Провадження №1-кп/761/887/2018
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0016328 від 12.06.2016 року, відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Конотоп, Сумської обл., українця, громадянина України, з неповною середньо освітою, не працюючого, не одруженого, утриманців не має, є інвалідом ІІІ групи, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого;

-вироком Конотопського районного суду Сумської області від 16.01.2002 року за ч.3 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі, звільненого з місць позбавлення волі по відбуттю покарання 04.01.2006 року;

-вироком Шевченківського районного суду м.Києва від 26.04.2012 року за ч.3 ст. 309 КК України на 5 років позбавлення волі, звільненого з місць позбавлення волі по відбуттю покарання 26.07.2013 року

по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 12.06.2015 року, приблизно о 21 годині, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , помітивши напіввідкрите вікно квартири АДРЕСА_4 вказаного будинку, запропонував ОСОБА_6 скоїти крадіжку чужого майна громадян, що проживають в будинку АДРЕСА_3 . На дану пропозицію ОСОБА_6 погодився, вступивши тим самим з ОСОБА_3 в попередню злочинну змову.

В цей же день, приблизно о 21 годині, з метою виконання свого злочинного умислу ОСОБА_3 і ОСОБА_6 , підійшли до напіввідкритого вікна квартири АДРЕСА_4 , що розташована на першому поверсі будинку та, діючи згідно розподілених між собою ролей щодо вчинення крадіжки майна громадян, ОСОБА_3 за допомогою ОСОБА_6 піднявся на підвіконня вікна кв. АДРЕСА_4 даного будинку і від`єднав москітну сітку, якою було обладнане дане вікно. В той час ОСОБА_6 спостерігати за навколишнім оточенням, щоб, у випадку виникнення небезпеки, не бути затриманими на місці скоєння кримінального правопорушення та попередити про це ОСОБА_3 , який в цей час проник до приміщення квартири.

Після цього ОСОБА_3 , перебуваючи в приміщенні квартири, діючи непомітно від мешканців, які на той час перебували в інших кімнатах квартири, продовжуючи далі свої злочинні дії з метою обернення на свою користь та особистого збагачення, повторно таємно викрав чуже майно, яке належить ОСОБА_7 , а саме: шкіряну барсетку вартістю 200 гривень; грошові кошти в сумі 5100 гривень; один долар США (що відповідно до курсу Національного Банку України на день вчинення кримінального правопорушення складає 21 гривню 03 копійок), а також документи на ім`я ОСОБА_7 , які не представляють для потерпілого матеріальної цінності - паспорт громадянина України, посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, тим самим завдавши потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 5 321 (п`ять тисяч триста двадцять одну) гривню 03 копійки. Після чого ОСОБА_3 та ОСОБА_6 з місця вчинення правопорушення зникли, отримавши можливість розпорядитися майном на власний розсуд, однак в подальшому були викриті та затримані працівниками міліції.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, повністю підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті.

ОСОБА_3 суду надав показання про те, що він дійсно разом з товаришем влітку 2015 року, ввечері, проник у відчинене вікно квартири по АДРЕСА_5 та викрав там гроші і речі потерпілого. У вчиненому щиро розкаявся.

Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження проведено у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Враховуючи викладене, суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, яке слід кваліфікувати за ч.3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене поворно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_3 вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке є тяжким кримінальними правопорушенням, яке останній вчинив, маючи не зняту та не погашену в установленому порядку судимість, обставини його вчинення, характер діяння, форму й ступінь вини обвинуваченого, мотивацію кримінального правопорушення та дані про особу обвинуваченого, який не одружений, не працює, є інвалідом ІІІ групи за загальним захворюванням, має ряд хронічних хвороб, під наглядом лікаря-психіатра не перебуває, перебуває на обліку лікаря-нарколога з діагнозом «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання наркотичних речовин, абститентний синдром», раніше неодноразово судимий.

У відповідності до ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 , слід визнати його щире каяття.

Обставиною, яка згідно ст. 67 КК України обтяжує покарання ОСОБА_3 , є рецидив злочинів.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає можливим призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі. Між тим, виходячи із фактичної тяжкості вчиненного ОСОБА_3 кримінального правопорушення, зокрема обстановки, способу, місця і часу його вчинення, з урахуванням форми, виду, ступеня вини, мотивів і мети кримінального правопорушення, обставин, що характеризують поведінку обвинуваченого до вчинення кримінального правопорушення, обставин, що безпосередньо пов`язані із вчиненням кримінального правопорушення, та характеризують поведінку останнього після його вчинення, а також індивідуальних властивостей обвинуваченого, зокрема, його віку, незадовільного стану здоров`я, способу життя, та обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд приходить до висновку, що вищенаведене істотно знижують фактичну ступінь тяжкості вчиненого злочину і ступінь небезпечності винної особи для суспільства, що у своїй сукупності утворює підставу для висновку суду про можливість звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, тобто можливість виправлення засудженого без реального відбування покарання, але в умовах належного контролю за його поведінкою та виконання покладених на нього судом у відповідності до ст. 76 КК України обов`язків.

Судові витрати підлягають стягненню з ОСОБА_3 на користь держави.

Питання про речові докази суд вирішує у порядку, визначеному ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у провадженні не заявлявся.

Запобіжний захід у кримінальному провадженні у виді застави слід залишити застосованим до ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст. ст. 369-371, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді 5 (п*яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням - іспитовим строком, тривалістю 3 (три) роки, якщо протягом указаного строку він не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого такі обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Судові витрати за проседення судової трасологічної та судової дактилоскопічної експертизи, на загальну суму 1006 (одна тисяча шість) гривень 50 копійок стягнути з ОСОБА_3 на користь держави.

Речові докази, приєднані до матеріалів кримінального провадження постановою слідчого від 26.06.2015 року (5100 гривень та 1 долар США), передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_7 залишити у володінні потерпілого ОСОБА_7 .

Речові докази, приєднані до матеріалів кримінального провадження постановою слідчого від 26.06.2015 року (610 гривень, які належать ОСОБА_3 , передані на відповідальне зберігання до бухгалтерії Шевченківського РУ ГУ МВС України в м.Києві повернути засудженому ОСОБА_3 .

Речові докази, приєднані до матеріалів кримінального провадження постановою слідчого від 26.06.2015 року (шкіряну барсетку, паспорт громадянина України, посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу), передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_7 залишити у володінні потерпілого ОСОБА_7 .

Речові докази, приєднані до матеріалів кримінального провадження постановою слідчого від 26.06.2015 року (викрутку, яка упакована в спеціальну упаковку №0263445. дві рукавиці, які упаковану в спеціальну упаковку №0387670.610), передані на відповідальне зберігання до камери зберігання речових доказів Шевченківського РУ ГУ МВС України в м.Києві знищити.

Речові докази, приєднані до матеріалів кримінального провадження постановою слідчого від 26.06.2015 року (два сліди структури матеріалу та два сліди папілярних узорів, які упаковані в два паперових конверти) залишити зберігатись у матеріаха кримінального провадження.

Цивільний позов у провадженні не заявлявся.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 , у виді застави, залишити застосованим до набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1