Справа № 132/2697/18
Провадження №1-кп/132/210/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.08.2018 м. Калинівка

Калинівський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Калинівка кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000099 від 05 липня 2018 року про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Корделівка, Калинівського району, громадянина України, з вищою освітою, військовослужбовця за контрактом на посаді оперативного чергового відділення підготовки даних військової частини НОМЕР_1 , учасника бойових дій в зоні АТО, не одруженого, дітей на утриманні не маючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого:

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України,-

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 02 жовтня 2017 року №73 (по стройовій частині) старшого лейтенанта ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу військової частини, на всі види забезпечення і призначено на посаду оперативного чергового відділення підготовки даних.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про оборону України» від 06.12.1991 та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993, особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

17 березня 2014 року Указом в.о. Президента України №303/2014 «Про часткову мобілізацію» на території України оголошено часткову мобілізацію та після його затвердження 17 березня 2014 року Верховною Радою України цей указ набрав чинності, у зв`язку з чим в Україні відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» розпочався особливий період, який діє по даний час.

Відповідно до вимог ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. ст. 1,2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 2, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України старший лейтенант ОСОБА_6 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, вимог статутів Збройних Сил України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України, бути хоробрим і дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язаний завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили України в цілому.

Крім цього, згідно вищевказаних положень, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

11 червня 2018 року о 09 год. 00 хв. старший лейтенант ОСОБА_6 в порушення вищевказаних нормативно-правових актів вирішив стати на злочинний шлях та, діючи умисно, з метою тимчасово ухилитись від проходження військової служби, без дозволу командирів та поважних причин, в умовах особливого періоду, не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .

За час відсутності у військовій частині НОМЕР_1 старший лейтенант ОСОБА_6 обов`язки військової служби за посадою не виконував, перебуваючи за межами військової частини правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від військової служби та його причини не повідомив, вільний час проводив на власний розсуд.

05 липня 2018 року о 09 год. 00 хв. старший лейтенант ОСОБА_6 самостійно прибув до військової частини НОМЕР_1 та приступив до виконання своїх службових обов`язків за посадою.

Таким чином, 11 червня 2018 року о 09 год. 00 хв. старший лейтенант ОСОБА_6 , в порушення ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 2, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1- 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України умисно, з метою тимчасово ухилитись від проходження військової служби, без дозволу командирів та поважних причин, в умовах особливого періоду не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_2 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та проводив час на власний розсуд за адресою: АДРЕСА_1 , до 09 год. 00 хв. 05 липня 2018 року, тобто до моменту свого повернення на військову службу,

В ході судового засідання обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєнні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю відповідно до обставин викладених в обвинувальному акті та надав показання , що він дійсно з 11 червня по 05 липня 2018 року без поважних причин був відсутній за місцем своє служби у умовах особливого періоду. З дисциплінарним статутом ознайомлений при прийнятті на службу. В даний час він продовжує проходити службу в військовій частині НОМЕР_1 . В скоєному щиро розкаюється та просив не застосовувати суворе покарання, оскільки має намір в подальшому проходити службу в тому числі і в зоні проведення операції об`єднаних сил.

Покази обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються. Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України та наслідки її застосування, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу, визначивши відповідно до ч.3 ст.349 КПК України недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Згідно з ч. 5 ст.9 КПК України, кримінально процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У своїх рішеннях "Ірландія проти Сполученого Королівства" від 18 січня 1978 року, "Коробов проти України" від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом", така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Отже, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, доходить висновку про доведеність «поза розумним сумнівом» винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 в повному обсязі пред`явленого обвинувачення і кваліфікує його дії за ч.4 ст.407 КК України, як не з`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану військовослужбовцем.

Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст.66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ст.67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого суд не встановив.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином; наявність кількох обставин, які пом`якшують його покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину та відсутність обставин, які обтяжують його покарання; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він повністю визнав вину, щиро розкаявся, сприяв розкриттю злочину, раніше не судимий, військовослужбовець який в даний час проходить службу за контрактом, учасник бойових дій в зоні АТО, за місцем роботи характеризується посередньо, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога, психіатра і фтизіатра не перебуває, тому суд вважає можливим при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за ч.4 ст.407 КК, застосувати дію ст.69 КК України, призначивши більш м`яке покарання, не зазначене в санкції даної статті, у виді арешту з відбуванням на гауптвахті.

Цивільний позов не заявлено. Речові докази відсутні. Процесуальні витрати відсутні.

Відносно обвинуваченого заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися. Підстав для їх застосування суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 349, 369-371, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.407 КК України та призначити йому покарання за цим законом, із застосуванням ст. 69 КК України у виді арешту строком на 2 (два) місяці з утриманням на гауптвахті.

Строк покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Вінницької області, шляхом подання апеляційної скарги через Калинівський районний суд Вінницької області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1