Єдиний унікальний номер 243/3624/18
Номер провадження 11-сс/775/187/2018

УХВАЛА

Іменем України

21 травня 2018 року колегія суддів судової палати з кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі: ОСОБА_4 ,

за участю

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 03 травня 2018 року, у кримінальному провадженні № 00000915 від 02 травня 2018 року, стосовно ОСОБА_6 ,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 03 травня 2018 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Райгородок, Слов`янського району, Донецької області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, не працюючого, раніше не судимого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Мотивуючи вказане рішення суддя зазначає, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого злочину, проте стороною обвинувачення не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, відносно підозрюваного для запобігання ризикам, зазначеним в клопотанні, а тому застосування щодо нього запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, з забороною залишати своє місце проживання буде достатнім, для запобігання зазначеним ризикам.

На вказане рішення прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою. Вказує, що обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_6 не зможе достатньою мірою гарантувати виконання на нього обов`язків, оскільки підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, пов`язаного зі спричиненням потерпілому тяжких тілесних ушкоджень.

Враховуючи тяжкість покарання, існують обґрунтовані підстави вважати, що підозрюваний, знаходячись на волі, може ухилитися від слідства та суду, вчинити вплив на свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення. Вважає, що підозрюваний не здатен забезпечити виконання покладених на нього обов`язків, оскільки може ухилитися від кримінальної відповідальності та впливати на хід досудового розслідування.

Прокурор у судове засідання не з`явився, але був сповіщений належним чином про день та час розгляду справи, про що надіслав відповідну заяву.

Заслухавши суддю-доповідача, підозрюваного ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_5 , які заперечували у задоволенні апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали судової справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що у задоволенні апеляційної скарги прокурора слід відмовити, з наступних підстав.

В силу ст. 183 КПК України, - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим та застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча би один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, перевіряючи законність і обґрунтованість клопотання слідчого про обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до вимог ст. ст. 193, 194 КПК України, вислухав думку учасників процесу, дослідив фактичні обставини та матеріали кримінального провадження.

Слідчим суддею в ухвалі зазначено, що слідчим і прокурором не підтверджена кваліфікація злочину вчиненого ОСОБА_6 , оскільки суду не надано експертизи, яка встановлює ступень тяжкості тілесних ушкоджень, які ОСОБА_6 наніс ОСОБА_8 .

Тому, ОСОБА_6 не обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення такого ступеню тяжкості, тому це не може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою, потреби ж досудового розслідування не виправдовують, такий ступінь втручання у реалізацію прав і свобод підозрюваним, про який йдеться у клопотанні слідчого.

Також, слідчим суддею першої інстанції враховано, що підозрюваний раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, одружений, має на утриманні малолітніх дітей, характеризується за місцем мешкання позитивно, також, не надано підтвердження того, що за весь час з моменту початку досудового слідства ОСОБА_6 , будь-яким чином впливав або погрожував на свідків.

Крім того, суд вірно зазначив, що слідчим і прокурором не підтверджена кваліфікація злочину вчиненого ОСОБА_6 , оскільки не надано експертизи, яка встановлює ступень тяжкості тілесних ушкоджень, які ОСОБА_6 наніс ОСОБА_8 .

З огляду на викладене, на думку колегії суддів, прокурором не доведено обставин, передбачених п. 3 ч.1 ст. 194 КПК України, а саме - недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, тому слідчий суддя і дійшов висновку про необхідність застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Крім того, для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою принципи конвенційного прецедентного права передбачають чотири основні підстави:

1.Ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (Рішення у справі «Шьегмюллер проти Австрії» від 10 листопада 1969 р., серія А, № 9, п.15);

2.Ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя (Рішення у справі «Вемгофф проти Німеччини» від 27 червня 1968 р., серія А, № 7, п.14);

3.Вчинення ним подальших правопорушень (Рішення у справі «Мацнеттер проти Австрії» від 10 листопада 1969 р., серія А, № 10 п.9);

4.Або спричинення ним порушень громадського порядку (Рішення у справі «Летельєр проти Франції» від 16 червня 1991 р., серія А, № 207, п.51).

Таким чином, ризики вказані прокурором про переховування обвинуваченого від правосуддя, а також, що обвинувачений знову вчинить інше кримінальне правопорушення, не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового вироку, це слід робити з урахуванням низки інших відповідних фактів, які можуть або підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування, а також міжнародні контакти (рішення у справі «W. Проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року, серія А, № 254-А, п.33.).

Колегія суддів зазначає, що крім вищезазначеного, статтею 17 Закону України № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (з подальшими змінами), передбачено застосування судами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики ЄСПЛ як джерела права.

З огляду на наведене, застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою колегія суддів, вважає занадто суворим та таким, що не буде відповідати ступеню ризиків у даному кримінальному провадженні.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що у даному випадку зазначені слідчим у клопотанні доводи не дають підстав вважати, що належну поведінку ОСОБА_6 неможливо забезпечити шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, в повній мірі зможе запобігти ризикам вказаним у клопотанні та забезпечить виконання підозрюваного покладених на нього процесуальних обов`язків.

На думку колегії суддів немає підстав вважати, що слідчим суддею допущені, якісь порушення норм КПК України, які б тягнули за собою скасування ухвали.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 03 травня 2018 року про обрання запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_6 - залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді