Провадження № 1-кс/331/495/2018
Справа № 331/4375/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 червня 2018 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого в ОВС 2-го відділення СВ Управління СБ України в Запорізькій області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0000014, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.03.2014 року, підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 110, ч. 1 ст. 111 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий в ОВС 2-го відділення СВ Управління СБ України в Запорізькій області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0000014, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.03.2014 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 110, ч. 1 ст. 111 КК України, відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

В клопотанні органу досудового розслідування зазначено, що громадянин України ОСОБА_4 , будучи за своїми політичними поглядами проросійські спрямованою особою, не сприйняв зміну влади, що відбулася наприкінці лютого 2014 року в Україні.
З метою висловлювання своїх поглядів, а також для створення образу активіста з боротьби з діючою владою, він приймав участь у несанкціонованих мітингах, що відбувалися на початку березня 2014 року у м. Запорожжі та на яких використовувалася символіка Російської Федерації. У той же час, ним, спільно з іншими активістами проросійських об`єднань Запорізької області, 08.03.2014 було проголошено про заснування незареєстрованого громадського об`єднання «Південно-східний фронт», метою якого була діяльність, направлена на протидію діючої влади в Україні, проведення референдуму щодо федералізації, звернення до іноземних держав, зокрема до Російської Федерації, з проханням дипломатичного, а за необхідністю і військового втручання.
12 березня 2014 року ОСОБА_4 , як лідеру проросійського громадського об`єднання «Південно-східний фронт», було повідомлено невстановленими особами, що представники влади АР Крим, де на той час вже було сформовано уряд так званої незалежної «Республіки Крим» під головуванням ОСОБА_5 , згодні матеріально сприяти проросійському руху на території Запорізької області.
З метою налагодження контактів та отримання фінансової допомоги у своєї діяльності 12-13 березня 2014 року ОСОБА_4 та інші лідери «Південно-східного фронту» відвідали АР Крим, де на той час вже відкрито діяли представники спеціальних служб Російської Федерації. Знаходячись у Криму, ОСОБА_4 зустрівся з представниками уряду ОСОБА_5 та спеціальних служб РФ, від яких отримав завдання на виконання дій, спрямованих на дестабілізацію ситуації в Запорізькій області, підрив мобілізаційної готовності Збройних сил України, створення соціальної напруги та пропаганди проросійських настроїв серед мешканців області.
По поверненню з АР Крим ОСОБА_4 , діючи на виконання завдання представників іноземної організації, проводить діяльність серед мешканців Запоріжжя, направлену на пропаганду проросійських настроїв та створення умов для розвідувально-підривної діяльності іноземних спецслужб з метою підготовки населення області до можливого відокремлення від України та входу до складу Російської Федерації.
У подальшому, в останній декаді березня 2014 року ОСОБА_4 знову відвідав АР Крим, територію якого на той час вже було анексовано РФ (прийнято рішення на законодавчому рівні про приєднання Криму до складу РФ, як суб`єкту федерації), де у приміщенні Ради Міністрів АР Крим зустрівся з представником спеціальної службі РФ на ім`я « ОСОБА_6 » (є підстави вважати що це був громадянин РФ ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіцер ГРУ РФ, відомий за прізвиськом « ОСОБА_8 »), від якого отримав вказівки щодо розширення чисельного складу «Південно-східного фронту», вчинення дій щодо дестабілізації політичної ситуації в Запорізькій області, зокрема здійснення підпалу транспортних засобів, що належать представникам «Правого сектору» та «Самооборони», обіцяючи матеріальну винагороду за вказані дії. Крім того члени « ОСОБА_9 » повинні були бути готовими за вказівкою « ОСОБА_10 » приймати участь у проросійських заходах в інших регіонах України. Для координації дій ОСОБА_4 було надано інформацію щодо способів та каналів зв`язку з « ОСОБА_10 ».
Таким чином, під час цієї бесіди ОСОБА_4 надав згоду представникові іноземної спецслужби на сприяння у проведенні підривної діяльності проти України, метою якої було створення передумов для можливої анексії Запорізької області з боку Російської Федерації.
На виконання цього завдання ОСОБА_4 , разом з іншими членами підконтрольної йому організації, на протязі березня-квітня 2014 року брав участь у багатьох несанкціонованих масових заходах, що проводилися у Запорізькій області, проводив активну роботу щодо розширення чисельного складу незареєстрованої у встановленому порядку організації «Південно-східний фронт» та розміщував на підконтрольних Інтернет-ресурсах, зокрема на сайті «Іскра-Ньюз», матеріали агітаційного проросійського характеру, спрямовані на створення негативного іміджу діючої в України центральної влади, а також органів місцевого самоврядування.
Зокрема, ОСОБА_4 спільно з іншими лідерами незареєстрованого громадського об`єднання «Південно-східний фронт», яким було відомо про проведення у цій день футбольного матчу та перебування на вулицях міста великої кількості радикально налаштованих осіб з числа проукраїнського прошарку суспільства, було організовано та проведено несанкціонований мітинг з використанням державних символів Російської Федерації на «Алеї Слави» у м.Запоріжжя, метою якого було створення конфліктної ситуації та провокування суточок між громадянами та представниками правоохоронних органів. При цьому на вимоги керівників органів внутрішніх справ та прокуратури Запорізької області щодо припинення неправомірного масового заходу, ОСОБА_4 відмовився звернутися до осіб, що приймали участь у мітингу, припинити протиправну діяльність та залишити «Алею Слави» у м. Запоріжжя. Вказані дії призвели до провокації конфлікту, який вдалося локалізувати лише завдяки втручанню працівників органів внутрішніх справ.
При цьому, ОСОБА_4 відкрито висловлював позицію щодо не легітимності та антиконституційності української влади, закликав мешканців підтримати введення у Запорізьку область миротворчі сили з Російської Федерації. У подальшому, з метою створення напруги у області та залякування мешканців Запоріжжя, ОСОБА_4 оприлюднював інформацію про нібито відому йому загрозу життю та здоров`ю керівників правоохоронних органів регіону, намагався надати діям правоохоронців негативну оцінку та звернути увагу населення нібито на нездатність діючої влади зберігати правопорядок у регіоні.
Крім того, у зазначений період часу, ОСОБА_4 , під виглядом нібито здійснення журналістської діяльності, неодноразово виїжджав до Луганської та Донецької областей, де завдяки налагодженням контактам, отриманим від співробітників спецслужб РФ, відвідав захоплені терористичними угрупованнями будівлі, знімав та створював відеоматеріали антиукраїнської спрямованості, які потім розміщував у мережі Інтернет для ознайомлення з ними великої кількості осіб в Україні, зокрема мешканців Запорізької області та за її межами. Так, ОСОБА_4 було відзняте та надано для послідуючого розміщення у мережі Інтернет відеоматеріал, який викладено у роликах під назвами: «Звернення запорізьких ополченців з луганського СБУ. Ексклюзив.», «Хунта начала війну протиукраїнського народу», «Запорізький Абвер, хто він. Ексклюзивне інтерв`ю», «Ексклюзив газети Іскра Запоріжжя: Табори ополченців Донбасу» та інші. Вказані відеоматеріали було розміщено на сайті «Іскра-Ньюз», який належить ОСОБА_4 .
Зазначені заклики та пропагандистські матеріали призвели до напруження у регіоні, залякування населення та зниження боєздатності військових підрозділів, а також підрозділів силових структур. Населення залякане та очікує можливого введення військ РФ за сценарієм, подібному окупації АР Крим, що дестабілізує соціальну ситуацію в області.
Крім того, 06.04.2014 за вказівкою, яку отримав телефоном від « ОСОБА_10 », ОСОБА_4 організував виїзд з м.Запоріжжя до м.Луганська понад 50 осіб мешканців Запорізької області, які повинні були приєднатися до лав терористичної організації, члені якої захопили будівлю УСБУ в Луганський області. Вказаним особам по приїзду терористами було видано вогнепальну зброю, яку вони повинні були застосувати у випадку спроб звільнити будівлю силами правоохоронних органів та військових формувань України. При цьому, не будучи впевненням у бажанні усіх цих осіб брати участь у збройному протистоянні, ОСОБА_4 замаскував їх приїзд до Луганська, як необхідність прийняти участь у масових мирних заходах на підтримку проросійських настроїв населення м.Луганська.
Декілька з привезених ОСОБА_4 до м.Луганська осіб і на даний час є членами терористичної організації, що проводить свою діяльність на території Луганської та Донецької областей, знаходяться там зі зброєю та діють всупереч інтересам України, проводячи підривну діяльність та підтримуючи вимоги терористів щодо відокремлення Луганської та Донецької області від України з подальшим приєднанням до Російської Федерації.
Вказана діяльність лідерів громадського об`єднання «Південно-східний фронт» отримує фінансову та інформаційну допомогу від проросійськи налаштованих осіб на території України та від представників іноземних організацій.
На даний час ОСОБА_4 знаходиться в м. Донецьк, де зі зброєю приймає активну участь в діяльності терористичної організації «Донецька народна республіка», обіймаючи посаду депутата парламенту «ДНР».
Тим самим встановлено достатність доказів для підозри ОСОБА_4 у вчиненні посягання на територіальну цілісність і недоторканість України, тобто дій, вчинених з метою зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, а також державної зради, тобто діяння, умисно вчиненого громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України: а саме надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, тобто кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 110, ч.1 ст.111 КК України.
Згідно ч.5 ст.12 КК України злочин, передбачений ч.1 ст.111 є особливо тяжким.
Допитати як підозрюваного ОСОБА_4 не видалось за можливе, оскільки вказана особа на даний час переховується від органів досудового розслідування на тимчасово окуповані території в м. Донецьк та за викликом 16.02.2015 не з`явилась і не повідомила про причини неявки. На даний час ОСОБА_4 перебуває у розшуку.

На підставі викладеного, просить слідчого суддю застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Слідчий та прокурор, кожен в окремості, в судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Причини своєї неявки суду не повідомили. Заяв або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи від них до суду не надходило.

Частиною ч. 1 ст. 135 КПК України визначено, що особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

З матеріалів справи вбачається, що слідчий та прокурор належним чином повідомлялися про розгляд справи, про що свідчить наявна в матеріалах справи телефонограма.

Однією з основних вимог до поведінки судді, закріплених у ст. 6 Закону України « Про судоустрій і статус суддів»: - при здійсненні правосуддя дотримуватися вимог Конституції та законів України, забезпечувати повний, всебічний та об`єктивний розгляд судових справ з дотриманням установлених законом строків.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

З рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998р. та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001р. вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Із зазначеного слідує, що розгляд справи за відсутності слідчого та прокурора не є порушенням права на справедливий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали додані до клопотання, приходить до наступного.

Матеріалами справи встановлено, що 25 січня 2018 року старший слідчий в ОВС 2-го відділення СВ Управління СБ України в Запорізькій області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою його приводу, по кримінальному провадженню № 0000014, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.03.2014 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 110, ч. 1 ст. 111 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 25 січня 2018 року дозволено затримання підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0000014, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.03.2014 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 110, ч. 1 ст. 111 КК України. Виконання ухвали про здійснення приводу доручено органу, в провадженні якого перебуває кримінальне провадження. Строк дії ухвали встановлено до 20 червня 2018 року.

Станом на 25 червня 2018 року ОСОБА_4 не затримано, місце його перебування не встановлене.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчинені особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Прокурор, слідчий не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.

Відповідно до ст. 193 КПК України розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю слідчого, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Відповідно до листа № 511-550/0/4-13 від 04.04.2013 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до кримінального процесуального кодексу України» слідчий суддя, суд наділений правом розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст. 177 КПК, буде доведено, що такого підозрюваного, обвинуваченого оголошено у міжнародний розшук (ч. 6 ст. 193 КПК). Обов`язок доведення факту перебування підозрюваного, обвинуваченого у міжнародному розшуку покладається на слідчого, слідчого, який подав клопотання про застосування запобіжного заходу, та підтверджується відповідними відомостями (довідка, витяг із бази даних Інтерполу тощо).

Ухвалу слідчого судді, суду про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного, обвинуваченого має бути виконано у строк, встановлений у цій ухвалі. Ухвала про дозвіл на затримання з метою приводу втрачає законну силу з моменту закінчення строку дії ухвали, зазначеного в ній, або закінчення шести місяців із дати постановлення ухвали, у якій не зазначено строку її дії (ч. 1 ст. 111, ч. 1 ст. 258-3КПК). У зв`язку з цим клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або зміну іншого запобіжного заходу на тримання під вартою слідчий суддя залишає без розгляду.
Приймаючи до уваги те, що ОСОБА_4 на теперішній час, відповідно до ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 25 січня 2018 року не затримано та не доставлено до суду для розгляду клопотання стосовно обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя позбавлений законних підстав застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, у зв`язку із чим, вважає за необхідне клопотання слідчого залишити без розгляду.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 184, 194 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого в ОВС 2-го відділення СВ Управління СБ України в Запорізькій області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0000014, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.03.2014 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 110, ч. 1 ст. 111 КК України, відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1
25.06.2018