Справа № 745/234/18 провадження № 11-кп/795/684/2018 Категорія - ч.2 ст.345 КК України Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1 Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2018 року місто Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000050 від 04.03.2018 за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_6 на вирок Сосницького районного суду Чернігівської області від 04 травня 2018 року,

про обвинувачення

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Сосниця, Чернігівської області,

який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 345 КК України,

з участю:

прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_9

В С Т А Н О В И В:

В поданій апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеності вини ОСОБА_7 та кваліфікацію його дій, порушив питання про скасування вироку суду першої інстанції у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість та ухвалення нового вироку, яким ОСОБА_7 призначити покарання за частиною 2 статті 345 КК України у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

Вироком Сосницького районного суду Чернігівської області від 04 травня 2018 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення та засуджено за частиною 2 статті 345 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

На підставі статті 75 КК України ОСОБА_7 звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком три роки.

Відповідно до статті 76 КК України на ОСОБА_7 покладені обов`язки не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Питання про речові докази вирішено відповідно до статті 100 КПК України.

Поставлено стягнути з ОСОБА_7 на користь місцевого бюджету Менського району, Комунальний заклад охорони здоров`я «Менська центральна районна лікарня» витрати в сумі 4495 гривень 40 копійок.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, прокурор зазначив, що при призначенні покарання, судом недостатньо враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який хоча і відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, однак вчинений щодо працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням ним службових обов`язків, що підриває авторитет, професійну честь і гідність правоохоронних органів.

Вказав, що судом не враховано особу обвинуваченого, який є особою молодого віку, однак ніде не працює, негативно характеризується за місцем проживання, притягувався до адміністративної відповідальності, злочин вчинив в стані алкогольного сп`яніння. Крім того, судом також не було враховано висновок органу пробації. Зазначив, що врахування однієї пом`якшуючої обставини щирого каяття, за наявності двох обставин що обтяжують покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочину, для призначення покарання з випробуванням судом явно перебільшено.

Вироком суду першої інстанції було встановлено, що 04 березня 2018 року, близько 12 години 15 хвилин, ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись поблизу господарства, розташованого за адресою: Чернігівська область, смт. Сосниця, вулиця Новоселівська, 51; біля службового автомобіля Сосницького відділення поліції Менського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області марки ВАЗ-2199, номерний знак НОМЕР_1 , з метою перешкодити виконанню службових обов`язків працівнику поліції, здійснив активну фізичну протидію та умисно завдав один удар головою в область обличчя начальнику сектору реагування патрульної поліції №2 Сосницького відділення поліції Менського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області ОСОБА_10 , який перебував у форменому одязі і при виконанні своїх службових обов`язків, та згідно зі статтею 2 Закону України «Про державний захист працівників суду та правоохоронних органів» є працівником правоохоронного органу, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, які згідно з висновком експерта №26 від 15.03.2018 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, яка підтримала подану апеляційну скаргу та просила її задовольнити з наведених в ній підстав, обвинуваченого та захисника, які просили залишити вирок суду першої інстанції без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження в межах апеляційної скарги та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання задоволенню не підлягає.

Статтею 370 КПК України, визначено, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновок про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого злочину, за встановлених під час судового розгляду фактичних обставин, суд першої інстанції обґрунтував дослідженими в порядку, передбаченому статтею 349 КПК України, доказами, що не оспорюється в апеляційній скарзі.

Враховуючи, що фактичні обставини справи ніким не оспорювались і докази щодо них, на підставі статті 349 КПК України, не досліджувалися, висновки суду першої інстанції щодо цих фактичних обставин перевірці апеляційним судом не підлягають.

За встановлених у кримінальному провадженні фактичних обставин, дії обвинуваченого ОСОБА_7 , які виразились у умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, кваліфіковані місцевим судом за частиною 2 статті 345 КК України, що також не оспорюється в апеляційній скарзі.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції у відповідності до вимог статті 65 КК України врахував ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання , щире каяття, обставину, що обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, висновок органу пробації та обґрунтовано дійшов висновку про призначення ОСОБА_7 покарання в межах санкції, яка визначена частиною статті за інкриміноване кримінальне правопорушення.

За змістом статті 75 КК України суд, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, при призначенні покарання на строк не більше п`яти років позбавлення волі, крім випадків засудження за корупційні злочини, може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, якщо він дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування статті 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Місцевим судом вмотивована можливість звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, відповідно до статті 75 КК України. Таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ними нових кримінальних правопорушень.

Статтею 368 КПК України передбачено, що ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

Вочевидь, що формулювання «приймає до відома» не свідчить про обов`язковість і беззаперечність висновку органу пробації.

Відповідно до положень статті 65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини що пом`якшують та обтяжують покарання.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений частково відшкодував витрати на лікування потерпілого, який претензій до нього не має, згідно довідки та характеристики ОСОБА_7 працює робітником у фермерському господарстві «Швед Микола Дмитрович», має двох дітей. За час роботи зарекомендував себе лише з позитивного боку.

За таких обставин, доводи прокурора щодо необґрунтованість призначеного судом ОСОБА_7 покарання та застосування статті 75 КК України, є непереконливими.

Порушень кримінального процесуального та кримінального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність обвинуваченого, на кваліфікацію його дій та необґрунтованість призначеного покарання, не вбачається.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 419, 532 Кримінального процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_6 на вирок Сосницького районного суду Чернігівської області від 04 травня 2018 року, залишити без задоволення.

Вирок Сосницького районного суду Чернігівської області від 04 травня 2018 року, щодо ОСОБА_7 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4