АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/747/18 Справа № 183/3127/18 Головуючий у 1 й інстанції - Доповідач - ОСОБА_1
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2018 року м. Дніпро

Апеляційний суду Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової падати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 травня 2018 року у кримінальному провадженні № 0001006 про відмову в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Білогірськ Амурської області Російської Федерації, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК,

за участю:

прокурора ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:
В апеляційній скарзі та доповненнях до неї прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою застосувати стосовно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Оскаржуваною ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 , погоджене з прокурором ОСОБА_5 , про застосування стосовно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано стосовно останнього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК.

Згідно ухвали слідчого судді, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК, який йому інкримінується за обставин, викладених в ухвалі. В той же час, прокурором не доведено наявність ризиків, передбаченого пунктом 3 ч. 1 ст. 177 КПК, який слідчий зазначає в клопотанні і доведено наявність ризику у вигляді переховування від органу досудового розслідування та суду, однак такому ризику, на думку слідчого судді, можна запобігти, шляхом застосування домашнього арешту. При цьому, слідчим суддею враховано, що ОСОБА_6 , знаючи про завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , після подій пропонував йому допомогу в лікуванні, спілкувався з його близькими. Після смерті ОСОБА_9 та після проведення судово-медичної експертизи ОСОБА_6 було затримано за місцем його проживання.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор зазначає про необґрунтованість ухвали слідчого судді в частині обраного виду запобіжного заходу та щодо відсутності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК у вигляді незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні. На думку прокурора, про наявність вказаного ризику свідчить те, що підозрюваний ОСОБА_6 мешкає в одному населеному пункті разом з єдиними очевидцями кримінального правопорушення ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які, до того ж, є його близькими знайомими, що свідчить про те, що перебуваючи на свободі ОСОБА_6 матиме реальну можливість незаконно впливати на них з метою зміни їх показів або повної відмови від надання таких. Зазначає, що беручи до уваги факт обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, внаслідок якого настала смерть людини, підозрюваний ОСОБА_6 , перебуваючи під домашнім арештом, навіть цілодобовим, матиме реальну можливість залишити місце свого фактичного проживання та переховуватися від досудового розслідування та суду, а також здійснити незаконний вплив на свідків у кримінальному провадженні, що в свою чергу, може утворити новий склад злочину.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу і з підстав, зазначених в скарзі, просив її задовольнити, думку підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. ст. 177, 178 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення.
Частиною першою статті 194 КПК передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею не дотримані належним чином. Внаслідок чого ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали в суді апеляційної інстанції відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК.

Так, відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого, слідчий суддя зазначив, що стороною обвинувачення не доведено наявність ризику у вигляді можливого впливу на свідків, а стосовно підозрюваного можливо застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, що буде достатнім для запобігання ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК, та який зможе забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків і належної поведінки.

Проте з таким висновком апеляційний суд не може погодитися в повній мірі та вважає доводи апеляційної скарги прокурора належними і обґрунтованими, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Згідно наданих матеріалів, 30 травня 2018 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК, а саме в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, що спричинило смерть потерпілого.
Так, апеляційний суд вважає, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри причетності ОСОБА_6 до кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК, при цьому, обставини, що дають підстави підозрювати його у вчиненні вказаного злочину, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання та не оскаржуються сторонами кримінального провадження в апеляційному порядку.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК, апеляційний суд приходить до висновку, що вони є також обґрунтованими, а заявлені ризики об`єктивно існують та для їх запобігання необхідно застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Зокрема, апеляційним судом встановлено, що існують обґрунтовані ризики, передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК, а саме підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому кримінальному провадженні, при цьому колегія суддів у відповідності до ст. 178 КПК враховує тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, що у відповідності до ст. 12 КК є тяжким злочином, вагомість наявних доказів про вчинення ним вказаного кримінального правопорушення, міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, вік та стан його здоров`я, раніше не судимий в силу ст. 89 КК.

З огляду на те, що ОСОБА_6 особисто знайомий з ОСОБА_11 і ОСОБА_10 та проживає з ними в одному населеному пункті, які є свідками в цьому кримінальному провадженні та були безпосередніми очевидцями даного злочину, тому, перебуваючи на свободі підозрюваний дійсно може на них впливати з метою змінити їх покази, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК

Однак вказані обставини не отримали належної оцінки слідчим суддею, що призвело до помилкових висновків про недоведеність вказаного ризику та те, що до підозрюваного достатнім буде застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.
У зв`язку з чим, доводи прокурора щодо наявності заявлених ризиків та неможливості запобігти їм шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, є обґрунтованими, належними та підтверджуються матеріалами справи.

Крім того, зважаючи, що у даному провадженні існують ризики, передбачені ст.177 КПК, а менш суворі запобіжні заходи не достатні для їх запобігання, а також, що злочин вчинений із застосуванням насильства, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави у відповідності до ч. 4 ст. 183 КПК.

Таким чином, колегія суддів вважає апеляційну скаргу прокурора обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню з постановленням нової в суді апеляційної інстанції відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК.
Керуючись ст. 183, 194, 405, 407, 422 КПК, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 травня 2018 року про відмову в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 , погоджене з прокурором ОСОБА_5 , про застосування стосовно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 25 липня 2018 року, без визначення розміру застави.

Взяти ОСОБА_6 під варту негайно в залі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2