до ОСОБА_9 з приводу цього і ОСОБА_9 зізнався йому, що у нього були статеві відносини з ОСОБА_12 , коли він проживав у їхньому будинку. Після чого він відвіз ОСОБА_9 до поліції. Йому відомо, що ОСОБА_12 є неповнолітньою та навчається у інтернаті для особливих дітей, про це відомо всім сусідам.

Поясненнями свідка ОСОБА_21 , який у суді пояснив, що він проживає у с. Дороганівка Солонянського району Дніпропетровської області і знає сім`ю ОСОБА_22 . Він бачив, як ОСОБА_18 приходила до ОСОБА_9 , який проживав у будинку ОСОБА_14 . Також ОСОБА_23 часто ходила до ОСОБА_9 разом з донькою ОСОБА_12 , і ОСОБА_12 також часто приходила до ОСОБА_9 одна та проводила час з ним. Вони ще з дружиною обговорювали між собою питання, чого дитина до нього ходить сама. ОСОБА_9 часто грався з дітьми на вулиці, в тому числі з ОСОБА_12 . Про вагітність ОСОБА_12 йому стало відомо від ОСОБА_20 . Йому відомо, що ОСОБА_12 є неповнолітньою та навчається у інтернаті для особливих дітей, про це відомо всім сусідам.

Поясненнями свідка ОСОБА_24 , який у суді пояснив, що він проживає у с. Дороганівка Солонянського району Дніпропетровської області. Обвинувачений ОСОБА_9 у 2016 році проживав у с. Дороганівка в будинку ОСОБА_20 . Він часто бачив, як ОСОБА_9 грався із дітьми на вулиці, у тому числі із ОСОБА_25 . Йому відомо, що ОСОБА_12 неповнолітня та вчилася в інтернаті.

А також письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні, а саме:

-протоколом огляду місця події від 13.02.2017 року, згідно якого було оглянуто приміщення буд. АДРЕСА_2 . ( т . 1 а.с. 5);

-копією свідоцтва про народження потерпілої ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 ( т.1 а.с.16);

-довідкою КЗ «Солонянська ЦРЛ» ДОР» від 20.03.2017 року, згідно якої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває на диспансерному обліку у лікаря психіатра, діагноз: хронічний психічний розлад. ( т.1 а.с. 21);

-копією свідоцтва про народження ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . ( т.1 а.с. 23);

-висновком судово-психіатричної експертизи № 72 від 21.03.2017 року, згідно якого ОСОБА_8 у період скоєння відносно неї протиправних діянь страждала і на теперішній час страждає хронічним психічним захворюванням у формі помірної розумової відсталості. За своїм психічним станом у період скоєння у відношенні неї протиправних діянь ОСОБА_8 не могла розуміти характер і значення вчинюваних із нею дій. На теперішній час за своїм психічним станом ОСОБА_8 також не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. ( т.1 а.с. 33-35);

-висновком судової молекулярно-генетичної експертизи № 289 від 08.06.2017 року, згідно якого зі зразків крові ОСОБА_9 , дитини ОСОБА_26 та неповнолітньої ОСОБА_8 отримані препарати ДНК, встановлені їх генотипи. Відповідно законам успадкування в генотипі дитини присутні тільки алелі, які виявляються у біологічній матері та біологічного батька. Молекулярно-генетичним аналізом встановлено: у дитини серед досліджених локусів не виявлено алелів умовно батьківського (не материнського) походження, які б не виявилися у припустимого батька. Таким чином встановлено, що ОСОБА_9 може бути біологічним батьком новонародженої дитини ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , народженої неповнолітньою ОСОБА_8 . Вірогідність того, що ОСОБА_9 дійсно є біологічним батьком дитини ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99, 999999 %. ( т.1 а.с. 44-48);

-висновком судово-психіатричної експертизи № 162 від 20.06.2017 року, згідно якого ОСОБА_9 хронічним психічним захворюванням, слабоумством, тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності або іншим хворобливим станом у період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, не страждав і на теперішній час не страждає. Виявляв раніше і виявляє на теперішній час легку розумову відсталість з порушенням поведінки. У період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, ОСОБА_9 міг у повному обсязі віддавати собі звіт у своїх діях (бездіяльності) та керувати ними. За своїм психічним станом на теперішній час ОСОБА_9 також може в повній мірі віддавати собі звіт у своїх діях та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. ( т.1 а.с. 74-76);

-речовими доказами зразками крові новонародженої ОСОБА_26 , потерпілої ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які знаходяться на зберіганні у матеріалах кримінального провадження. ( т.1 а.с. 49-52).

Таким чином, оцінюючи зібрані у справі докази, суд приходить до висновку про доведеність пред`явленого ОСОБА_9 обвинувачення, оскільки досліджені вищезазначені докази отримані у передбаченому кримінально-процесуальному порядку, є допустимими, належними та достовірними, взаємно узгодженими, підтверджуючими один одного, вони мають значення для кримінального провадження та відповідають фактичним обставинам справи.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_9 свою провину визнав повністю, не заперечував проти обставин скоєного правопорушення, при цьому, без огляду на дану позицію обвинуваченого, його провина повністю доведена під час судового розгляду вищезазначеними доказами: показами законного представника потерпілої ОСОБА_27 , показами свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_20 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 .

Дані покази обвинуваченого ОСОБА_9 не викликають у суду будь-яких сумнівів у їх достовірності, оскільки підтверджуються і узгоджуються з висновком судової молекулярно-генетичної експертизи № 289 від 08.06.2017 року, згідно якого ОСОБА_9 дійсно є біологічним батьком дитини ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Крім того, з огляду на позицію обвинуваченого, досліджені докази, та загальновідомий факт у с.Дороганівка щодо інформованості всіх осіб у тому числі обвинуваченого про малолітній вік потерпілої та її психічний стан, суд приходить до висновку про направленість умислу обвинуваченого саме на статеві зносини з малолітньою особою з використанням її безпорадного стану, що є зґвалтуванням.

Суд не може покласти в основу вироку суду, як доказ покази неповнолітньої потерпілої ОСОБА_30 щодо обставин вчинення злочину, оскільки вони суперечливі, не підтверджуються іншими дослідженими судом доказами і крім того надані особою яка не може розуміти значення своїх дій та керувати ними.

З врахуванням наведеного, суд визнає обвинуваченого ОСОБА_9 винним у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, а його умисні дії, що виразилися у зґвалтуванні. з використанням безпорадного стану малолітньої, вірно кваліфіковані за ч.4 ст. 152 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому суд, враховуючи тяжкість та обставини скоєного, пом`якшуючі покарання обставини щире каяття у вчиненому злочині та активне сприяння у розкритті злочину, обтяжуючу покарання обставину вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння; особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не знаходиться на обліку у лікаря психіатра та нарколога, задовільно характеризується за місцем навчання, і вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання, пов`язане з ізоляцією його від суспільства у вигляді позбавлення волі.

З врахуванням пом`якшуючих покарання обставин щирого каяття у вчиненому злочині, та активне сприяння у розкритті злочину, даних, які характеризують особистість обвинуваченого, стану його здоров`я, суд вважає необхідним при призначенні обвинуваченому покарання застосувати ст. 69 КК України,що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

У відповідності до ст. 100 КПК України, речові докази по справі зразки крові, які знаходяться на зберіганні у матеріалах кримінального провадження, суд вважає необхідним зберігати у матеріалах кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 371,374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ
Визнати винним ОСОБА_9 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 152 КК України та призначити йому покарання, із застосуванням ст.69 КК України, у вигляді шести років позбавлення волі.

Строк покарання рахувати з 30.06.2017 року.

Запобіжний захід, застосований до ОСОБА_9 тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Речові докази зразки крові новонародженої ОСОБА_26 , потерпілої ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_9 , які знаходяться на зберіганні у матеріалах кримінального провадження зберігати у матеріалах кримінального провадження.

На вирок суду може бути подана апеляція до Дніпропетровського апеляційного суду, через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3