Справа № 638/4007/16-к
Провадження № 1-кп/638/354/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 липня 2018 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю:
прокурора ОСОБА_2
секретаря ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000194 від 24.02.2016 року, за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, одруженого, має на утриманні 2-х неповнолітніх дітей, 1999 року народження та 2010 року народження, не працевлаштованого, зареєстрованого та який фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 294 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Органом досудового розслідування 01.02.2016 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення , передбачено ч.1 ст. 294 КК України.
За вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 03.06.2016 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.294 КК України , призначено йому покарання у вигляді 6 років позбавлення волі.

Вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 03.06.2016 року оскаржено стороною захисту та ОСОБА_4 в апеляційному порядку.
Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області від 04.05.2017 року, вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 03.06.2016 року щодо ОСОБА_4 скасовано, призначено новий розгляд у тому ж суді першої інстанції в іншому складі, термін дії запобіжного заходу- тримання під вартою продовжено . Під час нового судового розгляду ухвалами суду строк тримання продовжено.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого на строк до 60 днів, зазначивши, що ризики, передбачені ст.. 177 КПК України, які мали місце під час досудового розслідування кримінального провадження продовжують існувати. З урахуванням тяжкості покарання, яке загрожує винній особі в разі доведення його вини, наявні підстави стверджувати, що останній може переховуватися від суду, вплинути на покази свідків провадження, яких ще не допитано в судовому засіданні. Більш м"який запобіжний захід може негативно вплинути на розгляд кримінального провадження.
Обвинувачений в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора, просив відмовити в його задоволенні та прийняти до уваги той факт, що ризики стороною обвинувачення не доведено.
Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, дійшов наступного.
Під час досудового слідства та судового розгляду було встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що стало підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Метою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, які на нього покладені, запобігання спробам переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.
Відповідно ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу строку суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Суд також оцінює сукупність обставин, передбачених ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим інкримінуємого йому злочину, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим у скоєні злочину, приймає до уваги, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, офіційно не працевлаштований, відповідно не має офіційних джерел отримання прибутку.

При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу судом враховується практика Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення «Лабіта проти Італії», згідно якого, тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

Суди повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Такими ознаками є тяжкість та підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину, ухилення від явки до суду.

При цьому суд зазначає, що тяжкість покарання, що загрожує, не є основною чи безпосередньою підставою для тримання під вартою, а оцінюється в сукупності з наявними ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України.

Вказані обставини судом враховані при продовженні запобіжного заходу.
Відповідно до вимог ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, тобто з метою запобігання спробам: переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів».

Продовжуючи обвинуваченому міру запобіжного заходу тримання під вартою, суд приймає до уваги, що обвинувачений підозрюється у вчиненні особливо тяжких злочинів , стан здоров"я не перешкоджає перебуванню в місці попереднього ув"язнення, вважає що відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов"язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України, зокрема не відлучатися із населеного пункту, в якому проживає.

Суд не вбачає підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який , тому що застосування більш м`яких запобіжних заходів на даний час неможливе, ризики не зменшилися, а тому , доходить висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволення , для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи суд продовжує строк тримання під вартою на 60 діб.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст.. 177, 314-316, 331, 372 КПК України, суд, -
Ухвалив:
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 (шістдесят) днів, починаючи з 23 липня 2018 року, тобто до 20 вересня 2018 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1