Справа № 308/7131/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 червня 2018 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого відділу Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна,-

В С Т А Н О В И В:
З внесеного клопотання та матеріалів, доданих до нього, встановлено, що Ужгородським ВП ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0003153 від 11.11.2017 року за ч. 2 ст. 190 КК України.
В ході досудового розслідування встановлено наступне.
10.10.2017 в чергову частину Ужгородського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області надійшов рапорт ДОП СП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_5 по матеріалах ЄО №23615 від 26.10.2017 по зверненню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 , з приводу незаконних дій щодо належної їй квартири.
Крім цього, встановлено, що невстановлена особа вчинили шахрайські дії по відношенню до гр. ОСОБА_7 , що знайшло своє відображення в тому, що вона, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння грошовими коштами гр. ОСОБА_7 , запропонувала йому укласти договір позики та надати грошові кошти в борг та в якості забезпечення виконання зобов`язання по договору позики запропонувала укласти договір іпотеки на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . В подальшому, між ОСОБА_7 та невстановленою особою, яка представилася ОСОБА_6 було укладено договір позики та договір іпотеки з змінами та доповненнями, на підставі яких ОСОБА_7 передав особі, яка представилася ОСОБА_6 грошові кошти в якості позики. Однак, в подальшому, у зв`язку з невиконанням ОСОБА_6 взятих на себе зобов`язань по поверненню грошових коштів, ОСОБА_7 стало відомо про те, що ОСОБА_6 жодних правочинів з ним не укладала та договори позики та іпотеки з змінами та доповненнями не підписувала, при цьому від її імені діяла невстановлена особа. У зв`язку з вищевикладеним, невстановлена особа шахрайським шляхом заволоділа грошовими коштами ОСОБА_7 , чим заподіяла останньому значну матеріальну шкоду.
Встановлено, що 27.02.2017 року між ОСОБА_7 (позикодавець) та ОСОБА_6 (позичальник) було укладено договір позики, згідно якого позичальник отримав від позикодавця, а позикодавець передав у власність гроші в сумі 146340 гривень. Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_8 та зареєстрований в реєстрі за №295
27.02.2017 року між ОСОБА_7 (іпотекодержатель) та ОСОБА_6 (іпотекодавець) було укладено договір іпотеки, згідно якого іпотекодавець зобов`язується перед іпотекодержателем за договором позики укладеним 27.02.2017 повернути суму позики до 27.05.2017 у розмірі 146340 гривень та в забезпечення виконання вказаних зобов`язань іпотекодавець передає в іпотеку квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_8 та зареєстрований в реєстрі за №296. Крім того, приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_8 у зв`язку з посвідченням вказаного договору іпотеки накладено заборону відчуження на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , до припинення договору іпотеки (заборону відчуження на квартиру зареєстровано в реєстрі за №297).
03.03.2017 між ОСОБА_7 (позикодавець) та ОСОБА_6 (позичальник) було укладено додаткову угоду до вищевказаного договору позики від 27.02.2017 року. Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_8 та зареєстрований в реєстрі за №380.
03.03.2017 між ОСОБА_7 (іпотекодержатель) та ОСОБА_6 (іпотекодавець) було укладено договір про зміни до договору іпотеки від 27.02.2017 року. Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_8 та зареєстрований в реєстрі за №381.
27.05.2017 між ОСОБА_7 (позикодавець) та ОСОБА_6 (позичальник) було укладено додаткову угоду до вищевказаного договору позики від 27.02.2017 року та додаткової угоди до договору позики від 03.03.2017. Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_8 та зареєстрований в реєстрі за №1042.
27.05.2017 між ОСОБА_7 (іпотекодержатель) та ОСОБА_6 (іпотекодавець) було укладено договір про зміни до договору іпотеки від 27.02.2017 року та додаткової угоди до договору іпотеки від 03.03.2017. Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_8 та зареєстрований в реєстрі за №1043.
Допитана в якості потерпілої ОСОБА_6 , яка є власницею квартири за адресою: АДРЕСА_1 , показала, що жодних правочинів з ОСОБА_7 вона не укладала та документи з приводу отримання грошових коштів в борг та передачі належної їй квартири в іпотеку не підписувала.
Водночас, в органу досудового розслідування є обґрунтовані підстави вважати, що оформлення правочинів щодо отримання грошових коштів в борг та передачі квартири за адресою: АДРЕСА_1 в іпотеку від імені ОСОБА_6 здійснювалося ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , остання в ході надання пояснення даний факт підтвердила.
Згідно інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_6 .
Клопотання мотивоване тим, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_6 є об`єктом злочинного посягання, може бути використана як доказ у даному кримінальному провадженні та підпадає під критерії, визначені в ст. 98 КПК України, а тому є підстави у накладенні арешту на майно у формі заборони його розпорядженням, оскільки даний захід забезпечення кримінального провадження не дасть можливості вчиняти подальші протиправні дії, направленні на його розтрату, відчуження, приховування або підміну, шляхом зміни власників або здійснення інших цивільноправових угод щодо даного майна, що позбавить можливості накладення на них арешту та повернення їх власнику.
Слідча в клопотанні просить розглянути клопотання без виклику ОСОБА_6 , оскільки наявні достатні підстави вважати, що існує реальна загроза відчуження зазначеної в клопотанні квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
У судове засідання слідча не з`явилася, подала заяву про розгляд клопотання без її участі. Клопотання підтримує, просить задовольнити.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання. Клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

На підставі ст. 172, ч. 1 ст. 107 КПК України, слідчий суддя вважає можливим розглянути клопотання без участі учасників кримінального провадження, без здійснення фіксування за допомогою технічних засобів.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

З огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Згідно з ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Враховуючи вищенаведене, з метою збереження речових доказів та запобіганню,зокрема, можливості відчуження майна, про яке йдеться в клопотанні (квартири), яка має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 170, 171-173, 175, 309, 395, 532 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, загальною пложею 28,4 кв.м, житловою площею 17,6 кв.м., яка на праві приватної власності належить ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1