АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/246/18 Справа № 700/854/17 Категорія: ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2018 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9

законного представника ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в місті Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою процесуального прокурора у кримінальному провадженні - начальника Лисянського відділу Звенигородської місцевої прокуратури ОСОБА_11 на вирок Лисянського районного суду Черкаської області від 19 грудня 2017 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, раніше не судимого, визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України та призначено йому покарання:

за ч. 2 ст.185 КК України два роки позбавлення волі.

за ч.3 ст.185 КК України три роки позбавлення волі;

На підставі ст. 70 КК України визначено остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим три роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75, п.1,2 ст. 76 КК України звільнено ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Косяківка Таращанського району Київської області, жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, учня ІІІ курсу Лисянського ПАЛ, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, раніше не судимого, визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України та призначено йому покарання:

за ч. 2 ст.185 КК України два роки позбавлення волі.

На підставі п. «а» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016» році засудженого ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання за ч.2 ст.185 КК України призначеного за вироком суду від 19 грудня 2017 року.

за ч.3 ст.185 КК України три роки позбавлення волі;

На підставі ст. ст. 75, п. 1, 2 ч.1, п.2 ч.2 ст. 76 КК, 104 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає зобов?язання:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільні позови по справі не заявлено.

Судові витрати по справі відсутні,

в с т а н о в и л а :

Як вбачається з вироку, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 засуджено за те, що в кінці липня 2017 року, близько 23 год., неповнолітній ОСОБА_8 , за попередньою змовою з ОСОБА_9 , шляхом вільного доступу, через відсутність огорожі, зі сторони поля, зайшли на територію домоволодіння ОСОБА_12 , що знаходиться в с.Кам`яний Брід Лисянського району Черкаської області, де шляхом відчинення вхідних дверей до сільськогосподарської споруди, зайшли всередину приміщення, звідки умисно, таємно, з корисливих мотивів, здійснили крадіжку двох металевих (стальних) труб діаметром 100 мм/10 мм, кожна довжиною по 4 м, вартістю згідно звіту про незалежну оцінку майна від 05.09.2017 року 1572 грн.82 коп., які належать ОСОБА_13 та якими в подальшому розпорядилися на власний розсуд, чим завдали потерпілій ОСОБА_12 матеріальних збитків на вказану суму.

23 серпня 2017 року, близько 23 години, неповнолітній ОСОБА_8 , за попередньою змовою з ОСОБА_9 , шляхом вільного доступу, через відсутність огорожі, зайшли на територію домоволодіння ОСОБА_14 , що знаходиться в АДРЕСА_3 звідки умисно, таємно, з корисливих мотивів, здійснили крадіжку однієї секції лущильника ЛГД-10, вартістю згідно звіту про незалежну оцінку майна від 05.09.2017 року 1600 грн., яка належить ОСОБА_14 та якою в подальшому розпорядилися на власний розсуд, чим завдали потерпілій ОСОБА_14 матеріальних збитків на вказану суму.

Дії обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 судом кваліфіковано за ч.2 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб та за ч.3 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням в приміщення, вчинена за попередньою змовою групою осіб.

В апеляційній скарзі, процесуальний прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_11 не заперечуючи встановлених судом фактичних обставин справи, та доведеності вини обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень, просить вирок суду скасувати в частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та постановити в даній частині новий вирок, яким визнати винним та призначити покарання ОСОБА_8 за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки, за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки та на підставі ст.75, п.1,2 ч.1, п.2 ч.2 ст.76, ст.104 КК України звільнити від відбування покарання з встановленням іспитового строку терміном 1 рік, а в решті вирок залишити без змін.

Свої вимоги мотивував тим, що суд призначив покарання ОСОБА_8 за ч.2,ч.3 ст.185 КК України, за кожний злочин окремо не застосував ст.70 КК України, не визначив остаточного покарання і прийняв рішення про звільнення від відбування призначених за окремі злочини покарань, у тому числі з випробуванням, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Вирок щодо ОСОБА_9 не оскаржується.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, яка підтримала подану апеляційну скаргу та просила її задовольнити, постановивши новий вирок; обвинуваченого ОСОБА_8 , який в дебатах та останньому слові не заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора; законного представника ОСОБА_10 та захасника ОСОБА_7 , які не заперучували проти апеляційної скарги прокурора, обвинуваченого ОСОБА_9 , який поклався на розсуд суду, дослідивши матеріали кримінального провадження, дані, які характеризують особу обвинуваченого, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом, згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 16.04.2004 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх» при призначенні покарання неповнолітнім суди повинні суворо дотримуватись принципу законності.

Вказаних вимог процесуального закону суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку не дотримався.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Наведеним у вироку доказам суд дав належну юридичну оцінку та вірно кваліфікував дії обвинуваченого.

Оскільки фактичні обставини кримінального провадження ніким не оспорюються, то суд не проводить детальний їх аналіз та відповідно до ст.404 КПК України перевіряє вирок суду лише в межах апеляційної скарги.

Доводи викладені в апеляційній скарзі прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 є слушними.

Відповідно до ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд кваліфікував дії неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб та ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням в приміщення, вчинена за попередньою змовою групою осіб.

При цьому, місцевий суд призначивши ОСОБА_8 покарання за кожний злочин окремо, не застосувавши ст.70 КК України, не визначивши остаточного покарання, прийняв рішення про звільнення від відбування призначених за окремі злочини покарань, у тому числі з випробуванням.

За змістом ч.1 ст.33 КК України сукупністю злочинів визнається вчинення особою двох або більше злочинів, передбачених різними статтями або різними частинами однієї статті Особливої частини цього Кодексу, за жоден з яких її не було засуджено. При цьому не враховуються злочини, за які особу було звільнено від кримінальної відповідальності за підставами встановленими законом.

Згідно ч.2 вказаної вище статті, при сукупності злочинів кожен з них підлягає кваліфікації за відповідною статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» у разі визнання особи винною у вчиненні кількох злочинів рішення про її звільнення від відбування покарання з випробуванням приймається тільки після визначення на підставі частини 1 статті 70 КК остаточного покарання, виходячи з його виду й розміру.

Суд, призначаючи ОСОБА_8 покарання, не врахував вказані вище норми закону, не застосувавши при цьому закон, який підлягає застосуванню.

Згідно ст.413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Відповідно до ст.409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність .

Згідно ст.420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , колегія суддів враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєних ним злочинів, дані про особу обвинуваченого, який має молодий вік, на момент вчинення злочину не досяг повноліття, вину свою у вчиненні злочинів визнав повністю, розкаявся в скоєному, до кримінальної відповідальності притягується вперше, збитки відшкодував.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду в частині призначеного ОСОБА_8 покарання - скасуванню з ухваленням нового вироку.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, 418, 420 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу процесуального прокурора у кримінальному провадженні начальника Лисянського відділу Звенигородської місцевої прокуратури ОСОБА_11 , задовольнити.

Вирок Лисянського районного суду від 19 грудня 2017 року відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , скасувати.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_8 , визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання: за ч.2 ст. 185 КК України у виді 2 /двох/ років позбавлення волі; за ч. 3 ст. 185 КК України - у виді 3 /трьох/ років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити обвинуваченому ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 3 /трьох років/ позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75, 104 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком, на один рік.

Відповідно до п.1, 2 ч.1, п.2 ч.2 ст.76 КК України, покласти на обвинуваченого ОСОБА_8 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В решті вирок суду залишити без змін.

Вирок суду може бути оскаржений в касаційному порядку протягом трьох місяців з моменту його проголошення.

Головуючий :

Судді :