Справа № 184/1001/18
Номер провадження 1-кп/184/148/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2018 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження кримінальне провадження №0000344 внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 03.05.2018 року про обвинувачення:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Орджонікідзе Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше судимий:
- 29.07.2016 року Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч.2 ст. 186, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до 5 років позбавлення волі, з конфіскацією майна на підставі ст. 71 КК України приєднано не відбутий строк до відбуття 5 років 1 місяць позбавлення волі. Звільнений у зв`язку з відбуттям строку покарання.
- 20.12.2017 року Бабушкінським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 311 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням на 1 рік.

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України,-
за участю: прокурора - ОСОБА_4 , обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

01.11.2017 року ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_3 при звільненні з місця позбавлення волі - Синельниковська виправна колонія №94, встановлено адміністративний нагляд строком на один рік, та встановлені наступні обмеження:
- заборонити виїзд за межі району без письмового дозволу органу Національної поліції, який здійснює нагляд;
- заборонити вихід з місця проживання з 22 години до 06 години;
- заборонити відвідувати місця продажу спиртних напоїв на розлив;
- з`являтися в органи Національної поліції для реєстрації 4 рази на місяць, щочетверга.
06.11.2017 року ОСОБА_3 прибув до Покровського ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, де за постановою начальника Покровського ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області від 06.11.2017 року відповідно до ухвали Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01.11.2017 року піднаглядному ОСОБА_3 встановлені наступні обмеження:
- заборонити виїзд за межі м. Покров без дозволу начальника Покровського ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області;
- заборонити вихід з місця проживання за адресою АДРЕСА_2 , з 22 години до 06 години;
- заборонити відвідувати місця продажу спиртних напоїв на розлив; -з`являтися до Покровського ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області на реєстрацію 4 рази на місяць, щочетверга.
Крім того, в той же ж день піднаглядного ОСОБА_3 ознайомлено про кримінальну відповідальність за порушення правил адміністративного нагляду.
27.11.2017 року ОСОБА_3 письмовою заявою повідомив начальника Покровського ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області про зміну свого мешкання та вибуття до м. Новомосковськ Дніпропетровської області. Після чого, 29.11.2017 в Новомосковському ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 поставлено на облік, як особу, до якої застосовано адміністративний нагляд, роз`яснено правила адміністративного нагляду та попереджено про кримінальну відповідальність за порушення правил адміністративного нагляду.
20.12.2017 року ОСОБА_3 відповідно до маршрутного листа, виданого начальником Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області вибув з м.Новомосковськ Дніпропетровської області до м. Покров Дніпропетровської області.
10.01.2018 року ОСОБА_3 прибув до Покровського ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, де його взято на облік, як особу, стосовно якої встановлено адміністративний нагляд.
В другій половині січня 2018 року (точного часу в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим), ОСОБА_3 з метою ухилення від адміністративного нагляду, усвідомлюючи суспільно- небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, бажаючи їх настання, діючи умисно, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за порушення правил адміністративного нагляду, встановленого ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01.11.2017, котрим ОСОБА_3 заборонено виїзд за межі м. Покров без дозволу начальника Покровського ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, самовільно, без поважних причин залишив постійне місце проживання за адресою АДРЕСА_2 та з метою ухилення від адміністративного нагляду виїхав до м. Новомосковськ Дніпропетровської області.
Окрім цього, ОСОБА_3 продовжуючи свою злочину діяльність, умисно, без поважних причин, починаючи з 25.01.2018 року до 20.04.2018 року (20.04.2018 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України) на реєстрацію до Покровського ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області не з`являвся.
В ході судового засідання обвинувачуваний ОСОБА_3 свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення в межах оголошеного обвинувального акту визнав повністю та надав показання, що дійсно йому після звільнення з Синельниковської виправної колонії №94, встановлено адміністративний нагляд строком на один рік з встановленням обмежень. З обмеженнями він був письмово ознайомлений, згідно яких він знав про те,що йому заборонено залишати своє місце проживання в м.Покров та виїжджати за межі міста без дозволу начальника Покровського відділу поліції. Однак в другій половині січня 2018 року точної дати не пам`ятає він самовільно без повідомлення начальника Покровського відділу поліції залишив місто Покров та виїхав до м.Новомосковськ. В скоєному розкаюється.

Покази обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.
Враховуючи те, що обвинувачений не оспорює обставини справи і судом встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності його позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст.349 КПК України, наслідки її застосування, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, визначивши відповідно до ч. 3 ст.349 КПК України недоцільним дослідженням доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Згідно з ч. 5 ст.9 КПК України, кримінально процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
У своїх рішеннях "Ірландія проти Сполученого Королівства" від 18 січня 1978 року, "Коробов проти України" від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом", така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Отже, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, доходить висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 «поза розумним сумнівом» у вчиненні самовільного залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, доведена повністю.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 підлягають кваліфікації за ст. 395 КК України, як самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.
Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до ст.66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття.
Відповідно до ст.67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнає рецидив злочинів.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості; обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що раніше судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога, психіатра і фтизіатра не перебуває, тому вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді арешту в межах санкції ст. 395 КК України, що буде необхідним та достатнім для попередження вчинення нових злочинів і для досягнення мети покарання за ст. 50 КК України.
Підстав для застосування ст.69 КК України суд не вбачає.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження обвинуваченого ОСОБА_3 вироком Бабушкінського районного суду Дніпропетровської області від 20.12.2017 року було засуджено за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 311 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням на 1 рік

Згідно ч. 3 ст. 78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне застосувати ч. 1 ст. 71 КК України і призначаючи покарання за вчинене кримінальне правопорушення, визначити обвинуваченому ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю вироків, повністю приєднавши до покарання, призначеного за цим вироком покарання за вироком Бабушкінського районного суду Дніпропетровської області від 20.12.2017 року, застосувавши правила, передбачені ч. 1 ст. 72 КК України.

Цивільний позов не заявлений.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Речові докази відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 в даному кримінальному провадженні не застосовувався. Підстав для його застосування суд не вбачає.
Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 371, 373-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 395 КК України та призначити йому покарання у виді арешту строком на два місяці.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за вироком Бабушкінського районного суду Дніпропетровської області від 20.12.2017 року, у виді 1 року позбавлення волі повністю приєднати покарання за цим вироком, яке згідно п.п "а" п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України перевести у два місяці позбавлення волі та остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 2 (два) місяці.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 рахувати в порядку приведення цього вироку до виконання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не застосовувався.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається прокурору та направляється обвинуваченому.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_1