Справа №463/2148/18
Провадження №1-в/463/115/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2018 р. Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

лікаря-психіатра ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові заяву лікаря-психіатра Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний клінічний психоневрологічний диспансер» про зміну застосування примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українцю, громадянину України, невійськовозобов`язаному по стану здоров`я, непрацюючому, проживаючому: АДРЕСА_1 , суд -

встановив:

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 26.11.2015р. відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовано примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 30.06.2016 року ОСОБА_6 було змінено застосування примусового заходу медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом на примусовий захід медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Лікар-психіатр Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний клінічний психоневрологічний диспансер» ОСОБА_4 звернулась до суду із поданням, просить змінити застосування примусового заходу медичного характеру до гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку на госпіталізацію до психіатричного закладу із звичайним наглядом. Мотивує тим, що з часу отримання ухвали Франківського районного суду м. Львова від 30.06.2016 року громадянин ОСОБА_6 в диспансер до дільничного лікаря психіатра не з`являвся. Дільничною амбулаторною службою диспансеру були здійснені неодноразові спроби оглянути гр. ОСОБА_6 , проте за адресою його проживання дверей не відчиняють, місце знаходження останнього невідоме.

У судовому засіданні представник Комунального закладу ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» лікар-психіатр ОСОБА_4 , на підставі довіреності від 31.05.2018р., заяву підтримала, вказала, що останній ухиляється від надання йому амбулаторної психіатричної допомоги, психоневрологічний диспансер не відвідує. Просила заяву задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 подану заяву підтримала та пояснила, оскільки ОСОБА_6 ухиляється від отримання амбулаторної психіатричної допомоги, а тому у відповідності до ч. 6 ст. 12 Закону України «Про психіатричну допомогу» є законні підстави для зміни застосування примусового заходу медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку на госпіталізацію до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Захисник ОСОБА_5 відносно задоволення заяви заперечила та пояснила, що на даний час відсутні докази наявності в ОСОБА_6 психічної хвороби, відсутні будь-які дані про його стан здоров`я, висновок комісії лікарів вважає таким, що носить формальний характер, а тому відсутні підстави для задоволення заяви.

Оглянувши матеріали заяви, заслухавши думку учасників процесу, суд встановив наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 514 КПК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється на підставі ухвали суду, в межах територіальної юрисдикції якого застосовується цей захід чи відбувається лікування.

Розгляд питання про продовження, зміну чи припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за поданням представника медичного закладу (лікаря-психіатра), де тримається дана особа, у передбаченому ст. 95 Кримінального кодексу України та ст. 512 КПК України порядку. До подання додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

Відповідно до ч. 2 ст. 95 КК України особи, до яких застосовані примусові заходи медичного характеру, підлягають огляду комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про наявність підстав для звернення до суду із заявою про припинення або про зміну застосування такого заходу. У разі відсутності підстав для припинення або зміни застосування примусового заходу медичного характеру представник психіатричного закладу (лікар-психіатр), який надає особі таку психіатричну допомогу, направляє до суду заяву, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження застосування примусового заходу медичного характеру. У разі необхідності продовження застосування примусового заходу медичного характеру понад 6 місяців представник психіатричного закладу (лікар-психіатр), який надає особі таку психіатричну допомогу, повинен направити до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про продовження застосування примусового заходу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження надання особі такої психіатричної допомоги. В подальшому продовження застосовування примусового заходу медичного характеру проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців.

Згідно з ст. 12 Закону України «Про психіатричну допомогу» у разі погіршення стану психічного здоров`я особи, якій надається амбулаторна психіатрична допомога в примусовому порядку, та ухилення від виконання цією особою або її законним представником рішення суду про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку психіатрична допомога може надаватися на підставах та в порядку, передбачених статтями 14, 16 і 17 цього Закону.

Стаття 14 вказаного Закону визначає, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Встановлено, що Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 26.11.2015р. відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовано примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 30.06.2016 року ОСОБА_6 було змінено застосування примусового заходу медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом на примусовий захід медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Як вбачається з представленого суду висновку комісії лікарів-психіатрів № 22 від 12.04.2018р. (а.с.4-8) ОСОБА_6 встановлено діагноз: параноїдна шизофренія, безперервний тип перебігу з наростанням дефекту у емоційно-вольовій сфері. З моменту отримання ухвали суду від 30.06.2016 року ОСОБА_6 жодного разу в диспансер не з`явився. Лікарем-психіатром неодноразово скеровувались у Галицький ВП ГУ НП у Львівській області клопотання з проханням розшукати та доставити для огляду даного громадянина, однак вбачається, що протягом тривалого часу його теперішнє місце проживання чи перебування невідоме. Враховуючи наведене вище, а також те, що тривала відсутність хворого унеможливлює виконання ухвали суду щодо надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, а тому лікарська комісія вважає, що такій необхідно змінити застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку на примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом.

Оскільки ОСОБА_6 на час лікування у КЗ ЛОР «Львівський обласний клінічний психоневрологічний диспансер» хворів параноїдною шизофренією, його психічний стан потребує подальшого спостереження, лікування та корекції, однак хворий диспансер не відвідував, чим ухилився від виконання рішення суду, на даний час його місце поживання невідоме, а відтак примусовий захід у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку унеможливлює надання хворому належної лікарської допомоги, а тому суд приходить до висновку, що заяву слід задовольнити та змінити ОСОБА_6 застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку на примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом терміном на 6 місяців.

Керуючись ст. 514 КПК України, ст. 95 КК України, суд -

ухвалив:

Заяву лікаря-психіатра Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний клінічний психоневрологічний диспансер» ОСОБА_4 задоволити.

Змінити застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку на примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом терміном на 6 місяців.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Львівської області через Личаківський районний суд м. Львова протягом 7 днів з дня її оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1