печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 червня 2018 року Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України у м. Києві ОСОБА_6 про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання,

В С Т А Н О В И В:
Старший слідчий в ОВС слідчого відділу Управління СЬ України у м. Києві підполковник юстиції ОСОБА_6 , розглянувши матеріали досудового розслідування кримінального провадження, внесеного 18.08.2015 до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000063 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 359 Кримінального кодексу України, за погодженням прокурора ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування до ОСОБА_4 , запобіжний захід - особисте зобов`язання та зобов`язані його: прибувати за першою вимогою до слідчого, суду; не відлучатися із м. Києва без дозволу слідчого, прокурора, або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну своїх місць проживання та роботи.

Клопотанням підтримано під час його розгляду прокурором ОСОБА_3 та обґрунтовано наступним. У квітні 2017 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Черкаси, громадянин України, українець, проживаючий та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , умисно, з корисливих мотивів, незаконно, не маючи передбаченої чинним законодавством ліцензії, збув спеціальні технічні засоби негласного отримання інформації, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 359 КК України, за наступних обставин.

Так, відповідно до н. 9 ч. 3 ст. 9 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» № 1775-111 від 01.06.2000 ліцензуванню підлягають розроблення, виготовлення спеціальних технічних засобів для зняття інформації з каналів зв`язку, інших засобів негласного отримання інформації, торгівля спеціальними технічними засобами для зняття інформації з каналів зв`язку, іншими засобами негласного отримання інформації.

У відповідності до п. 2 «Положення про порядок розроблення, виготовлення, реалізації та придбання спеціальних технічних засобів для зняття інформації з каналів зв`язку, інших засобів негласного отримання інформації», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1450 від 27.10.2001, розроблення, виготовлення та реалізація спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації здійснюється виключно для задоволення потреб державних та іноземних замовників. 22.03.2017 громадянин України ОСОБА_4 , знаходячись у м. Києві, діючи умисно, з метою збуту спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації, в порушення вимог п. 9 ч. 3 ст. 9 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» № 1775-111 від 01.06.2000 та п. 2 «Положення про порядок розроблення, виготовлення, реалізацію та придбання спеціальних технічних засобів для зняття інформації з каналів зв`язку, інших засобів негласного отримання інформації», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1450 від 27.10.2001, під час зустрічі з громадянином України ОСОБА_7 яка відбулась згідно попередньої домовленості біля ресторану «Маджарі» за адресою: м. Київ, вул. Івана Клименка, 26, запропонував останньому у нього за грошову винагороду у розмірі 30 тисяч грив, замаскований під чоловічу барсетку. Крім того ОСОБА_4 повідомив, що за допомогою вказаної барсетки можна буде здійснювати негласне зняття інформації, а саме приховану аудіо та відео фіксацію.

Окрім того ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою незаконного збуту спеціального технічного засобу для негласного зняття інформації, під час вказаної зустрічі 22.03.2017 біля ресторану «Маджарі» за адресою: м. Київ, вул. Івана Клименка, 26, отримав від ОСОБА_7 30 тис. гри., як оплату за вказану барсетку із вмонтованим спеціальним технічним засобом для негласного зняття інформації.

У подальшому, на початку квітня 2017 року ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, зателефонував ОСОБА_7 та повідомив останньому про виготовлення спеціального технічного засобу для негласного зняття інформації, а саме для негласної відео та аудіо фіксації, замаскованого під чоловічу барсетку, а також домовився про зустріч 10.04.2017 у внутрішній частині двору «Будинку Художника» за адресою: АДРЕСА_2 .

10.04.2017 ОСОБА_4 , з метою доведення до кінця власного злочинного умислу, направленого на незаконний збут спеціального технічного засобу для негласного зняття інформації, згідно попередньої домовленості із ОСОБА_7 прибув до внутрішньої частини двору «Будинку Художника» за адресою: м. Київ, вул. Львівська площа, 1-5, де зустрівся із останнім та збув йому спеціальний технічний засіб для негласного зняття інформації, а саме для негласної відео та аудіо фіксації, замаскований під чоловічу барсетку.

Згідно висновку ЗЕС ІСТЕ СБ України в Одеській області № 61 від 19.04.2017 баретка із вбудованим відео-аудіо записуючим пристроєм, незаконно збута 10.04.2017 ОСОБА_4 . ОСОБА_7 відноситься до спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації та за його допомогою можливе негласне отримання інформації.

Відповідно до інформації ДОДТЛ СБ України ліцензії на провадження господарської діяльності з розроблення, виготовлення та торгівлі спеціальними технічними засобами для зняття інформації з каналів зв`язку, іншими засобами негласного отримання інформації ОСОБА_4 не отримував. Таким чином, ОСОБА_8 , за вищевикладепих обставин своїми

умисними діями вчинив незаконний збут спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 359 КК України.

05.06.2018 ОСОБА_4 повідмолено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 359 КК України.

Вина ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, зокрема: протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 26.04.2018; висновком експерта УНДІСТСЕ СБУ № 61 від 24.05.2017.

Підозрюваний ОСОБА_9 вчинив злочин середньої тяжкості, за який законом передбачено покарання у виді штрафу від двохсот до тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеження волі на строк до чотирьох років, або позбавленням волі на той самий строк.

Враховуючи викладене, зважаючи на необхідність забезпечення виконання завдань кримінального провадження, а також те, що ОСОБА_4 вчинив суспільно небезпечне діяння - злочин середньої тяжкості, може переховуватись від органів досудового розслідування, існує ризик продовження ним протиправної діяльності у вигляді скоєння інших кримінальних правопорушень.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 заперечували проти задоволення клопотання, вказуючи на безпідставність поданого клопотання, відсутність будь-яких ризиків, а також те, що протягом досудового розслідування підозрюваний належним чином виконував покладені на нього зобов`язання.

Вислухавши прокурора, підозрюваного, його захисника, дослідивши додані до клопотання матеріали, слід дійти наступного висновку.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом. Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу підозрюваній особі слід виходити з наступного.

Додані до клопотання матеріали, які зазначені у клопотанні та наведені вище в частині обґрунтування свідчать про вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень;

При цьому вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя виходить не з точки зору їх доведеності , а з точки зору допустимості прийти до висновку, що підозрювана особа могла вчинити кримінальні правопорушення за викладених обставин.

Зокрема, згідно ст. 198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень. Отже на досудовому розслідуванні встановлення обґрунтованості підозри оцінюється в сукупності наданих прокурором матеріалів та їх переконливості у тому, що підозрювана особа могла вчинити інкримінований їй злочин.

Звернувшись до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу слідчим у поданому клопотанні, а прокурор під час його розгляду не надали вагомих аргументів та доводів, підтверджених належними доказами про те, що існує реальна загроза вчинення підозрюваним дій визначених ст. 177 КПК України.

Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення із під варти. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду. При цьому, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

З урахуванням встановлено, слід визнати те, що окрім обґрунтованості підозри стороною кримінального провадження не було доведено наявності хоча б одного з ризиків, визначених ст. 177 КПК України. В даному випадку посилання на саму лише тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обґрунтовується підозрюваний, з урахуванням часу пред`явленої підозри, не може бути підставою для застосування запобіжного заходу.

На підставі викладеного та керуючись ст.29 Конституції України, ст.ст.177,178,184, 192-194,198 395,532,534 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В:
клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України у м. Києві ОСОБА_6 про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, залишити без задоволення. Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1