Справа № 214/8207/15-к
1-кп/214/228/18
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2018 року м. Кривий Ріг

Колегія Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючої судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі кримінальне провадження №0000428, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.08.2015 щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, військовослужбовець мобілізований до лав Збройних Сил України солдатом-гранатомектником частини №28 ВЧ ПП НОМЕР_1 , проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 19.12.2011 Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 3 місяці, з випробувальним терміном на 1 рік;
- 24.07.2012 Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.185 КК України, із застосуванням положень ст..71 КК України до остаточного покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік 4 місяці. Звільнений 25.03.2013 за відбуттям покарання,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, -
за участю:
прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11
потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14

ВСТАНОВИЛА:
13.08.2015 у вечірній час обвинувачений ОСОБА_6 знаходився за місцем свого проживання у квартирі АДРЕСА_2 .
Близько 22-30 13.08.2015 біля під`їзду №1 зазначеного будинку, між потерпілим ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та рідним дядьком ОСОБА_6 ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на ґрунті побутового пияцтва виникла сварка. Під час цієї сварки ОСОБА_15 розбив об голову ОСОБА_16 керамічну тарілку, поранивши її уламками голову останнього, чим спричинив ОСОБА_16 тілесні ушкодження у вигляді: чотирьох забійно-різаних ран голови та лобних ділянок, які згідно з висновком судово-медичної експертизи №1918 від 19.09.2015, за своїм характером відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Одразу ж після цього, рідний брат обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_17 , який стояв поряд та безпосередньо спостерігав за вказаними подіями, обурившись діями ОСОБА_15 , розпочав з ним бійку, під час якої зазначені особи штовхались та завдавали один одному удари кулаками та ногами в ділянки голови та тулубу.
Після бійки, ОСОБА_17 , прослідував в квартиру ОСОБА_6 , якому повідомив про завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_16 .
Вказане повідомлення обурило ОСОБА_6 , у зв`язку з чим він вийшов на вулицю та 13.08.2015 близько 22-40, бажаючи помститись за поранення ОСОБА_16 , намагався затіяти бійку з раніше йому незнайомим ОСОБА_15 , однак ОСОБА_17 вдалося утримати брата і він знову повернувся до приміщення квартири за місцем свого проживання.
Знаходячись в квартирі за вищевказаною адресою, у ОСОБА_6 , який не полишав думки помститися ОСОБА_15 за поранення ОСОБА_16 , виникла гостра неприязнь до нього та умисел на заподіяння ОСОБА_15 смерті за вказаних мотивів, тому ОСОБА_6 підшукав у своєму помешканні, невстановлений слідством ніж, та, приховуючи його в правій руці, знову вийшов з квартири на майданчик біля під`їзду №1 будинку АДРЕСА_3 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, обвинувачений ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_15 , який стояв на ділянці місцевості між першим та другим під`їздами будинку АДРЕСА_3 та, діючи з метою заподіяння ОСОБА_15 смерті, з мотивів помсти за поранення свого рідного дядька ОСОБА_16 , 13.08.2015 близько 22-45 умисно зі значною силою завдав ОСОБА_15 одного удару клинком даного ножа, який продовжував утримувати у правій руці, в ліву передню ділянку грудної клітини місце розташування життєво важливих органів людини.
Від отриманого ножового удару ОСОБА_15 відступив назад та впав спиною на землю, на ділянці місцевості поблизу під`їзду №2 будинку АДРЕСА_3 , де від отриманих тілесних ушкоджень помер, а ОСОБА_6 з місця злочину зник, викинувши знаряддя вбивства ніж, у невстановленому слідством місці.
У результаті протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_15 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: саден по заднім поверхням ліктьових суглобів; колото-різаного поранення грудей у вигляді: колото-різаної рани лівої передньої поверхні грудної клітини, що переходять у раньовий канал, який йде у напрямку спереду назад, зверху вниз, довжиною 10см., пошкоджує шкіру, підшкірно-жирову клітковину, міжреберний проміжок 6-7 ребер ліворуч та хрящову зону 7 ребра, проникає у ліву плевральну порожнину, пошкоджує серцеву сорочку, наскрізно пошкоджує верхівку серця, пошкоджує діафрагму, проникає у черевну порожнину та ушкоджує край лівої частки печінки і сліпо закінчується у черевній порожнині.
Згідно з висновками судово-медичної експертизи трупу №1472 від 04.09.2015 та додаткової судово-медичної експертизи трупа №1472 від 14.10.2015 у потерпілого ОСОБА_15 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: саден на ліктьових суглобах, що за своїм характером відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень; колото-різаного поранення грудей, які за своїм характером відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя та перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку зі смертю потерпілого ОСОБА_15 , що настала близько о 22-50 годин 13.08.2015 на подвір`ї будинку АДРЕСА_3 , в результаті проникаючого колото-різаного поранення грудей з ушкодженням серця, діафрагми, печінки, яке ускладнилося гострою крововтратою.
Дії обвинуваченого ОСОБА_6 колегією суддів кваліфікуються за ч.1 ст.115 КК України за ознаками: вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
Колегією суддів враховані наступні докази на підтвердження встановлених обставин про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.
Так, допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України визнав у повному обсязі, підтвердив обставини його вчинення, які викладені у обвинувальному акті та пояснив, що близько 21-00 чи 22-00 годин 13.08.2015 він повертався з братом ОСОБА_18 додому. Біля будинку АДРЕСА_3 зустрів дядька ОСОБА_16 та товариша з під`їзду ОСОБА_19 . Вони випивали та він до них приєднався. У них була пляшка горілки та закуска. Всі були напідпитку, але в нормальному стані. Після цього, він сказав брату забрати дядька додому, а сам піднявся у квартиру. Через деякий час прибіг ОСОБА_20 та сказав, що потрібно викликати швидку, оскільки ОСОБА_21 сильно побив його дядю ОСОБА_16 . Тоді він вибіг на вулицю, де біля під`їзду побачив дядька, на якому була кров. ОСОБА_19 тримали якісь люди за руки. Крім дяді у нього нікого немає, він сирота, тому побачивши його тяжкий стан, зрозумів, що без швидкої допомоги не обійтися. Далі він швидко піднявся у квартиру за телефоном та грошима, але вдома він не взяв ні ключі, ні гроші, а взяв кухонний ніж, оскільки в цей момент у нього виник умисел на вбивство ОСОБА_19 . Коли він вийшов на вулицю вдруге, одразу пішов до ОСОБА_15 , тримаючи ніж у правій руці, який також побачив потерпілий. ОСОБА_21 намагався декілька разів ударити його, тоді він також наніс удар рукою із ножем, але куди він вдарив не бачив та не пам`ятає. Після удару злякався та втік, а по дорозі викинув ніж десь у кущі. Близько 04-00 чи 05-00 години ранку прийшов до поліції і зізнався у скоєному. Дуже шкодує, просив вибачення у потерпілого ОСОБА_12 батька ОСОБА_15 . Цивільні позови потерпілих визнає, просить врахувати, що відшкодував ОСОБА_12 45000грн., які були його збереженнями. Інших коштів у нього на даний момент немає, але він погоджується із виплатами дітям потерпілого.

Окрім повного визнання вини обвинуваченим ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, у провадженні існує сукупність допустимих та належних доказів, на підставі яких колегія суддів робить переконливий висновок щодо доведеності вини останнього в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.115 КК України.

Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_12 пояснив, що він не був знайомий з ОСОБА_6 до цієї події та ніяких відносин з ним не мав. Свідком подій він не був. 13.08.2015 син повернувся із друзями з відпочинку, на якому був три дні. Приблизно о 20-00 йому зателефонував ОСОБА_15 та повідомив, що з`їздили добре, але він дуже втомився із-за поганої дороги. Також повідомив, що йде на роботу в нічну зміну, а вранці після роботи пообіцяв прийти і розповісти, як він відпочив. Він працював помічником машиніста. Далі близько 23-30 йому зателефонував ОСОБА_22 і сказав, щоб він приїхав, оскільки сина вбив ОСОБА_23 . Коли він приїхав на вулицю Тинка, то побачив на асфальті біля під`їзду мертвого сина. ОСОБА_6 на місці подій не було, оскільки він втік. Поруч знаходився тільки його брат ОСОБА_17 . Просить призначити обвинуваченому суворе покарання. Свій позов підтримує в повному обсязі.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_13 пояснила, що є колишньою дружиною потерпілого. Вони перебували в офіційному шлюбі з 2007 по 2015 роки, мають спільну доньку ОСОБА_24 , 2007 року народження. Свідком подій вона не була. Не пам`ятає від кого, але їй відомо, що ОСОБА_21 з ОСОБА_25 посварилися через якусь гру, здається нарди. З обвинуваченим раніше знайома вона не була. Потерпіла пояснила, що їй завдана шкода, оскільки у зв`язку із вбивством колишнього чоловіка її дитині нікому сплачувати аліменти, що були стягнуті на її користь рішенням суду. Просить суворо покарати обвинуваченого. Позов підтримує у повному обсязі.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_14 пояснила, що перебувала в цивільному шлюбі з ОСОБА_15 та має спільну з ним доньку ОСОБА_26 , 2013 року народження. На момент його вбивства вони вже близько трьох місяців не проживали разом. Свідком подій вона не була, а дізналася про вбивство колишнього співмешканця о 09-00 годині ранку наступного дня. Їй повідомила про це дружина її співробітника та підтвердив ОСОБА_12 . Раніше вона знала ОСОБА_6 і їй відомо, що ОСОБА_21 давав останньому нарди, які той не повернув, тому що загубив, через це між ними виник конфлікт та були неприязні відносини. Також, вказала, що має рішення суду про стягнення аліментів з ОСОБА_15 на утримання доньки, але аліменти тепер виплачувати нікому. Просить суворо покарати обвинуваченого. Позов підтримує в повному обсязі.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 пояснив, що є дядьком обвинуваченого та опікуном. 13.08.2015 близько 21-00 він зустрівся з потерпілим ОСОБА_15 . Доки вони говорили, до них підійшов його товариш Страх ОСОБА_27 . Далі купили пляшку горілки, а він приніс бутерброди. Потім до них приєдналися його племінники і вони продовжили розпивати горілку. Він випадково зачепив ОСОБА_15 та порвав йому сорочку, через що той почав сердитися, кричати та вдарив його тарілкою по голові, у зв`язку з чим він втратив свідомість. Через це не пам`ятає, що відбувалося далі.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 пояснив, що13.08.2018 близько 22-00 він з братом ОСОБА_6 повертався додому та бачив, що на лавочці біля будинку їх дядько ОСОБА_16 , ОСОБА_15 та сусід ОСОБА_28 розпивали спиртні напої. Через деякий час ОСОБА_6 сказав, щоб він спустився у двір та забрав дядю додому. Коли він вийшов, вони ще випивали, між ними була дружня атмосфера. Тоді він пішов в магазин, а коли повернувся, побачив, що між ними відбувався конфлікт: ОСОБА_15 кричав, що ОСОБА_16 йому пошкодив футболку. Далі ОСОБА_15 схопив тарілку та ударив останнього по голові, після чого почалась бійка. Сусіди їх розтягнули, все затихло. Він пішов додому та все розповів брату, який одразу спустився у двір. Він запитував ОСОБА_15 хто це все зробив, на що ОСОБА_15 сказав «ну я, і що ти мені зробиш». Тоді, ОСОБА_6 пішов додому, а через декілька хвилин повернувся та підійшов до ОСОБА_15 . Чи намагався ОСОБА_15 вдарити ОСОБА_6 та чи було щось у руках ОСОБА_6 він не бачив, оскільки знаходився від них на відстані близько 30 метрів. Бачив як ОСОБА_6 штовхнув ОСОБА_15 у тулуб та останній після цього впав.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_29 пояснив, що 13.08.2018 він був очевидцем подій. Влітку, точної дати не пам`ятає, близько 21-00, вони з друзями зібралися у дворі за столиком, спілкувалися. Приблизно о 23-00 вони почули звук битого скла, а ще через 5 хвилин почалася бійка між ОСОБА_15 та хлопцем в темній футболці та шортах. Бійка закінчилася швидко, їх не розбороняли. Через деякий час, з дверей під`їзду вийшов хлопець, якого було погано видно через темноту, та покликав ОСОБА_15 , на що останній встав та пішов йому назустріч. Далі було чути крики « ОСОБА_30 , брось», а потім він почув фразу « ОСОБА_31 », це сказав хлопець, який кликав ОСОБА_15 . Після цього ОСОБА_15 почав відходити назад та впав. До нього підбіг він із другом та побачили рану, кров. Тоді він покликав ОСОБА_6 , який стояв біля другого під`їзду та тримав щось в руках, щоб той побачив, що зробив, але останній почав відходити назад та зник біля торгового центру. Потім вони викликали швидку допомогу, бригада якої засвідчила факт смерті ОСОБА_15 та забрала чоловіка із пошкодженою головою. Хто, кому і як наносив удари, він не бачив, оскільки вони знаходились від них на відстані приблизно 8-10 метрів, а місцевість біля під`їзду не освітлюється.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_32 пояснив, що раніше ані обвинуваченого, ані потерпілого не знав та неприязних відносин з ними не мав. Точну дату та час події не пам`ятає. Обвинуваченого ОСОБА_6 не впізнає, як особу, яку бачив у ту ніч, коли сталося вбивство чоловіка. Він не бачив його обличчя тоді. Влітку вночі, коли він спав, його розбудила дружина, яка сказала, що у дворі шум та бійка, вона попросила їх заспокоїти, оскільки неможливо спати. Він виглянув з четвертого поверху у вікно, освітлення було добре, відстань від місця події 15-20 метрів, дерев немає. Він бачив, як хлопець у шортах з голим торсом бив хлопця в білих сорочці та брюках. До них підбігли чоловіки та розбороняли їх. Було чути нецензурну лайку. Хлопець в світлому одязі не чинив опір, він закривався від ударів, ховався від них. Коли його повалили на землю, він ліг в «позу ембріона». Потім, всі стали заспокоюватися, а хлопець в шортах побіг до під`їзду та через одну-дві хвилини він знову вийшов з іншим хлопцем та знову почалися сварка й шум. Було чути фразу «здохни падло», після якої він побачив, як другий хлопець, який вийшов з під`їзду, наніс удар в грудну клітину хлопцю в світлому одязі, після чого той впав. Далі було чути крик « ОСОБА_30 , що ти наробив». В цей час хлопець в шортах пішов з двору. Приїхала швидка, але вже було запізно, оскільки чоловік, який лежав на землі, помер.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_33 пояснив, що13.08.2015 близько 22-00 чи 23-00 години, коли він з друзями сидів на лавочці біля будинку АДРЕСА_3 чи АДРЕСА_4 , вони почули переполох біля під`їзду, там була бійка. Він з другом ОСОБА_34 підійшли до тих чоловіків та розборонили їх. Обвинувачений ОСОБА_6 пішов додому, а ОСОБА_15 залишився з ними. Він запропонував ОСОБА_15 піти додому, але той відмовився і сказав, що залишиться на вулиці. Також бачив, що на лавочці сидів чоловік з розбитою головою. Вони викликали йому швидку допомогу. Через деякий час ОСОБА_6 вибіг з під`їзду і вдарив ОСОБА_15 , потім потерпілий відійшов від них на декілька метрів та впав, було видно кров. Ніж він не бачив та куди зник ОСОБА_6 після бійки не знає, бо побачивши кров на ОСОБА_15 ні на що інше не звертав уваги.
Пояснення вказаних свідків є послідовними та повністю узгоджуються між собою та щодо різних обставин провадження, тому колегія суддів приходить до висновку, що покази, які вони давали на досудовому слідстві та підтвердили в судовому засіданні правдиві, оскільки знаходяться у взаємозв`язку з іншими об`єктивними письмовими доказами у провадженні, якими підтверджується винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочину, за встановлених судом обставин в межах обвинувачення, визнаного судом доведеним, а саме:

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань з кримінального провадження №0000428 від 14.08.2015 за правовою кваліфікацією: ч.1 ст.115 КК України щодо ОСОБА_6 (том 2 а.с.1);
- рапортом інспектора-чергового ОСОБА_35 від 13.08.2015, відповідно до якого о 22-45 ним прийнято повідомлення про те, що 13.08.2015 біля під`їзду №2 будинку №26 відбувається бійка, на місце події направлено слідчо-оперативну групу (том 2 а.с.7);
- протоколом огляду місця події від 13.08.2015 ділянки місцевості розміром 10х10 метрів, що знаходиться між під`їздом №1 будинку АДРЕСА_5 , під час якого, у присутності двох понятих на закругленні бордюру на асфальті в положенні лежачи на спині ногами до бордюру виявлено труп ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (том 2 а.с.9);
- протоколом огляду трупа від 13.08.2015 та фототаблицею до нього, що проводився у присутності двох понятих за участю експерта ОСОБА_36 , відповідно до якого на трупі ОСОБА_15 на передній поверхні грудної клітини ліворуч по середньоключичній лінії ліворуч в проекції 9-10 ребер виявлено колото-різану рану розміром 3,7х1,7 см. При перевертанні трупу, з рани виділяється велика кількість крові. Інших пошкоджень на трупі не виявлено. Для подальшого дослідження труп направлено до Криворізького ОКЗ «Бюро СМЕ» (том 2 а.с.9-14);
- висновком експерта №1472 від 14.08.2015, згідно з підсумками якого на трупі ОСОБА_15 виявлені ушкодження у вигляді: колото-різаного поранення грудей: колото-різана рана лівої передньої поверхні грудної клітини, що переходить у раньовий канал, який йде у напрямку спереду назад, зверху вниз, довжиною до 10см., по ходу пошкоджує шкіру, підшкірно-жирову клітковину, міжреберний проміжок 6-7 ребер ліворуч та хрящову зону 7 ребра, проникає у ліву плевральну порожнину, пошкоджує серцеву сорочку, наскрізно пошкоджує верхівку серця, пошкоджує діафрагму, проникає у черевну порожнину та ушкоджує край лівої частки печінки і сліпо закінчується у черевній порожнині. Синець в правій лобній ділянці (із крововиливом в м`яких покривних тканинах); крововилив у слизовій оболонці верхньої губи; садна в області шиї, по заднім поверхням ліктьових суглобів. Всі виявлені ушкодження виникли прижиттєво, незадовго до настання смерті, в короткий проміжок часу. Пошкодження у вигляді колото-різаного поранення грудей виникли від дії плаского клиновидного предмету, що володіє колючо-ріжучими властивостями і має ширину клинка протягом поринуючої частини не більше 30,2 мм, гостре лезо і «П»-подібний обушок товщиною близько 1 мм. Пошкодження у вигляді синця в лобній ділянці, крововиливу у слизові оболонки гуди, садна на шиї та ліктьових суглобах виникли від дії тупого предмету (предметів) або при ударі об такий (такі), характерологічні властивості якого (яких) вказати неможливо. Пошкодження у вигляді колото-різаного поранення грудей виявилось причиною смерті та знаходиться в причинному зв`язку з її настанням і носить ознаки тяжких тілесних ушкоджень стосовно живих осіб. Пошкодження у вигляді синця в лобній ділянці, крововиливу у слизові оболонки гуди, садна на шиї та ліктьових суглобах стосовно живих осіб відноситься до легких тілесних ушкоджень. Смерть ОСОБА_15 настала від проникаючого колото-різаного поранення грудей з ушкодженням серця, діафрагми, печінки, яке ускладнилось гострою крововтратою. При судово-токсикологічному дослідженні крові з трупа виявлений етиловий спирт у концентрації 2,37 проміле, що у живих осіб може відповідати алкогольному сп`янінню середнього ступеню. При судово-імунологічному дослідженні крові, вилученої з трупа встановлена група крові 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В (том 2 а.с.16-18);
- копією лікарського свідоцтва про смерть ОСОБА_15 №1472 від 14.08.2015, відповідно до якого смерть останнього настала внаслідок гострої крововтрати, пошкодження серця та печінки, відкритої рани передньої стінки грудної клітини, завданих під час нападу з метою вбивства чи нанесення ушкодження (том 2 а.с.19);
- висновком експерта №58/01-441 від 25.08.2015, згідно з висновками якого на поверхнях наданих на дослідження 18 фрагментах посуду, вилучених 13.08.2018 в ході огляду прилеглої території ділянки поблизу 1-го під`їзду буд. АДРЕСА_3 , слідів папілярних ліній не виявлено. Інші питання, поставлені слідчим, експертом не вирішувались (том 2 а.с.79-83);
- висновком експерта №1918 від 10.09.2015, яким у ОСОБА_16 виявлено чотири забійно-різані рани голови та лобних ділянок. Вказані тілесні ушкодження могли бути спричинені потерпілому від дії твердого предмету (яким, не виключено, могла бути тарілка, керамічне блюдо), який від удару розбився, та утворені уламки (що мали гострий край) пошкодили шкіряний покрив голови та обличчя. За характером, виявлені тілесні ушкодження, кожне окремо відноситься до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад шість днів, але не більше, як три тижні. Характер виявлених тілесних ушкоджень в наданих медичних документах на ім`я потерпілого, свідчить, що термін їх виникнення може відповідати 13.08.2015 (том 2 а.с.113-114);
- висновком експерта №110к від 10.09.2015, відповідно до підсумків якої кров свідка ОСОБА_16 належить до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0 (том 2 а.с.120-121);
- висновком експерта №199 від 14.09.2015 згідно з підсумками якої при серологічному дослідженні в об`єкті, наданому на дослідження виявлені антиген Н та ізогемаглютинин анти-А і анти-В. одержані результати дослідження не виключають можливості походження крові від особи групи 0 з ізогемаглютининами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВО, якими являються як потерпілий ОСОБА_15 , так і сам свідок ОСОБА_16 , крові яких властивий виявлений антиген Н, який являється основним групоспецифічним антигеном для їх крові (том 2 а.с.125-129);
- додатковим висновком експерта №1472 від 05.10.2015, відповідно до підсумків якого враховуючи ступінь вираженості трупних явищ на момент огляду трупу на місці події, пору року, причину смерті смерть ОСОБА_15 могла наступити близько як 1-2 години до моменту огляду трупа на місці події (23-55 годин 13.08.2015). смерть потерпілого настала через дуже короткий проміжок часу після спричинення ушкоджень у вигляді колото-різаного поранення, про що свідчать характер поранень та ступінь вираженості прижиттєвої реакції тканин в області пошкодження. Враховуючи кількість виявлених ушкоджень можливо вказати, що потерпілому була спричинена одна механічна дія в область грудей пласким клинковим предметом, що володіє колючи-ріжучими властивостями та не менш чотирьох механічних дій в область голови, шиї та ліктьових суглобів тупим твердим предметом (предметами) характерологічні властивості якого (яких) вказати неможливо. Пошкодження у вигляді колото-різаного поранення виникло від дії плаского клинкового предмета, що володіє колючо-ріжучими властивостями і має ширину клинка протягом поринулої частини (довжина раневого каналу до 10 см.) не більше 30,2 мм, гостре лезо і «П»-подібний обушок товщиною близько 1 мм. Пошкодження у вигляді синця в лобній ділянці, крововиливу у слизові оболонки гуди, садна на шиї та ліктьових суглобах виникли від дії тупого предмету (предметів) або при ударі об такий (такі), характерологічні властивості якого (яких) вказати неможливо. Після спричинення ушкоджень у вигляді колото-різаного поранення потерпілий міг здійснювати активні дії в дуже короткий проміжок часу (том 2 а.с.131-132);
- висновком судово-психіатричного експерта №244 від 29.10.2015, висновками якого встановлено, що ОСОБА_6 хронічними психічними захворюваннями, слабоумством, тимчасовими хворобливими розладами психічної діяльності або іншими хворобливими станами психіки в період інкримінованого йому діяння не страждав і в даний час не страждає. Виявляв раніше і виявляє в теперішній час психічні та поведінкові розлади внаслідок комбінованого вживання наркотичних речовин та алкоголю. В період інкримінованого йому діяння, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. В теперішній час, також може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування щодо нього примусових мір медичного характеру не потребує. ОСОБА_6 в досліджуваній ситуації в стані фізіологічного афекту чи іншому емоційному стані, що суттєво вплинув на його стан та поведінку, не перебував (том 2 а.с.156-160);
- висновком судово-психіатричного експерта №25 від 22.11.2016, відповідно до висновків якого ОСОБА_6 під час вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення будь-якими психічними розладами, внаслідок яких він не міг у той період усвідомлювати значення своїх дій або керувати ними не страждав. У даний час ОСОБА_6 будь-якими психічними розладами, які б позбавляли його можливості усвідомлювати значення своїх дій або керувати ними не страждає. ОСОБА_6 застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру не потребує (том 1 а.с.197-218).
Відповідно до вимог ст.ст.85, 86, 98, 99 КПК України, зазначені письмові докази у провадженні зібрані відповідно до вимог кримінального процесуального закону, є допустимими та належними, та такими, що в їх сукупності безпосередньо вказують на вчинення обвинуваченим діяння, за встановлених колегією суддів обставин в межах обвинувачення, визнаного доведеним, відповідають показанням обвинуваченого, потерпілих та свідків.
Враховуючи показання обвинуваченого, потерпілих та свідків, відомості наведених вище процесуальних документів, та на підставі сукупності доказів, колегія суддів приходить до висновку, що фактичні обставини провадження свідчать про неможливість формування штучних доказів та однобічність проведення досудового розслідування.
Колегія суддів, керуючись ст. 94 КПК України, оцінюючи наведені вище докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, з урахуванням того, що у провадженні забезпечено всебічний, повний та об`єктивний розгляд всіх обставин, та приходить «поза розумним сумнівом» до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині за встановлених обставин, визнаних доведеними та вірно кваліфікованими за ч.1 ст.115 КК України.
Вказаний висновок суду узгоджується з п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» (заява №1637/04), у якому зазначено, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Авшар проти Туреччини» п.282). Таке доведення має випливати і з сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Крім того, суд, відповідно до ст. 85, 86, 94, 101 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні висновок експерта №58/01-441 від 25.08.2015, згідно з яким на поверхнях наданих на дослідження 18 фрагментах посуду, вилучених 13.08.2018 в ході огляду прилеглої території ділянки поблизу 1-го під`їзду буд. АДРЕСА_3 , слідів папілярних ліній не виявлено, вважає, що цей доказ є допустимим, оскільки він отриманий у порядку, встановленому КПК України, але є неналежним, оскільки не має значення для доведеності вини ОСОБА_6 в інкримінованому йому злочині (том 2 а.с.79-83).
Ухвалюючи вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами та перевірені та оцінені згідно з положеннями ст.94 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що діяння, передбачене ч.1 ст.115 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 мало місце.
Суд визнає, що поведінка обвинуваченого ОСОБА_6 до вчинення злочину, під час та після його скоєння дає підстави визнати, що він мав умисел саме на умисне вбивство потерпілого. При цьому, питання про наявність умислу ОСОБА_6 на вчинення ним дій, передбачених ч.1 ст.115 КК України, колегія суддів вирішує виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховує спосіб, знаряддя злочину, характер і локалізацію поранення, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки, а також дії обвинуваченого після скоєння злочину, а саме спробу зникнути з місця його вчинення.

Фактичними обставинами провадження встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 своїми діями завдав потерпілому удар ножем у ліву передню ділянку грудної клітини місце розташування життєво важливих органів, в результаті чого настала смерть ОСОБА_15 .

Судовим слідством, з урахуванням матеріалів кримінального провадження, встановлено, що незадовго до подій, під час яких потерпілому завдано тілесні ушкодження, між ОСОБА_6 та ОСОБА_15 спонтанно, на побутовому ґрунті виник конфлікт, який викликав у обвинуваченого почуття гострої неприязні до потерпілого, в результаті чого ним нанесено останньому ножове поранення в місце розташування життєво важливих органів.

Вказані обставини з достовірністю встановлені у судовому засіданні та підтверджуються показаннями обвинуваченого, потерпілих, свідків та письмовими матеріалами кримінального провадження.

Колегія суддів приходить до висновку, що здійснюючи такий удар та приймаючи до уваги його локалізацію, а саме той факт, що поранення у потерпілого знаходяться у життєво важливому місці, обвинувачений ОСОБА_6 мав умисел саме на умисне вбивство потерпілого. Здійснюючи такий удар ножем, обвинувачений не міг не усвідомлювати особливо небезпечний характер своїх дій і їх можливі наслідки, у вигляді смерті потерпілого та бажав їх настання.

Виходячи з аналізу відомостей, що знаходяться в матеріалах кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що характер, послідовність, динамічність дій обвинуваченого, його поведінка до, після та під час вчинення кримінального правопорушення, локалізація та тяжкість тілесного ушкодження, механізм його спричинення, знаряддя злочину та спроба зникнути з місця його вчинення, свідчать про те, що ОСОБА_6 мав прямий умисел на вчинення дій, передбачених саме положеннями ч.1 ст.115 КК України. Поєднання обставин, обстановки та умов, за яких було вчинено вбивство ОСОБА_15 , дає колегії суддів підстави вважати, що вчинення цього злочину було викликано бажанням ОСОБА_6 вчинити розправу над потерпілим.

При цьому, колегія суддів приймає до уваги, результати висновку експерта №1472 від 14.08.2015, яким встановлено, що смерть ОСОБА_15 настала від колото-різаної рани лівої передньої поверхні грудної клітини, що переходить у раньовий канал, який йде у напрямку спереду назад, зверху вниз, довжиною до 10см., по ходу пошкоджує шкіру, підшкірно-жирову клітковину, міжреберний проміжок 6-7 ребер ліворуч та хрящову зону 7 ребра, проникає у ліву плевральну порожнину, пошкоджує серцеву сорочку, наскрізно пошкоджує верхівку серця, пошкоджує діафрагму, проникає у черевну порожнину та ушкоджує край лівої частки печінки і сліпо закінчується у черевній порожнині. Колегія суддів бере до уваги висновки цієї експертизи, так як її об`єктивність не викликає сумнівів. Предметом перевірки при наданні висновку були і матеріали кримінального провадження, і медичні документи. Будь-яких суперечностей чи розбіжностей у висновку експерта не встановлено.

Окрім того, як видно з матеріалів кримінального провадження, під час досудового та судового слідства проводилось дві судові психолого-психіатричні експертизи щодо ОСОБА_6 №244 від 29.10.2015 та №25 від 22.11.2016. Відповідно до висновків цих експертиз обвинувачений ОСОБА_6 під час вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення будь-якими психічними розладами, внаслідок яких він не міг у той період усвідомлювати значення своїх дій або керувати ними не страждав. У даний час ОСОБА_6 будь-якими психічними розладами, які б позбавляли його можливості усвідомлювати значення своїх дій або керувати ними не страждає. ОСОБА_6 не потребуєзастосування щодо нього примусових заходів медичного характеру (том 1 а.с.197-218, том 2 а.с.156-160).

Колегія суддів вважає за можливе взяти до уваги висновки цих експертиз, так як їх об`єктивність не викликає сумнівів. Предметом перевірки при наданні висновків чотирма експертами були і матеріали кримінального провадження, і медичні документи. Будь-яких суперечностей чи розбіжностей у висновках експертів не встановлено.

Під час судового розгляду потерпілим ОСОБА_12 заявлялось клопотання про перекваліфікацію дій ОСОБА_6 з ч.1 ст.115 КК України на ч.2 ст.115 КК України та притягнення до кримінальної відповідальності брата обвинуваченого ОСОБА_17 за співучасть у злочині. Колегія суддів вважає, його таким, що не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Так, положеннями ч.ч.1, 2 ст.337 КПК України, встановлено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. При цьому, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Також, відповідно до ч.2 ст.337 КПК України, під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи.

Згідно з ч.1 ст.338 КПК України, з метою зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення прокурор має право змінити обвинувачення, якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа.

Виходячи з системного аналізу вказаних вище норм кримінального процесуального закону, колегія суддів наголошує на тому, що законодавець не надав суду повноважень погіршувати становище обвинуваченого шляхом перекваліфікації його дій на більш тяжку статтю Кримінального кодексу України. Вказаними повноваженнями у кримінальному провадженні наділено виключно прокурора, який у разі встановлення обставин, передбачених ч.2 ст.338 КПК України, має право змінити обвинувачення в суді.

За викладених вище обставин та з урахуванням вимог ч.1 ст.214 КПК України, колегія суддів не вирішує питання про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_17 за співучасть у злочині та призначення йому покарання, як на цьому наполягає потерпілий ОСОБА_12 , оскільки в провадженні суду відсутні будь-які обвинувальні акти щодо останнього за обвинуваченням у вчиненні вказаного злочину.

Відповідно до положень ст.ст.50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При призначенні покарання необхідно враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів.

При визначенні міри покарання, колегія суддів, відповідно до положень ст.ст.65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке, відповідно до положень ст.12 КК України, класифікується як особливо тяжкий злочин, конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, а також відомості, які характеризують особу обвинуваченого та наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, колегія суддів, враховує фактичні обставини вчинення ОСОБА_6 вбивства ОСОБА_15 , а саме характер та локалізацію тілесного ушкодження завданого обвинуваченим в життєво важливі органи потерпілого, раптово виниклий умисел на вчинення цього особливо тяжкого злочину та малозначний привід для цього.

При врахуванні обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання обвинуваченого, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» №12 від 23.12.2005, щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

Так, колегія суддів вважає, що визнання ОСОБА_6 вини в скоєнні злочину під час судового розгляду кримінального провадження та часткове відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди, свідчить про те, що він щиро розкаюється у вчиненому ним злочині та висловлює жаль з приводу вчиненого.

Таким чином, колегією суддів встановлено обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , згідно з ст.66 КК України, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 , відповідно до положень ст.67 КК України, колегією суддів не встановлено.

Також, відповідно до змісту ч.2 ст.50, ст.65 КК України та п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Обвинувачений ОСОБА_6 під час вчинення інкримінованого йому діяння хронічним психічним захворюванням не страждав і за своїм психічним станом міг усвідомлювати та керувати своїми діями (том 1 а.с.156-160, том 2 а.с.197-218), отже по відношенню до інкримінованого йому кримінального правопорушення підпадає під дію ч.1 ст.19 КК України та є осудним (том 2 а.с.46).

Також, колегія суддів вважає, що скоюючи злочин, обвинувачений діяв цинічно, усвідомлюючи характер та наслідки своїх протиправних дій, а також невідворотність їх наслідків у вигляді смерті потерпілого ОСОБА_15 та приймає ці обставини при призначенні покарання ОСОБА_6 .

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , колегія суддів приймає до уваги особу обвинуваченого, який під наглядом лікарів психіатра та нарколога не перебував та не перебуває (том 2 а.с.46, 48), раніше судимий (том 2 а.с.43-44), є військовослужбовцем, приймав участь в антитерористичній операції на території Донецької області, під час якої отримав поранення (том 2 а.с.36-40), за місцем служби характеризується посередньо (том 2 а.с.50), за місцем мешкання характеризується нейтрально (том 2 а.с.42).

Виходячи із загальних засад призначення покарання, з урахуванням зазначених вище обставин, колегія суддів вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції статті кримінального закону, за яким визнає його винуватим, вважаючи, що таке покарання буде справедливим, відповідатиме вчиненому злочину та достатнім для виправлення ОСОБА_6 .

При цьому, колегія суддів не знаходить підстав для застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_6 положень ст.69 та ст.75 КК України, оскільки судом не встановлено сукупності обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину.

Оскільки колегія суддів визнала за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі, яке він повинен відбувати реально, до набрання вироком законної сили щодо нього необхідно залишити без змін запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015, суд вважає за необхідне зарахувати строк попереднього ув`язнення по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Згідно із протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, ОСОБА_6 затримано 14.08.2015 (том 2 а.с.51-52).

Отже, з урахуванням викладеного, в строк відбування покарання ОСОБА_6 підлягає зарахуванню строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з 14.08.2015 по день набрання вироком законної сили, що узгоджується з постановою Великої Палати Верховного Суду у справі №663/537/17 від 29.08.2018.

Потерпілим ОСОБА_12 , заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_6 , який він неодноразово уточнював в ході судового розгляду.

В обґрунтування позову потерпілий посилається на те, що у результаті незаконних дій ОСОБА_6 він вимушений був понести матеріальні витрати на поховання сина у розмірі 27002 грн., які частково підтверджуються відповідними документами. Також, потерпілим понесено витрати на: правову допомогу у розмірі 5000 грн.; монтаж надгробного пам`ятника у сумі 21300 грн.; ліки для лікування та підтримання здоров`я в сумі 22000 грн. за період з 14.08.2015 по 20.03.2016 (дата звернення до суду з позовом) та втрачено невиплачені кредитні кошти у сумі 13000 грн., отримані загиблим сином за життя у ПАТ «Сбербанк Росії». Окрім того, потерпілий стверджує, що в результаті злочину йому завдано моральну шкоду, оскільки він зазнав глибокі душевні страждання в зв`язку з втратою єдиного сина. Окрім того, був порушений звичний спосіб його життя, пов`язаний з завданням значних психологічних стресів та необхідністю тривалого часу на реабілітацію. Додаткові страждання також завдані потерпілому, оскільки він вимушений звертатися до державних органів за захистом своїх порушених прав. Спричинену йому моральну шкоду оцінює у 1000000 грн. Крім того, просив зобов`язати ОСОБА_6 виплачувати щомісячну матеріальну допомогу у зв`язку із втратою годувальника дітям убитого ОСОБА_37 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_38 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в сумі по 2500 грн. кожній до їх повноліття.

В свою чергу потерпілі ОСОБА_14 та ОСОБА_13 звернулись до суду з цивільними позовами до обвинуваченого ОСОБА_6 з вимогами про стягнення з останнього на їх користь щомісячної матеріальної допомоги в розмірі прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку у зв`язку з втратою годувальника на утримання дітей загиблого ОСОБА_37 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (том 3 а.с. 180), та ОСОБА_38 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (том 3 а.с. 192), до їх повноліття.

У судовому засіданні потерпілі, кожен окремо, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили колегію суддів їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у цивільних позовах.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_9 , кожен окремо, позовні вимоги потерпілих визнали повністю.

Прокурор просив задовольнити цивільний позов ОСОБА_12 в частині відшкодування матеріальної шкоди, щодо інших позовних вимог та позовів потерпілих ОСОБА_14 та ОСОБА_13 покладався на розсуд суду.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши матеріали кримінального провадження, цивільні позови та додатки до них, колегія суддів вважає, що позовні вимоги потерпілого ОСОБА_12 підлягають частковому задоволенню, а позовні вимоги потерпілих ОСОБА_14 та ОСОБА_13 задоволенню в повному обсязі, виходячи з такого.

Згідно з положеннями ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Статтею 128 КПК України передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов, зокрема до обвинуваченого за шкоду, завдану його діяннями. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до положень ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи, зокрема, обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

За ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Стаття 1201 ЦК України передбачає, що особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про поховання та похоронну справу», поховання це діяльність відповідних органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб у межах повноважень, визначених цим Законом, а також суб`єктів господарювання, спрямована на: забезпечення належного ставлення до тіла (останків, праху) померлого (далі тіла); забезпечення права громадян на захоронення їхнього тіла відповідно до їх волевиявлення, якщо таке є; створення та експлуатацію об`єктів, призначених для поховання, утримання і збереження місць поховань; організацію і проведення поховань померлих та/або загиблих (далі померлих); надання ритуальних послуг, реалізацію предметів ритуальної належності.

Згідно з ст.2 Закону України «Про поховання та похоронну справу», поховання померлого це комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству.

Так, з наданих потерпілим ОСОБА_12 документів на підтвердження завданої обвинуваченим матеріальної шкоди, колегія суддів приймає до уваги витрати понесенні ним на: підготовку тіла до поховання у сумі 1088,95 грн. (том 1 а.с.10, 11); ритуальні послуги ФОП ОСОБА_39 у сумі 5900 грн. (том 1 а.с.12-14); придбання продуктів харчування на поминальний обід на загальну суму 3435,80 грн. (том 1 а.с.18-19); сплату послуг КП «Ритуал Сервіс Плюс» на загальну суму 6605,40 грн. (том 1 а.с.15-17) та установку пам`ятника на могилу загиблого сина у сумі 10974 грн. (том 3 а.с.96-97). Загальна сума вказаних витрат складає 28004,15 грн.

Будь-яких інших доказів, в підтвердження понесених витрат, зокрема, на придбання ліків для лікування та підтримання здоров`я в сумі 22000 грн. та втрату невиплачених кредитних коштів у сумі 13000 грн., отриманих загиблим сином за життя у ПАТ «Сбербанк Росії», потерпілим не надано, а тому, на думку колегії суддів, зазначені суми не підлягають стягненню з обвинуваченого, в зв`язку з їх недоведеністю.

При цьому, колегія суддів приймає до уваги розписку потерпілого ОСОБА_12 про отримання ним від обвинуваченого ОСОБА_6 18000 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди (том 2 а.с.91).

Отже, з урахуванням зазначених вище положень закону та приймаючи до уваги документально підтверджені потерпілим витрати і часткове їх відшкодування обвинуваченим, колегія суддів приходить до висновку про необхідність стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого 10004,15 грн.

Вирішуючи питання про стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого ОСОБА_12 понесених ним витрат на правову допомогу, колегія суддів виходить з наступного.

Так, відповідно до положень ч.2 ст.120 КПК України, витрати пов`язані з оплатою допомоги, зокрема, представника потерпілого, який надає правову допомогу за договором, несе потерпілий.

При цьому, згідно з ч.1 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені витрати, до яких, в тому числі, відповідно до п.1 ч.1 ст.118 КПК України, відносяться і витрати на правову допомогу.

Потерпілим в підтвердження витрат на правову допомогу надано акт виконаних робіт з надання юридичних послуг від 29.09.2015 на суму 5000 грн. (том 1 а.с.20). Як доказ оплати юридичних послуг надані квитанції №77 від 10.09.2015 та №118 від 29.09.2015 на оплату юридичних послуг в загальній сумі 5000 грн. (том 1 а.с.21).

В зв`язку викладеним, колегія суддів дійшла до висновку про необхідність стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого витрати на правову допомогу в сумі 5000 грн., які підтверджені актом виконаних робіт та квитанціями про оплату.

Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди потерпілому колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до роз`яснень, викладених пленумом Верховного Суду України у пунктах 3, 5 та 9 у Постанові №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Аналізуючи фактичні обставини кримінального провадження, колегія суддів прийшла до висновку щодо обґрунтованості вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Вирішуючи питання щодо розміру завданої моральної шкоди, що підлягає стягненню, колегія суддів приймає до уваги тривалість моральних страждань і переживань потерпілого, оскільки останній втратив члена сім`ї сина, що призвело до істотних змін в його житті та негативно позначилися на його моральному стані.

Отже, беручи до уваги конкретні обставини провадження, наслідки, що наступили, характер і глибину душевних, емоційних, моральних страждань, які переніс потерпілий, їх тривалість, ґрунтуючись на принципах розумності і справедливості, колегія суддів вважає, що позовні вимоги потерпілого в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, а з обвинуваченого ОСОБА_6 , на користь потерпілого ОСОБА_12 підлягає стягненню моральна шкода в розмірі 200000 гривень.

При цьому, колегія суддів враховує часткове відшкодування обвинуваченим моральної шкоди завданої потерпілому, який, відповідно до розписки останнього, виплатив ОСОБА_12 27000 грн. (том 2 а.с.90) та вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_6 173000 грн.

Вимога про зобов`язання ОСОБА_6 виплачувати щомісячну матеріальну допомогу у зв`язку із втратою годувальника дітям убитого ОСОБА_37 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_38 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в сумі по 2500 грн. кожній до їх повноліття задоволенню не підлягає, виходячи з такого. ОСОБА_12 не є особою, яка отримувала кошти на даних дітей, тому не є суб`єктом звернення з вимогою про відшкодування шкоди. Проте такими особами є потерпілі ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , які реалізували своє право на відшкодування шкоди в порядку ст. 1200 ЦК України, заявивши тотожні вимоги до обвинуваченого.

Вирішуючи цивільні позови потерпілих ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , колегія суддів вважає за необхідне задовольнити їх в повному обсязі, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання. Шкода відшкодовується, зокрема, дитині до досягнення нею вісімнадцяти років у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди.

Особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів.

Відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами.

Так, судовим розглядом встановлено, що доньки загиблого ОСОБА_15 неповнолітні ОСОБА_37 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_38 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , знаходились на його утриманні, яке полягало у сплаті останнім аліментних платежів на їх утримання. Зазначені обставини визнані учасникам справи та ніким не оспорювались, що в свою чергу не потребує додаткового доказування. Правова природа аліментних зобов`язань полягає у наявності обов`язку утримання у визначених законом випадках одним членом сім`ї інших, які потребують цього. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері чи батька і (або) у твердій грошовій сумі. Як вказували потерпілі, померлий ОСОБА_15 сплачував аліменти на утримання своїх дітей за рішенням суду. Аналіз вище вказаних норм дає підстави дійти висновку про те, що кожна з потерпілих отримувала кошти на утримання дитини у частці від доходу ОСОБА_15

08.07.2017 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 102 від 08.06.2017, яким внесено зміни до ч.2 ст.182 СК України, відповідно до якої розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до змін, внесених у ч.2 ст.182 СК України Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» № 2475-VIII від 03.07.2018, мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

З системного аналізу вказаних норм направлених на захист права дитини на належне утримання, які відповідають інтересам дітей, покращуючи їх матеріальне становище, колегія суддів дійшла висновку, що потерпілі ОСОБА_14 та ОСОБА_13 обґрунтовано заявляють вимоги про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 на їх користь на утримання дітей щомісячної матеріальної допомоги саме в розмірі прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Саме такий розмір закріплений законодавством як мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину, і буде відповідати інтересам дітей, та належним утриманням, яке вони втратили, внаслідок загибелі батька.

Крім того, колегія суддів враховує визнання обвинуваченим ОСОБА_6 заявлених позовів потерпілих на утримання дітей в повному обсязі.

Враховуючи викладене та те, що неповнолітні ОСОБА_40 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_41 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є доньками загиблого ОСОБА_15 та знаходились на його утриманні визнання обвинуваченим позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку про необхідність стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь ОСОБА_14 та ОСОБА_13 на утримання дітей щомісячної матеріальної допомоги в розмірі прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Питання розподілу процесуальних витрат колегією суддів вирішується в порядку, передбаченому ст.124 КПК України.

Питання речових доказів колегією суддів вирішується в порядку, передбаченому ст.100 КПК України.

Враховуючи викладене вище та керуючись ст.ст.128, 369, 370, 373, 374 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

ОСОБА_6 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Призначити ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст.115 КК України, у виді позбавлення волі строком на 9 (дев`ять) років.

Запобіжний захід обраний щодо ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 відраховувати з моменту затримання, а саме з 14.08.2015 (том 2 а.с.51-52).

На підставі положень ч.5 ст.72 КК України, зарахувати ОСОБА_6 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 14.08.2015 по день набрання вироком законної сили.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_12 до ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , завдану матеріальну шкоду у розмірі 10004 (десть тисяч чотири) гривні 15 копійок.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , моральну шкоду у розмірі 173000 (сто сімдесят три тисячі) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , витрати на правову допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_12 відмовити.

Цивільні позови потерпілих ОСОБА_14 та ОСОБА_13 до ОСОБА_6 задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , щомісячне відшкодування завданої матеріальної шкоди внаслідок смерті особи, яка утримувала її дитину ОСОБА_42 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на утримання ОСОБА_43 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до досягнення нею повноліття.

Стягувати з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , щомісячне відшкодування завданої матеріальної шкоди внаслідок смерті особи, яка утримувала її дитину ОСОБА_44 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на утримання ОСОБА_43 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до досягнення нею повноліття.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати пов`язані з проведенням судової експертизи №58/01-441 від 25.08.2015 в сумі 552 (п`ятсот п`ятдесят дві) гривні 42 копійки (том 2 а.с.78-83).

Речові докази пару туфель білого кольору, дерев`яну палицю, мікрооб`єкти з долонь трупу, які знаходяться на зберіганні в камері схову речових доказів Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області знищити після набрання вироком законної сили (том 2 а.с.73, 74).

Апеляційні скарги можуть бути подані протягом 30 днів з дня проголошення вироку до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Відповідно до вимог ч.6 ст.376 КПК України, копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуюча суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3