Справа № 159/3636/17
Провадження № 1-кс/159/399/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 травня 2018 року м. Ковель

Слідчий суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , за участю:
секретаря ОСОБА_2
слідчого ОСОБА_3
заявника ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ковелі справу за скаргою ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого,
в с т а н о в и в :
Скарга подана у кримінальному провадженні № 0002174 від 25.09.2017 року, заведеному за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України (за заявою ОСОБА_5 ).
У провадженні, на підставі ухвали слідчого судді Ковельського міськрайонного суду ОСОБА_6 , проведений обшук в житлі ОСОБА_7 з метою відшукання, в числі іншого, автомобіля «RANGE ROVER», реєстраційний № НОМЕР_1 (литовська реєстрація).
На вказаному автомобілі ОСОБА_7 прибув на зустріч з ОСОБА_5 , з тим щоб домовитися про купівлю-продаж автомобіля «Mercedes-Benz E Class» 2014 року випуску. Під час зустрічі, за твердженням ОСОБА_5 , він передав ОСОБА_7 5900 доларів США як завдаток та плату за переміщення автомобіля через митний кордон України. Однак, автомобіля не отримав.
Під час обшуку автомобіль «RANGE ROVER», реєстраційний № НОМЕР_1 , був вилучений, визнаний постановою слідчого від 28.09.2017 року речовим доказом і поміщений на зберігання на арештмайданчик Ковельського ВП, що знаходиться за адресою: вул. Незалежності, 119а в м. Ковелі.
Заявник стверджує, що він є власником автомобіля «RANGE ROVER», реєстраційний № НОМЕР_1 , на його звернення передати йому автомобіль на відповідальне зберігання слідчий відповів відмовою. Заявник просить зобов`язати слідчого передати йому автомобіль на відповідальне зберігання.
У задоволенні скарги слід відмовити.
Автомобіль «RANGE ROVER», реєстраційний № НОМЕР_1 , перебував у володінні ОСОБА_7 і в нього ж вилучався.
Надані заявником документи містять інформацію, що громадянин Литви, який за твердженням заявника переоформив право власності на нього, сам не є власником автомобіля (у документі зазначено: «особа не є господарем транспортного засобу»), а отже, не може передати право власності на нього.
З цього слідує, що у автомобіля, можливо, є власник де юре. Які саме повноваження по розпорядженню автомобілем і кому передав власник де юре невідомо. Так само невідомо коли це сталося і якими документами було оформлено.
Ці ж документи не містять ніякої інформації про ОСОБА_7 , хоча автомобіль, знову ж таки за твердженням заявника, придбавався ним через нього. ОСОБА_7 не міг перемістити автомобіль через кордон без документів на право володіння і користування ним.
Отже, мають існувати документи на автомобіль також і на ОСОБА_7 і, не виключено, що вони суперечать документам заявника.
До того ж, заявник стверджує, що на момент вилучення автомобіля у ОСОБА_7 він був власником автомобіля де факто. Однак, будь-яких документів, які це підтверджують, не подає. Маються на увазі документи, які підтверджують взаємовідносини заявника з ОСОБА_7 з приводу автомобіля. Відсутня також інформація, як, коли і з якими документами ОСОБА_7 ввозив автомобіль в Україну.
До того ж, документи заявник оформив вже тоді, коли автомобіль був вилучений з володіння ОСОБА_7 . Оформлені ці документи у особи, яка, за твердженням заявника, має відношення до автомобіля лише формально. А отже, цій особі байдуже, на кого оформити документи (за логікою ця особа мала б раніше оформити документи на автомобіль на ОСОБА_7 , без них він би не зміг ввезти автомобіль в Україну, такі документи не подані).
Справжність документів, наданих заявником, так само як і відповідність їх перекладу, потребують підтвердження. Це підтвердження, якщо слідство користуватиметься звичайним міждержавним механізмом правової допомоги, займе нетерпимо значний час, особливо з огляду на те, що зберігання автомобіля на арештмайданчику справді загрозливе для його стану, про що йдеться у скарзі.
За таких обставин, поки що єдиною особою, яка може ставити питання про передачу вилученого автомобіля на відповідальне зберігання, є ОСОБА_7 . Щодо нього існує презумпція законності володіння (фактичний володілець майна вважається законним володільцем, поки незаконність його володіння не доведена). Автомобіль вилучався з його володіння, незаконність його володіння не доведена, а отже право його володіння вважається встановленим і має захищатися. ОСОБА_7 не потрібно, як заявнику, доводити право володіння автомобілем з усіма складнощами такого доведення у цій ситуації.
Заявник, який стверджує, що має правовідносини з ОСОБА_7 щодо автомобіля, може захищати свої права через нього, або ж довести належними доказами існування цих правовідносин, якщо захищати свої права через ОСОБА_7 неможливо.
Таким чином, заявник не довів, що він є тією особою, яка може ставити вимогу передати автомобіль на відповідальне зберігання. Звернення є передчасним.
Слідчому, з огляду на вимоги заявника і необхідність мінімізації завданої вилученням автомобіля шкоди, необхідно невідкладно ретельно перевірити доводи заявника щодо його права власності на автомобіль, провівши необхідні слідчі дії, і, в разі встановлення його права власності, негайно вирішити питання щодо захисту права власності заявника. В будь-якому випадку на звернення заявника щодо автомобіля йому має бути надана обґрунтована відповідь без посилань на те, що він не має процесуального статусу. Такий статус у нього є з моменту як він офіційно заявив слідчому, що він є власником вилученого майна, статус власника вилученого майна. Чи є він насправді таким власником, слідчий має або спростувати або підтвердити.
Керуючись ст.307 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в :
У задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого Ковельського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Волинської області протягом п`яти днів з моменту оголошення її повного тексту.

Слідчий суддя ОСОБА_8