Справа № 466/7476/14-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.12.2014 року Шевченківський районний суд м.Львова

в складі: головуючого- судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

з участю потерпілої ОСОБА_4

з участю обвинуваченої ОСОБА_5

з участю захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові кримінальне провадження №0003208 выд 03.10.2014 року про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Львова, громадянки України, не одруженої, працюючої барменом у Державному територіально-галузевому об`єднанні «Львівська залізниця» відокремлений підрозділ «Вокзал станції Львів», не судимої, з середньо-спеціальною освітою, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.125 КК України,-

У С Т А Н О В И В:

Обвинувачена ОСОБА_5 , маючи умисел на заподіяння легких тілесних ушкоджень, на грунті виниклого конфлікту між сусідами та тривалих неприязних відносин, 03.10.2014 року близько 10.00 год., знаходячись у поблизу вхідних дверей квартири АДРЕСА_2 , де проживає потерпіла ОСОБА_4 , із застосуванням металевої кришки від поштової скриньки, яку тримала у правій руці, нанесла один удар в ділянку обличчя зліва ОСОБА_4 , тим самим завдавши останній тілесних ушкоджень, а саме синець на чолі зліва, який утворився від дії тупого предмета, міг виникнути 03.10.2014 року, і відноситься згідно висновку судово-медичної експертизи №1778 від 06.10.2014 року до легкого ступеня тяжкості.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні не визнала та пояснила, що близько шістнадцять років знайома із ОСОБА_4 , яка проживає в квартирі АДРЕСА_2 разом із своїми дітьми: дочкою ОСОБА_7 та сином ОСОБА_8 . В лютому 2014 року я запропонувала ОСОБА_9 по черзі прибирати коридор. Вона щось незрозуміло відповіла, але через три дні вони всі троє: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 разом напали на мене. З того часу в почалися конфлікти: дочка ОСОБА_9 малювала на стінах в коридорі знаки невідомого походження: хрести на інші окультні знаки. Також діти ОСОБА_13 та ОСОБА_11 систематично завдають шкоду її особистому майну, а саме: складають недоїдки та сиплють землю у поштову скриньку, а також під її вхідні двері. 03.10.2014 року близько 10:00 год. обвинувачена викликала майстра, щоб здійснити ремонт поштової скриньки. Але майстер відмовився ремонтувати, сказавши, що ремонтувати немає потреби, оскільки дану кришку від поштової скриньки постійно пошкоджують. Після чого обвинувачена піднялася ліфтом на п`ятий поверх та сказала сусідці ОСОБА_14 : « ОСОБА_15 двері», у відповідь були погрози і образи нецензурною лексикою в її адресу. Бублейко одразу відчинила двері. ОСОБА_14 ОСОБА_10 тримала в руці відеокамеру. Дочка ОСОБА_10 ОСОБА_13 також вийшла із кімнати квартири та стала позаду своєї матері правіше відносно обвинуваченої. У руках у ОСОБА_16 був мобільний телефон, який вона тримала в правій руці високо піднятим вгору. В обвинуваченої або в правій або в лівій руці була металева кришка від поштової скриньки (прямокутної форми), яку незадовго до того відірвала ОСОБА_13 . Під час цього обвинувачена почала висловлювати претензії до своєї сусідки ОСОБА_10 . Обвинувачена питала в неї навіщо насипана земля в скриньку. Обвинувачена побачила ніж в ОСОБА_16 , дуже налякалася та хотіла зачинити двері їхньої квартири, але ОСОБА_9 стояла на порозі та не давала їй зачинити двері. Це все тривало близько 1 хвилини. Після чого обвинувачена втекла у свою квартиру, зачинивши за собою двері.

Незважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченою ОСОБА_5 , її винуватість повно та об`єктивно доведена зібраними по справі доказами, а саме:

показаннями потерпілої ОСОБА_9 даними в судовому засіданні про те, що з 27 лютого 2014 року перебуває у неприязних стосунках з обвинуваченою. Своїми погрозами, образами, безпідставними заявами, які ганьблять сім`ю потерпілої, ОСОБА_17 продовжує завдавати фізичних та душевних страждань, що погіршує стан здоров`я та життя її родини. Внаслідок таких дій сусідки ОСОБА_18 її сім`я постійно живе в стані емоційного стресу та приниження. 03.10.2014 року о 10:00 год. я разом із дочкою ОСОБА_19 перебувала у своїй квартирі та почула, що в під`їзді, біля її дверей ОСОБА_17 знову нецензурно висловлюється в адресу її родини. Після чого потерпіла вирішила відчинити вхідні двері квартири та подивитися, що відбувається. Для того, щоб зафіксувати нецензурні висловлювання ОСОБА_20 взяла відеокамеру, а в її дочки ОСОБА_16 був мобільний телефон, на який вона здійснювала аудіозапис. Коли трохи відчинила вхідні двері, то в під`їзді нікого не побачила. Потім зачинила двері і почула голос Лисецької, яка кричала до неї: «виходь». Після чого знову відчинила вхідні двері квартири. На сходовій площадці стояла ОСОБА_17 . В неї в правій руці знаходився металевий предмет прямокутної форми, який вона заздалегідь підготувала. ОСОБА_18 нецензурно висловлювалась в її адресу, після чого, тримаючи металевий предмет прямокутної форми в правій руці, нанесла потерпілій один удар цим металевим предметом по голові в ділянку скроні зліва. В той момент потерпіла стояла за порогом у квартирі та тримала відеокамеру марки «Sony» в правій руці, здійснюючи відеозапис. Після удару їй потемніло в очах, але вона не падала. Лисецька ОСОБА_18 декілька разів штовхнула її вхідними дверима квартири, намагаючись їх закрити. При цьому обвинувачена продовжувала її нецензурно обзивати. Внаслідок удару в потерпілої погіршився стан здоров`я, почалась нудота, головокружіння, головний біль, дезорієнтація, погіршення пам`яті та зору. Весь конфлікт відбувся дуже швидко близько 1-2 хвилини, після чого обвинувачена зайшла в свою квартиру та закрила вхідні двері. Потерпіла зателефонувала на лінію «102» та повідомила, що її сусідка із кв. 19 ОСОБА_17 вдарила її по голові. Також звернулась в травмпункт № 3, що знаходиться по АДРЕСА_3 , де її оглянули, зробили рентген-знімок та поставили діагноз: забій м`яких тканин лобно-скроневої ділянки зліва. Після того, як їй надали медичну допомогу, потерпіла повернулась додому;

показаннями свідка ОСОБА_21 даними в судовому засіданні про те, що проживає за вище вказаною адресою разом із мамою ОСОБА_9 , та братом ОСОБА_22 . 03.10.2014 року близько 10:00 год. будучи із мамою вдома, почули, як обвинувачена ОСОБА_20 нецензурно обзиває їх під дверима квартири. Щоб зафіксувати це, мама взяла відеокамеру, а вона включила диктофон на своєму телефоні. Мати трохи привідкрила двері, але нікого там не побачили. Після чого мама закрила двері. В той момент свідок почула, як ОСОБА_20 крикнула: «виходь». Мати відкрила двері навстіж. ОСОБА_17 стояла на сходовій площадці і тримала в руці якийсь предмет прямокутної форми довжиною близько 40 см. Лисецька стала нецензурно обзивати маму та всіляко її ображати. При цьому вона говорила щось про землю. Далі ОСОБА_17 вдарила її матір по голові в ділянці скроні зліва предметом прямокутної форми довжиною 40 см., який ОСОБА_5 тримала в правій руці. Також ОСОБА_18 декілька разів штовхала маму вхідними дверима квартири. Після цього вона ще декілька разів обізвала та образила потерпілу та пішла до своєї квартири АДРЕСА_4 . Потерпіла та свідок закрили двері та зайшли в квартиру. Вона сказала мамі викликати міліцію, що вона і зробила.

Винуватість обвинуваченої у вчиненому кримінальному правопорушенні повністю і об`єктивно стверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, які долучені до матеріалів кримінального провадження.

Оцінюючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченої у вчиненому кримінальному правопорушенні доведено повністю.

Суд вважає, що злочинні дії обвинуваченої слід вірно кваліфікувати за ч.1 ст.125 КК України, оскільки обвинувачена умисно нанесла легке тілесне ушкодження.

Обираючи міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, її характеристику з місця проживання, обставин, які пом`якшують або обтяжують відповідальність суд не вбачає, вважає, що покарання слід обрати в межах санкції статті за якою кваліфіковано кримінальне правопорушення у виді штрафу.

Запобіжний захід по справі не обирався.

Речові докази слід зберігати при матеріалах справи.

Цивільний позов слід задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В:

ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Запобіжний захід по справі не обирався.

Речові докази зберігати при матеріалах справи.

Цивільний позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_9 відшкодування матеріальної шкоди 1215 (одна тисяча двісті п`ятнадцять) грн.

Стягнути з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_9 відшкодування моральної шкоди 500 (п`ятсот) грн..

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення через Шевченківський районний суд м.Львова.

СуддяОСОБА_1