справа № 753/5360/18
провадження № 1-кп/753/1165/18
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" травня 2018 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0002148 від 12.03.2018 року, відносно обвинуваченого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Здорівка, Васильківського району Київської області, громадянина України, з повною середньою спеціальною освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, раніше не судимого в силу ст. 89 КК України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 11.03.2018 року приблизно о 20.00 годин, знаходячись біля магазину в с. Путрівка, Васильківського району Київської області, зустрів наглядно знайомих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та, маючи намір незаконно заволодіти будь-яким транспортним засобом марки «ВАЗ» в місті Києві, попросив останніх підвезти його до міста Києва, при цьому не повідомляючи про свої дійсні злочинні наміри. В подальшому, 11.03.2018 року, приблизно о 23.15 годин, ОСОБА_4 , знаходячись на залізничному вокзалі в м. Києві, попросив ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , щоб вони завезли його до Харківського масиву міста Києва, при цьому сказав, що він вкаже шлях як добратися до вказаного масиву. Після цього, 12.03.2018 року близько 00.30 години ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , на автомобілі «ВАЗ 21063», 2000 року випуску, вишневого кольору, державний номер НОМЕР_1 , приїхали до вул. Ахматової в м. Києві, де ОСОБА_4 попросив ОСОБА_6 зупинитися біля будинку по вул. Ахматової, 6. Не повідомляючи ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , про дійсність своїх намірів щодо незаконного заволодіння будь-яким транспортним засобом марки «ВАЗ», ОСОБА_4 попросив останніх зачекати на нього близько 15 хвилин, після чого, вийшов із автомобіля та пішов в двори поруч розташованих житлових будинків, з метою відшукання будь-якого автомобіля марки «ВАЗ», який би він міг легко викрасти. В подальшому, 12.03.2018 року, приблизно о 01.00 години ОСОБА_4 , знаходячись у дворі будинку по вул. Ревуцького, буд. 8 в м. Києві, помітив припаркований біля будинку автомобіль «ВАЗ 21063», 1988 року випуску, білого кольору, номер кузову НОМЕР_2 , держаний номер НОМЕР_3 , вартістю 21228,30 грн. (двадцять одна тисяча двісті двадцять вісім гривень 30 коп.), який належить ОСОБА_5 . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_4 підійшов до капоту автомобіля, та знявши одну із пластикових накладок повітрозабірника, смикнувши за трос механізму відкриття запірного замка, відкрив кришку капоту, та піднявши її, виявив, що в автомобілі наявна акумуляторна батарея, до якої під`єднанні проводи живлення. Після цього, ОСОБА_4 підійшов до дверцят водія, шляхом натискання на вітрове скло, вдавивши одну його сторону в середину, зірвав запірний замок та повернув вітрове скло, після чого, просунув руку в салон автомобіля, підняв запірну фішку запірного механізму, відкрив водійські двері автомобіля, та проник до салону вказаного автомобіля «ВАЗ 21063», 1988 року випуску.

В подальшому, ОСОБА_4 сів на водійське сидіння салону автомобіля, вирвав проводи живлення замка запалення та, з`єднавши їх між собою, запустив двигун вказаного автомобіля «ВАЗ 21063» та з місця злочину разом з викраденим автомобілем зник. Після чого ОСОБА_4 перегнав викрадений ним автомобіль «ВАЗ 21063» державний номер НОМЕР_3 з міста Києва до с. Путрівка, Васильківського району Київської області, де знаходячись в приміщенні гаражу по АДРЕСА_2 , розібрав вказаний автомобіль на запчастини, з яких: газовий балон до газової установки циліндричної форми чорного кольору та два колеса продав громадянину ОСОБА_6 за 1000 гривень; двигун до автомобіля марки «ВАЗ», серійний номер НОМЕР_4 , корпус автомобільної пічки до автомобіля марки «ВАЗ», кардан до автомобіля марки «ВАЗ», та блок запобіжників до автомобіля марки «ВАЗ», за борги віддав громадянину ОСОБА_7 . Іншу частину запчастин та деталей знищив шляхом паління та розбиття, а кузов вказаного автомобіля знищив шляхом його розпилу на дрібні частини за допомогою болгарки, які в подальшому здав на пункт прийому металобрухту, в м. Васильків Київської області, тим самим вчинив умисне незаконне заволодіння транспортним засобом автомобілем «ВАЗ 21063», 1988 року випуску, білого кольору, номер кузову НОМЕР_2 , державний номер НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_5 завдавши матеріальної шкоди власнику даного майна шляхом повного знищення автомобіля на суму 21228,30 грн. (двадцять одна тисяча двісті двадцять вісім гривень 30 коп.).

ОСОБА_4 у судовому засіданні, свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав в повному обсязі, підтвердив викладені в обвинувальному окті обставини та щиро розкаявся у вчиненому. Суду пояснив, що зайшовши у двір будинку АДРЕСА_3 , підійшов до автомобіля ВАЗ 21063 білого кольору, та піднявши капот побачив, що в автомобілі наявний акумулятор. Після цього завів автомобіль та перегнав його з міста Києва до с. Путрівка до свого гаражу, де розібрав його на запчастини. Цивільний позов визнав у повному обсязі. Просив звільнити його від відбування покарання з випробуванням.

Враховуючи, що ОСОБА_4 у судовому засіданні вину у висунутому проти нього кримінальному обвинуваченні визнав повністю, суд, розцінюючи його показання як об`єктивні, та такі, що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, з`ясувавши думку учасників кримінального провадження щодо недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, з`ясувавши правильність розуміння змісту цих обставин, переконавшись у добровільності такої позиції учасників судового провадження та роз`яснивши їм про позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку, розглянув справу за правилами ч. 3 ст. 349 КПК України.

Допитавши обвинуваченого, не досліджуючи інші докази по кримінальному провадженню, суд вважає, що подія кримінального правопорушення мала місце, вина обвинуваченого повністю доведена, його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом.

Обираючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості, конкретні обставини справи, а саме злочином було завдано матеріальну шкоду, яка потерпілій не відшкодована, особу обвинуваченого, який раніше не судимий в силу статті 89 КК України, офіційно не працює, не одружений, на утриманні осіб не має, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Суд також враховує досудову доповідь Дарницького районного сектору Київського міського відділу з питань пробації, направлену до суду листом № 3/2353 від 07.05.2018 року, згідно якої обвинувачений ОСОБА_4 підтримує зв`язки з особами з антисоціальною поведінкою, визнає відповідальність за свій вчинок, однак не має готовності до позитивних змін. Орган пробації вважає, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства оцінюється як високий, виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України є його щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлені.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 , а також запобігання вчинення ним нових злочинів можливо лише в умовах ізоляції від суспільства та призначає покарання у межах санкції статті, за якою він обвинувачується у виді трьох років позбавлення волі.

Оскільки суд призначає обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі та для забезпечення кримінального провадження щодо виконання вироку, відповідно до ч. 4 ст. 374 КПК України, суд вважає необхідним обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили. Строк відбуття покарання необхідно рахувати з дня його фактичного затримання. При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховую позицію Європейського суду з прав людини у рішенні від 04 червня 2015 року (остаточне 04 вересня 2015 року) по справі "Руслан Яковенко проти України", в якому Суд зазначив, що підсудний вважається таким, що перебуває під вартою «після засудження компетентним судом» у розумінні підпункту «а» пункту 1 статті 5 Конвенції, з моменту оголошення вироку судом першої інстанції, навіть якщо він ще не набрав законної сили і його можна оскаржити та національне законодавство України чітко передбачає, що суд, який постановляє вирок, повинен вирішити, який запобіжний захід застосовуватиметься до засудженого до набрання вироком законної сили. ( п. 46, п. 62).

При прийнятті рішення про позбавлення волі засудженого суд також враховує, що до ОСОБА_4 раніше був застосований інститут звільнення від відбування покарання з випробуванням, але після спливу іспитового строку, він продовжив вчиняти кримінальне правопорушення. Тому суд вважає недоцільним застосовувати до нього інститут звільнення від покарання з випробуванням повторно.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки знайшов своє підтвердження під час судового розгляду та визнаний обвинуваченим у повному обсязі.

У зв`язку із задоволенням цивільного позову з ОСОБА_4 на користь потерпілої підлягає стягненню сплачений нею судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України, а саме: металевий газовий балон від газової установки циліндричної форми чорного кольору, з клапаном з боку на ньому для підключення шлангів для подачі газу та два колеса з покришками чорного кольору, двигун від автомобіля «ВАЗ» серійний номер НОМЕР_4 . Копус автомобільної пічки із моторчиком та карданний вал до автомобілю, «ВАЗ», задню колісну вісь, металевий паливний бак, колесо автомобільне, буксирувальний трос, вихлопну трубу, трубу подачі палива, рульову колонку, педаль зчеплення з кріпленнями під неї, важіль с фіксатором під пасок безпеки, частину оббивки корпусу автомобіля, годинник автомобільний металевий циліндричної форми, пластикову частину корпусу автомобіля в кількості 2 шт. у виді кіл, частину металевих частин корпусу автомобіля в кількості 2 шт. (порожки на рамах дверних автомобільних), які передані на зберігання потерпілій, необхідно залишити останній.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта, у зв`язку із чим з ОСОБА_4 на користь держави підлягають стягненню витрати за проведення транспортно-товарознавчої експертизи від 16.03.2018 року № 12-2/322 у розмірі 715 грн. 00 коп.

Керуючись ст. ст. 100, 124, 127, ч. 3 ст. 349, ст. ст. 370, 371, 374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні, передбаченому ч. 1 ст. 289 КК України та призначити покарання у виді трьох років позбавлення волі.

Обрати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» до набрання вироком законної сили, взявши його під варту в залі суду.

Строк покарання ОСОБА_4 рахувати з дня фактичного затримання, з 31 травня 2018 року.

Цивільний позов потерпілого задовольнити. Стягнути з ОСОБА_4 , ІПН невідомий, на користь ОСОБА_5 , матеріальну шкоду, заподіяну кримінальним правопорушенням у розмірі 21228 гривень 30 копійок, моральну шкоду у розмірі 10 000 гривень, та судовий збір у сумі 704 гривні 80 копійок, а всього стягнути 31 933 (тридцять одну тисячу дев`ятсот тридцять три) гривні 10 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІПН невідомий, на користь держави витрати на залучення експерта у зв`язку із проведенням транспортно-товарознавчої експертизи від 16.03.2018 року № 12-2/322 у розмірі 715 грн. 00 коп.

Речові докази: металевий газовий балон від газової установки циліндричної форми чорного кольору, з клапаном з боку на ньому для підключення шлангів для подачі газу та два колеса з покришками чорного кольору, двигун від автомобіля «ВАЗ» серійний номер НОМЕР_4 . Копус автомобільної пічки із моторчиком та карданний вал до автомобілю, «ВАЗ», задню колісну вісь, металевий паливний бак, колесо автомобільне, буксирувальний трос, вихлопну трубу, трубу подачі палива, рульову колонку, педаль зчеплення з кріпленнями під неї, важіль с фіксатором під пасок безпеки, частину оббивки корпусу автомобіля, годинник автомобільний металевий циліндричної форми, пластикову частину корпусу автомобіля в кількості 2 шт. у виді кіл, частину металевих частин корпусу автомобіля в кількості 2 шт. (порожки на рамах дверних автомобільних), які передані на зберігання потерпілій, залишити ОСОБА_5 .

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду міста Києва через Дарницький районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1