Справа № 414/985/18
Провадження № 11-кп/782/268/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Луганської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

представника потерпілого

та цивільного позивача ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

законного представника

особи, щодо якої застосо-

вано заходи медичного

характеру ОСОБА_8 ,

переглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Сєвєродонецьку Луганської області, матеріали кримінального провадження № 0000215 від 12.03.2018 року щодо ОСОБА_9 , за апеляційною скаргою представника потерпілого та цивільного позивача - ДП "Кремінське лісомисливське господарство" ОСОБА_6 , поданою на ухвалу Кремінського районного суду Луганської області від 21 червня 2018 року, якою до

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кремінної Луганської області, громадянина України, раніше не засудженого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 ,

застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом,

встановила:

Ухвалою суду встановлено, що 02 березня 2018 року, приблизно о 14 годині, ОСОБА_9 , діючи всупереч п.2,3 Порядку видачі спеціальних дозволів на використання лісових ресурсів, затвердженою постановою КМУ № 761 від 23.05.2007 року "Про врегулювання питань щодо спеціального використання лісових ресурсів", не маючи лісорубного квитка, ордера на здійснення лісорубних робіт, перебуваючи на території кварталу № 65 виділу № 21 на території Житлівського мисливського лісництва ДП "Кремінське лісомисливське господарство", за допомогою заздалегідь заготовленої сокири здійснив незаконну порубку 35 сироростучих дерев породи "сосна звичайна", чим спричинив істотну шкоду державі у особі Житлівського мисливського лісництва ДП "Кремінський ЛМГ" на загальну суму 61 413, 1 грн.Відповідно до висновків стаціонарної судово-психіатричної експертизи № 8 від 26.04.2018 ОСОБА_9 на період часу, який відноситься до діяння, у якому він підозрюється, виявляв ознаки хронічного психічного розладу у вигляді параноїдної шизофренії і за своїм психічним станом не міг усвідомлювати своїх дій та керувати ними. До нього можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом, у зв`язку із наявними ознаками суспільної небезпеки його психічного стану.

Судом першої інстанції задоволено клопотання старшого слідчого СВ Кремінського ВП ГУНП у Луганській області ОСОБА_10 , погоджене із прокурором Кремінського відділу Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області ОСОБА_11 , і до ОСОБА_9 застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_9 до набрання ухвалою законної сили обраний у вигляді поміщення до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

У задоволенні заявленого ДП "Кремінське ЛМГ" цивільного позову відмовлено на підставі ч.1 ст. 1186 ЦК України.

Доля речових доказів вирішена у відповідності до ст. 100 КПК України.

Ухвала суду оскаржена представником потерпілого та цивільного позивача - ДП "Кремінське лісомисливське господарство" ОСОБА_6 , у апеляційній скарзі якого викладено прохання про зміну зазначеного судового рішення і доповнення її резолютивної частини рішенням про стягнення із ОСОБА_8 як матері особи, щодо якої застосовані примусові заходи медичного характеру, спричиненої шкоди у розмірі 61 412,1 грн.

Вважає хибним рішення суду про відмову у задоволенні заявленого цивільного позову на підставі ч.1 ст. 1186 ЦК України, оскільки вимоги ч.2 ст. 1186 ЦК України зазначають, що, якщо шкоди було завдано особою, яка не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними у зв`язку із психічним розладом або недоумстввом, суд може постановити рішення про відшкодування цієї шкоди її чоловіком, дружиною, батьками, повнолітніми дітьми, якщо вони проживали разом із цією особою,знали про її психічний розлад або недоумствоо, але не вжили заходів щодо запобіганню шкоди.

Мати ОСОБА_9 - ОСОБА_8 - мешкає разом із ним, у суді першої інстанції підтвердила, що останні два роки після смерті її чоловіка помічала дивну поведінку сина, однак, до лікарнні не зверталась з огляду на відсутність грошових коштів.

З огляду на це представник потерпілого вважає, що суд неправильно застосував матеріальне право у даному випадку та необгрунтовано відмовив у задоволенні заявленого позову, не зазначивши про таке рішення у резолютивній частині ухвали, тобто, фактично таке рішення не прийняв.

Під час апеляційного перегляду матеріалів кримінального провадження були вислухані:

-представник потерпілого та цивільного позивача ДП "Кремінське лісомисливське господарство" ОСОБА_6 на підтримку поданої ним апеляційної скарги у повному обсязі викладених доводів;

-прокурор відділу прокуратури Луганської області ОСОБА_5 , захисник ОСОБА_7 та законний представник ОСОБА_9 - ОСОБА_8 , які заеречували проти апеляційних вимог представника потерпілого та цивільного позивача та вважали судове рішення законним та обгрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали судового провадження у межах поданої апеляційної скарги представника потерпілого та цивільного позивача та обговоривши наведені у ній доводи, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Як вбачається із змісту поданої представником потерпілого та цивільного позивача апеляційної скарги правильність встановленої судом та викладеної в ухвалі об`єктивної сторони дій ОСОБА_9 , правильність визначеної юридичної їх кваліфікації за ч.1 ст. 246 КК України, процесуальний порядок і підстави застосування до ОСОБА_9 примусових заходів медичного характеру апелянт не оспорює, тому, колегія суддів у цій частині ухвалу суду не переглядає.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 1186 ЦК України шкода, завдана фізичною особою, яка у момент її завдання не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, не відшкодовується.

Приписами ч.2 ст. 1186 ЦК України суду надана можливість постановити рішення про відшкодування такої шкоди чоловіком (дружиною), батьками, повнолітніми дітьми особи, яка не усвідомлювала своїх дій та не могла керувати ними, при умови обізнанності про такий психічний розлад, спільного проживання та невжиття заходів щодо запобігання шкоді.

Дослідивши матеріали судового провадження та співставивши їх із доводами апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції під час розгляду заявленого ДП "Кремінське ЛМГ" цивільного позову правильно застосовані положення ч.1 ст. 1186 ЦК України, оскільки встановлена неосудність ОСОБА_9 під час вчинення інкримінованого йому діяння.

Під час судового розгляду суд не встановив, а представник цивільного позивача та потерпілого не довів існування передбачених у ч.2 ст. 1186 ЦК України умов та підстав можливості стягнення із ОСОБА_8 як матері ОСОБА_9 завданої ним матеріальної шкоди.

ОСОБА_8 у суді першої інстанції та під час апеляційного перегляду провадження зазначила, що помічала у ОСОБА_9 після смерті його батька та її чоловіка деякі відхилення поведінки, однак до лікарні не зверталась і опікуном наразі не визнана. У побуті ОСОБА_9 вів себе спокійно, вони вели разом домашнє господарство, до лісу сина вона не посилала і сумнівається у достовірності та розмірі наданого цивільним позивачем розміру матеріальної шкоди, не визнаючи заявлений позов.

Інших доказів, які б свідчили про можливість ОСОБА_8 вжити заходів щодо запобігання заподіяної шкоди, немає.

Доводи апеляційної скарги представника потерпілого та цивільного позивача не спростовують встановлених у цій частині судом першої інстанції обставин і задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. 405,407 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Ухвалу Кремінського районного суду Луганської області від 21 червня 2018 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого СВ Кремінського ВП ГУНПУ у Луганській області ОСОБА_10 і до ОСОБА_9 застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом, залишити без змін, а апеляційну скаргу представника потерпілого та цивільного позивача ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала апеляційної інстанції може бути оскаржена учасниками кримінального провадження у касаційному порядку, до Верховного Суду, протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3