Справа № 183/1565/18
№ 1-кп/183/718/18
В И Р О К
іменем України

09 жовтня 2018 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000071 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мерефа Харківської області, громадянина України, одруженого, з повною середньою освітою, який проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 , на посаді техніка 2 роти 1 батальйону, у військовому званні «прапорщик», який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 413 КК України, -

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

представника військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:
Наказом № 123 (по стройовій частині) командира військової частини НОМЕР_1 від 13 червня 2016 року старшину ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу частини, та призначено на посаду командира 3 парашутно-десантного взводу 2 парашутно-десантної роти 1 парашутно-десантного батальйону військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_2 .

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України про часткову мобілізацію» від 15.01.2015 року №113-VIII, який набув чинності 20.01.2015 року, в Україні діє особливий період.

У відповідності до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі військові злочини», який набрав чинності 05 березня 2015 року, до ст. 413 КК України внесено зміни, які посилюють відповідальність за вчинення вказаного військового злочину в умовах особливого періоду.

Відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі - Статут) старшина ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем, зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України, бути взірцем виконання службового обов`язку та сумлінно і чесно виконувати обов`язки.

Крім того, згідно ст.ст. 119, 120 Статуту старшина ОСОБА_3 в мирний і воєнний час відповідає за бойову готовність взводу (групи, башти) та успішне виконання ним бойових завдань, за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу, за збереження і стан озброєння, боєприпасів, техніки та майна взводу (групи, башти), за підтримання внутрішнього порядку у взводі (групі, башті). Командир взводу (групи, башти) підпорядковується командирові роти (бойової частини) і є прямим начальником усього особового складу взводу (групи, башти). Командир взводу (групи, башти) зобов`язаний: підгримувати особовий склад взводу (групи, башти), озброєння і техніку в постійній бойовій готовності; проводити з особовим складом взводу (групи, башти) заняття з бойової підготовки і керувати навчанням рядового складу, що проводять командири відділень (старшини команд), вести облік бойової підготовки взводу (групи, башти); знати тактику дій взводу в різних видах бою, управляти взводом (групою, баштою) під час виконання бойових завдань; досконало знати й володіти всіма видами озброєння і техніки взводу (групи, башти), правильно зберігати, експлуатувати, обслуговувати та особисто перевіряти їх бойову готовність; постійно вдосконалювати свої фахові й методичні навички, подавати підлеглим приклад зразкового виконання військового обов`язку; з повагою ставитися до підлеглих, дбати про виховання рядових, сержантів (старшин) і згуртування військового колективу; виховувати особовий склад взводу (групи, башти) в дусі поваги до військової служби, набутого фаху, бережливого ставлення до озброєння, бойової техніки й майна взводу (групи, башти); неухильно стежити за додержанням військовослужбовцями військової дисципліни у взводі (групі, башті), їх зовнішнім виглядом, виконанням правил носіння військової форми одягу, правильним припасуванням спорядження, обмундирування, взуття та за додержанням правил особистої гігієни; своєчасно доповідати командирові роти (бойової частини) про потреби підлеглих, а також про застосовані заохочення і накладені стягнення на рядових, сержантів (старшин) взводу (групи, башти); стежити за наявністю і правильною експлуатацією, обслуговуванням і збереженням озброєння, техніки, спорядження, речового та іншого майна у взводі (групі, башті) і не менше ніж раз на два тижні особисто проводити їх огляд і перевірку наявності; готувати особовий склад взводу, озброєння й техніку до виходу на кожне навчання чи заняття, а також перевіряти їх наявність і стан після повернення із занять і навчань; стежити за додержанням заходів безпеки на заняттях, стрільбах, навчаннях і під час роботи з технікою та озброєнням; перевіряти, щоб після занять, стрільб, навчань у підлеглих не залишалося боєприпасів, гранат, запалів, вибухових речовин.

Відповідно до п. 10 Розділу «Про збереження стрілецького озброєння, артилерійських оптичних і електронно-оптичних приладів у підрозділах» при казарменому розташуванні в кожному підрозділі (батареї, роті) прилади зберігаються в окремих шафах, обладнаними полками. На внутрішній стороні дверцят шафи міститься опис приладів, що зберігаються, із вказівкою номера і прізвища особи, за якою закріплений прилад. Шафа замикається на замок, ключ від якого зберігається в чергового по підрозділу.

Згідно з п. 2 Наказу Міністра оборони України від 29 червня 2005 року № 359 «Про затвердження Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України», зброя, боєприпаси та інше військове майно видається під особистий підпис в книзі обліку наявності та руху військового майна в підрозділі та в книзі обліку військового майна, виданого в тимчасове користування.

Також вимоги ст.ст. 13, 14, 15 «Положення про затвердження Положення про порядок обліку, зберігання, списання та використання військового майна у Збройних Силах України» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04 серпня 2000 року № 1225 (далі - Положення) чітко визначають порядок зберігання військового майна, та зобов`язують зберігати військове майно з дотриманням вимог, передбачених документацією заводів-виробників. Умови зберігання цього майна повинні забезпечувати збереження його належного якісного (технічного) стану, виключати можливість втрати та відповідати вимогам вибухопожежобезпеки. Експлуатація військового майна повинна здійснюватися відповідно до вимог документації заводів-виробників. Порядок зберігання, використання і технічного обслуговування військового майна визначається статутами Збройних Сил, цим Положенням, нормативно-правовими актами і нормативними Міноборони та документацією заводів-виробників.

Так, 12 травня 2017 року старшина ОСОБА_3 отримав для службового користування предмет технічного постачання - монокуляр нічного бачення AN/PVS - 14 № 74349339.

Однак, упродовж червня 2017 року військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 старшина ОСОБА_3 , перебуваючи на території військової частини НОМЕР_1 , яка розташована в АДРЕСА_2 , передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, однак легковажно розраховуючи на їх відвернення, у порушення нормативних документів, зберігання монокуляра нічного бачення AN/PVS - 14 № 74349339 не забезпечив та всупереч вищевказаних вимог чинного законодавства ввірений для службового користування предмет технічного забезпечення - монокуляр нічного бачення AN/PVS - 14 № 74349339 для зберігання у спеціально обладнане місце (шафу), яке перебуває під охороною у чергового по підрозділу, не здавав, командиру підрозділу на зберігання не передавав, а переносив його з собою, періодично залишаючи його без нагляду в спальному приміщенні 2 роти військової частини НОМЕР_1 , не контролюючи його наявність, тим самим залишаючи ввірений предмет технічного постачання без нагляду та охорони.

Ввечері 14 червня 2017 року старшина ОСОБА_3 прибувши в черговий раз до спального приміщення 2 роти військової частини НОМЕР_1 , виявив відсутність ввіреного йому предмету технічного постачання - монокуляра нічного бачення AN/PVS - 14 № 74349339, вартістю 79 042 грн. 76 коп.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину визнав повністю, обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорює. Давати показання відмовився з огляду на те, що в обвинувальному акті все вірно зазначено, йому доповнити нічого. У скоєному щиро кається. Просив застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2016 році», оскільки є учасником бойових дій. Цивільний позов військового прокурора Дніпропетровського гарнізону в інтересах держави в особі військової частини НОМЕР_1 про стягнення матеріальної шкоди в сумі 79 042 грн. 76 коп. визнав, але пояснив, що шкоду він повністю відшкодував шляхом повернення втраченого майна.

Оскільки учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, не оспорювали в судовому засіданні обставини, при яких скоєно злочин, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і учасники судового процесу проти цього не заперечували. Також в судовому засіданні суд роз`яснив учасникам судового процесу, що у даному випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Судом було з`ясовано, що учасники судового процесу правильно розуміють зміст вищенаведених обставин та наслідки такого порядку дослідження доказів, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні злочину встановленою та доведеною, його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 413 КК України як втрата ввіреного для службового користування предмету технічного постачання внаслідок порушення правил його зберігання, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин у справі, дані про особу обвинуваченого. Так, обвинувачений ОСОБА_3 раніше не судимий, вчинив злочин середньої тяжкості, за місцем проходження військової служби характеризується позитивно, є учасником бойових дій. З матеріалів справи суд вбачає, що ОСОБА_3 03.04.2018 року здав на склад служби РАО військової частини НОМЕР_1 один прилад нічного бачення AN/PVS - 14 № 74349339, вартістю 79 042 грн. 76 коп., який був раніше втрачений, що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_1 та накладною №44 (а.с.44,45). Тому суд визнає пом`якшуючими покарання обставинами щире каяття та добровільне відшкодування спричиненої шкоди. Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.

Тому, покарання у виді позбавлення волі обвинуваченого на певний строк на рівні мінімальної санкції ч. 2 ст. 413 КК України буде достатнім для його виправлення, оскільки достатніх підстав для застосування положень ст. 69 КК України суд не знаходить.

Водночас, згідно ст. 85 КК України на підставі закону про амністію або акта про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Відповідно до положень ч.ч. 1,2 ст. 86 КК України амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб. Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.

07.09.2017 року набув чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» №1810-VIII від 22.12.2016 року (надалі Закон).

Відповідно до ст. 2 Закону звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, а також особи, визнані винними у вчиненні злочину, що не є особливо тяжким злочином проти життя та здоров`я особи та не є діянням, передбаченим частинами другою, третьою і четвертою статті 408, статтею 410, частинами другою, третьою і четвертою статті 411 Кримінального кодексу України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, отримали статус учасника бойових дій (крім осіб, зазначених у частині четвертій статті 86 Кримінального кодексу України, статті 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні" та статті 9 цього Закону).

Згідно посвідчення серія НОМЕР_2 , виданого 22.04.2015 року, ОСОБА_3 є учасником бойових дій.

Відповідно до ст. 13 Закону дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 вчинив злочин до набрання чинності Законом України "Про амністію у 2016 році".

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України "Про застосування амністії в Україні" установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Під час судового розгляду обмежень, передбачених ст. 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні" та ст.ст. 2, 9 Закону України "Про амністію у 2016 році" щодо застосування відносно ОСОБА_3 амністії, не встановлено. Таким чином, оскільки ОСОБА_3 має статус учасника бойових дій, вчинив злочин до набрання чинності вказаним Законом про амністію і просив застосувати до нього акт амністії, його слід звільнити від відбування призначеного покарання.

Також, у даному кримінальному провадженні військовим прокурором Дніпропетровського гарнізону Південного регіону в інтересах держави, в особі Міністерства оборони України та військової частини НОМЕР_1 заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_3 матеріальної шкоди в сумі 79 042 грн. 76 коп.

Позов обґрунтований тим, що внаслідок протиправних дій старшини ОСОБА_3 було втрачено військове майно монокуляр нічного бачення AN/PVS -14 № НОМЕР_3 , чим завдано матеріальну шкоду на суму 79 042 грн. 76 коп.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

В судовому засіданні прокурором ОСОБА_4 заявлено клопотання про залишення позову без розгляду у зв`язку з повним відшкодуванням ОСОБА_3 матеріальної шкоди.

Представник військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 підтримав заявлене клопотання з тих підстав, що ОСОБА_3 повністю відшкодував спричинену шкоду повернувши втрачене майно.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд залишає позов без розгляду, якщо позивач подав заяву про залишення позову без розгляду. У зв`язку із наведеним цивільний позов слід залишити без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 413 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 86 КК України та ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» №1810-VIII від 22.12.2016 року звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного йому покарання.

Цивільний позов військового прокурора Дніпропетровського гарнізону Південного регіону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку видати обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1