УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 липня 2018 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , розглянувши клопотання представника ПП «Дартс» - адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна, ?

в с т а н о в и в:
До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання представника ПП «Дартс» - адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна.

Заявник звернувся до слідчого судді з клопотанням в порядку ст.174 КПК України, посилаючись на те, що СВ Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0003255 від 18.03.2017 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 358 КК України, в рамках якого, ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 14.05.2018 скасовано ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26.03.2018 про відмову у задоволенні клопотання слідчого про арешт майната накладено арешт на групу приміщень нежитлового не житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві власності належать ПП «Дартс».

В обґрунтування доводів зазначає, що представник підприємства не був присутнім при розгляді клопотання про накладення арешту як в суді першої інстанції так і при розгляді апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26.03.2018 про відмову у накладенні арешту у кримінальному провадженні № 0003255, а тому судом не були враховані його доводи.
Окрім того, вказує на те, що жодній посадовій особі підприємства не повідомлялось про підозру у кримінальному провадженні в межах якого здійснюється досудове розслідування, а також те, що ПП «Дартс» є добросовісним набувачем спірного майна у зв`язку з чимарешт накладено необґрунтовано і на теперішній час відпала потреба у подальшому застосуванні арешту майна.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 підтримав заявлені вимоги, просив задовольнити клопотання з наведених у ньому підстав.

Прокурор ОСОБА_4 та слідчий ОСОБА_5 заперечували проти клопотання, просили відмовити у задоволенні, зазначивши, що постановою слідчого від 25.05.2017 спірне майно визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні, оскільки відповідає ознакам ст. 98 КПК України, а тому відсутні підстави для скасування арешту майна.

Слідчий суддя, заслухавши думку адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , вивчивши та дослідивши матеріали клопотання, дійшов до наступного висновку.

Встановлено, що в рамках кримінального провадження №0003255 ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 14.05.2018 скасовано ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26.03.2018 про відмову у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна та накладено арештна групу приміщень нежитлового не житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 4132,6 кв.м., (реєстраційний номер об`єкта нерухомості 000) що на праві власності належать ПП «Дартс».

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку

Звертаючись із клопотанням в порядку ст. 174 КПК України заявник вказує, що арешт накладено необґрунтовано, оскільки а ні слідчим в клопотанні, а ні в ухвалі про арешт майна не наведено будь-яких інших підстав, передбачених ст. 170 КПК України, за яких застосовано такий захід забезпечення кримінального провадження, окрім як з підстав, передбачених ч. 2 ч. 3 ст. 170 КПК України, тобто з метою збереження речових доказів, так само не наведено доказів, що спірне майно відповідає ознакам ст. 98 КПК України, а також те, що жодній посадові особі підприємства не було повідомлено про підозру в межах кримінального провадження №0003255, а клопотання про арешт майна не містило відомостей щодо причетності арештованого майна, як доказу у кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали та матеріали, які слугували підставою для накладення арешту на спірне майно, а також наведені прокурором та слідчим доводи, слідчий суддя приходить до висновку, що застосовані заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою попередження настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню. Будь-яких негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, не виявлено.

Заслуговують на увагу доводи заявника щодо наявності постанови Київського апеляційного господарського суду від 11.01.2018, якою задоволено апеляційну скаргу ПП «Дартс», скасовано рішення Господарського суду м. Києва від 20.06.2017 та прийнято нове рішення, яким відмовлено Регіональному відділенню Фонду державного майна України по місту Києву в задоволенні позову до ПП «Дартс» про зобов`язання вчинити певні дії, визнання права власності, скасування реєстрації та усунення перешкод у користуванні спірним майном.

Втім, данні обставини не є такими, що унеможливлюють застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, тому такі твердження заявника не можуть бути підставою для скасування арешту майна.

Крім того, ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 14.05.2018, якою скасовано ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду від 26.03.2018 про відмову у задоволенні клопотання слідчого, перевірялись зазначені обставини та за результатами розгляду накладено арешт на спірне майно.

Проте, як у клопотанні про скасування арешту майна так і в судовому заявником не наведено нових даних, які б свідчили про необґрунтованість такого втручання в права та свободи власника як арешт майна, а так само, що в подальшому застосуванні цього заходу забезпечення кримінального провадження відпала потреба.

Доводи заявника про те, що у вказаному кримінальному провадженні на момент застосування арешту майна жодній посадовій особі ПП «Дартс» не повідомлялось про підозру не спростовують висновку Апеляційного суду м. Києва, зокрема тому, що арешт майна з підстав, передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Крім того, постановою слідчого Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 від 25.05.2017 спірне майно було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0003255

Таким чином, твердження заявника про те, що жодній посадовій особі ПП «Дартс» не повідомлялось про підозру у кримінальному провадженні №0003255 не заслуговують на увагу, оскільки з огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися не залежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Враховуючи вищевикладене, підстав вважати ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 14.05.2018 необґрунтованою у суду не має, а заявником не доведено, що у подальшому застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, відпала потреба, у зв`язку з чим, у задоволенні клопотання про скасування арешту майна слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 170-173, 174, 309, КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні клопотання представника «Дартс» - адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 14.05.2018 на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 000, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Івана Гонти, 3-А, літера «В» який перебуває у власності ПП «Дартс».

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 12.07.2018

Слідчий суддя