Справа № 286/1386/18
У Х В А Л А
15.05.2018 м. Овруч
Суддя Овруцького районного суду Житомирської області ОСОБА_1
з секретарем ОСОБА_2 ,
за участю слідчого ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Овруч клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна , -
Заявник та його захисник в судовому засіданні підтримали клопотання з підстав, наведених у ньому та вказали, що дане майно знаходиться в його тимчасовому користуванні і його арешт є незаконним та порушує його права щодо користування, володіння та розпорядження належним йому майном, і на даний час відпала необхідність в застосуванні арешту.
Слідчий щодо вирішення клопотання покладається на погляд суду.
Заслухавши заявника, захисника,слідчого, дослідивши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження дійшов до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Ухвалою слідчого судді Овруцького районного суду Житомирської області від 11.05.2017 року було накладено арешт зокрема на автомобіль марки «УАЗ 452 Д», д/н НОМЕР_1 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_7 .
Однією із загальних засад кримінального провадження, визначених п. 21 ч. 1 ст. 7 КПК України, є розумність строків.
Відповідно до ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.
Арешт майна, відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України, є заходом забезпечення кримінального провадження і застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до п 2 ч. З ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Згідно доручення від 25.11. 2005 року власником автомобіля марки «УАЗ 452 Д», д/н НОМЕР_1 є ОСОБА_4 .
Починаючи з 06 травня 2017 року власник автомобіля не має можливості володіти та користуватися належним йому майном.
За приписами ст.174 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що "Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження- судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано."
При цьому враховую, що стороною кримінального провадження не надано будь-яких доказів про предявлення підозри кому-небудь із власників чи володільців транспортного засобу. Бо у відповідності до вимог ст.170 ч.1 Кримінального процесуального кодексу України - "Арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому Кримінально процесуальним кодексом порядку."
Це значить, що арешт може бути накладено на майно підозрюваного (особа, яка в порядку, передбаченому ст.ст.276-279 Кримінального процесуального кодексу України повідомлено про підозру), обвинуваченого, осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
В той же час, за змістом положень КПК України при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Окрім того, статтями 7,16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Суд вважає, що подальший арешт майна за відсутністю передбачених для цього підстав порушує права власника та володільця майна на вільне використання належного йому майна, що суперечить загальним засадам володіння особою майном, приписам національного законодавства та вимогам ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прав практики Європейського суду з прав людини.
Та обставина, що потреба в арешті майна відпала, в судовому засіданні доведено заявником.
За таких обставин, слідчий суддя вважає, що слідчим та прокурором, на даній стадії досудового розслідування не доведено, що є необхідність у забезпеченні кримінального провадження, у вигляді арешту майна, а також наявність підстав вважати, що існує правова підстава для арешту майна взагалі спростовується.
Таким чином, враховуючи наслідки арешту майна для власника майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, розумні строки, вважаю, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба, що відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України є підставою для скасування арешту, а тому клопотання підлягає задоволенню.
Згідно п.4 ч.1 ст.169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено у разі скасування арешту.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст.7-9, 169,174 КПК України, суд , -
Клопотання задовольнити.
Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Овруцького районного суду Житомирської області ОСОБА_8 від 11 травня 2017 року на автомобіль марки «УАЗ 452 Д», д/н НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 .
Зобов`язати СВ Овруцького ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області повернути ОСОБА_4 автомобіль марки «УАЗ 452 Д», д/н НОМЕР_1 .
Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї може бути подане під час підготовчого провадження у суді

Суддя ОСОБА_1