Справа № 718/782/16-к
Провадження № 1-кп/727/93/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2018р. Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

секретар судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Чернівці кримінальне провадження №0000180 від 20 лютого 2016 року по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Грозинці Хотинського району Чернівецької області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , однак без певного визначеного місця проживання, з базовою середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого:

- 15.12.1992 року Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 140 КК України (в редакції 1961 року) до 3 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 11.09.1995 року Баришевським районним судом Київської області за ч. 1 ст. 183-3, 43 КК України (в редакції 1961 року) до 2 років 4 місяців позбавлення волі

- 30.10.1998 року Хотинським районним судом Чернівецької області за ч. 2 ст. 196-1 КК України (в редакції 1961 року) до 1 року позбавлення волі;

- 29.08.2002 року Першотравневим районним судом м. Чернівці за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 186, ч. 3 ст. 296, 70 КК України до 2 років позбавлення волі;

- 21.06.2004 року Хотинським районним судом Чернівецької області за ч. 3 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі;

- 28.05.2010 року Першотравневим районним судом м. Чернівці за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України

та по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця Республіки Молдови, без певного місця проживання, молдованина, громадянина Республіки Молдови, з базовою середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого:

- 22.05.2009 року Сокирянським районним судом Чернівецької області згідно ч.2 ст.187, ч.3 ст.289, ч.1 ст. 135, ч.1 ст.70 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільненому з місць позбавлення волі 06.06.2015 року по відбуттю покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,

сторони кримінального провадження :

прокурор - ОСОБА_7

обвинувачені - ОСОБА_5 , ОСОБА_6

захисники - ОСОБА_8 , ОСОБА_9

перекладач ОСОБА_10

В С Т А Н О В И Л А:

20.02.2016 року приблизно в 8 годині 30 хвилин достовірно знаючи, що потерпілі ОСОБА_11 та ОСОБА_12 перебувають в номері № 26 готельного комплексу «М» по вул. Шевченка, 226 с. Мамаївці Кіцманського району Чернівецької області, обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , вступивши в попередній злочинний зговір, направлений на заволодіння майном потерпілих, взявши пневматичний пістолет та газовий балончик, приїхали в с. Мамаївці Кіцманського району Чернівецької області.

Продовжуючи свої злочинні дії, діючи умисно та з корисливих спонукань, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зайшли в приміщення готельного комплексу «М» по АДРЕСА_2 та в подальшому протиправно проникли в приміщення номеру № НОМЕР_1 вказаного готельного комплексу, де вчинили напад з метою заволодіння чужим майном ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . В ході нападу ОСОБА_5 , спільно діючи з ОСОБА_6 , погрожуючи застосуванням пневматичного пістолета та газового балончика, а також застосування фізичного насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілих, заволоділи майном потерпілих, а саме: шкіряною сумкою вартістю 650 грн., гаманцем вартістю 200 грн., грошовими коштами в сумі 800 євро, що (згідно курсу НБУ 100 євро-2933,0761 грн.) становить 23464,61 грн., 500 грн., 80 злотих, що (згідно курсу НБУ 100 злотих-669,3923 грн.) становить 535,94 грн., мобільним телефоном «Нокіа С5» загальною вартістю 500 грн.; мобільним телефоном «Самсунг Ж 100» загальною вартістю 2800 грн. та документами: посвідченням водія на прізвище ОСОБА_11 , свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу «Мерседес Спрінтер» д.н.з. НОМЕР_2 , пластиковими картками на прізвище ОСОБА_11 , які матеріальної цінності не мають, що належали ОСОБА_11 та мобільним телефоном «Самсунг» вартістю 5000 грн., з сім карткою вартістю 15 грн., на рахунку телефону грошові кошти в сумі 50 грн., що належали ОСОБА_12 , після чого з місця вчинення кримінального правопорушення втекли, здійснюючи постріли з пневматичного пістолета в сторону потерпілих.

В результаті протиправних, умисних дій ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які виразилися в нападі на потерпілих, ОСОБА_11 спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 28150,55 грн., а ОСОБА_12 спричинено матеріальну шкоди на загальну суму 5065 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 зазначив, що свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 3 ст. 187 КК України не визнає. Від дачі показань по суті обвинувачення відмовився.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 зазаначив, що свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 3 ст. 187 КК України не визнає. Від дачі показань по суті обвинувачення відмовився.

Так, обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судовому засіданні свою вину не визнали, від дачі показів відмовилися на підставі ст. 63 Конституції України.

Колегія суддів критично оцінює таку позицію обвинувачених та заперечення своєї вини і причетності до інкримінованих злочинів, яка спростовується наведеними нижче доказами та розцінюється судом як обраний спосіб захисту з метою уникнути відповідальності за скоєння інкримінованого злочину.

Однак, незважаючи на те, що обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 свою вину не визнали повністю, їх вина в повному обсязі доведена показами свідків, дослідженими в судовому засіданні доказами, які колегія суддів вважає об*єктивними та достовірними.

Так, свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснив, що близько 8 години 20.02.2016, прийшовши на роботу, пив каву разом із ОСОБА_14 в барі готелю «М», що по вул. Шевченка в с. Мамаївці Кіцманського району Чернівецької області та побачив, як двоє осіб, схожі на обвинувачених, вийшли з готелю, перейшли дорогу та направилися в сторону м. Чернівці різними дорогами. Після цього зі слів потерпілих дізнався про вчинений напад.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні дав покази аналогічні показам свідка ОСОБА_13 .

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснив, що він працює неподалік готелю «М», що в селі Мамаївці та 20.02.2016 року приблизно в 8-й годині зайшов в бар готелю, побачив, що хтось звав на допомогу та просив викликати міліцію, побачив як вибігали потерпілі, один з них плакав із-за сльозоточивого газу балончика, потерпіли повідомили про вчинений на них напад, питали куди побігли нападники, він з іншими відвідувачами бару повідомили, що вони побігли в сторону м. Чернівці. Ще повідомили, що напроти готелю приблизно о пів на 9 стояв автомобіль Мітсубісі з білим бампером, який поїхав за ними.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснив, що біля 11 12 години ночі до нього зателефонували дівчати і викликали його як таксиста до готелю «М», що в с. Мамаївці. Він приїхав на автомобілі марки ВАЗ 2106. Дівчат, які його викликали звати ОСОБА_17 , друга ОСОБА_18 . Дівчата в машині розмовляли про те, що одній сплатили гроші за надання сексуальних послуг в сумі 30 євро, а другій ні. Дівчата вийшли біля залізничного вокзалу. Цих дівчат він знає, так як таксує вже більше 21 року .

Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні пояснила, що в 2016 вона надавала послуги сексуального характеру разом із ОСОБА_20 . В цьому ж році дати вона не пам`ятає, вона разом із своєю подругою ОСОБА_21 познайомилась із двома хлопцями на ім`я ОСОБА_22 та поїхали в готельний комплекс «М» в с. Мамаївці. В вказаному готелі вони відпочивали. В ході відпочинку вживали спиртне. Домовилися, що вона з ОСОБА_21 залишаться з хлопцями до ранку, вирішили питання оплати. Вони звернули увагу, що в гаманці у ОСОБА_22 було багато грошей. Під час спілкування у ОСОБА_22 з ОСОБА_21 виник конфлікт. Вона намагалась їх заспокоїти. Після цього, вона з ОСОБА_21 вийшли в туалет і стала її заспокоювати. В цей час ОСОБА_21 зателефонувала комусь із обвинувачених, кому саме вона не пам`ятає, та сказала, щоб вони підїхали та їх захистили. Після цього ОСОБА_21 вийшла з номеру в невідомому напрямку, а вона згодом приблизно через 1 годину викликала таксі та поїхала додому.

Потерпілі ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , в судове засідання не з`явились, хоча неодноразово належним чином повідомлялись про час і місце судового розгляду, а тому, було ухвалено про судовий розгляд у їх відсутності. Згідно наданих прокурором матеріалів останні перебувають за кордоном.

Крім того, вина обвинувачених ОСОБА_23 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України підтверджується наступними доказами:

- протоколом від 20.02.2016 р. прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, підтверджується місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме вбачається, що ОСОБА_11 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність згідно ст.383 КК України за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, повідомив, що 20.02.2016 року приблизно в 08 годині 30 хвилин двоє невідомих осіб забігли в приміщення номеру 26 готельного комплексу «М» по АДРЕСА_2 , де відкрито заволоділи сумкою з грошима та трьома мобільними телефонами. В ході нападу, застосувавши фізичне насильство, погрожували пістолетом та газовим балончиком, заволоділи його майном, а саме: шкіряною сумкою вартістю 650 грн., гаманцем вартістю 200 грн., грошовими коштами в сумі 800 євро, 500 грн., 80 злотих, мобільним телефоном «Нокіа С5» загальною вартістю 500 грн.; мобільним телефоном «Самсунг Ж 100» загальною вартістю 2800 грн. та ключі від автомобіля та пластиковими картками «Приватбанку» (т.2, а.с.231);

- протоколом від 20.02.2016 р. прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, підтверджується місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме вбачається, що ОСОБА_12 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність згідно ст.383 КК України за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, повідомив, що 20.02.2016 року приблизно в 08 годині 30 хвилин двоє невідомих осіб забігли в приміщення номеру 26 готельного комплексу «М» по вул.Шевченка, 226 с. Мамаївці Кіцманського району Чернівецької області, де відкрито застосувавши фізичне насильство, погрожуючи пістолетом та газовим балончиком, заволоділи мобільним телефоном «Самсунг» вартістю 5000 грн., з сім карткою вартістю 15 грн., на рахунку телефону грошові кошти в сумі 50 грн. (т.2, а.с.232-234);

- протоколом впізнання особи за фотокартками від 22.02.2016 р., під час якої потерпілий ОСОБА_12 упізнав ОСОБА_6 як особу, яка спільно з іншим невідомим в ніч на 20.02.2016 року вчинила відносно нього та потерпілого ОСОБА_11 розбійний напад з метою заволодіння майном при цьому використовувала газовий балончик(т.2, а.с.201-203), впізнання проводилось за ознаками зовнішності ОСОБА_6 , на які потерпілий вказав до початку впізнання;

- протоколом впізнання особи за фотокартками та довідки слідчого управління від 20.02.2016 р., під час якої потерпілий ОСОБА_12 упізнав ОСОБА_5 як особу, яка спільно з іншим невідомим в ніч на 20.02.2016 року в номері 26 готелі «М» с. Мамаївці Кіцманського р-ну Чернівецької області вчинила відносно нього та потерпілого ОСОБА_11 розбійний напад з метою заволодіння майном при цьому погрожував пістолетом, здійснюючи постріли в його бік (т.2, а.с.204-207), впізнання проводилось за ознаками зовнішності ОСОБА_5 , на які потерпілий вказав до початку впізнання;

- протоколом впізнання особи за фотокартками від 22.02.2016 р., під час якої потерпілий ОСОБА_11 упізнав ОСОБА_6 як особу, яка спільно з іншим невідомим в ніч на 20.02.2016 року вчинила відносно нього та потерпілого ОСОБА_12 розбійний напад з метою заволодіння майном при цьому використовувала газовий балончик(т.2, а.с.208-210), впізнання проводилось за ознаками зовнішності ОСОБА_6 , на які потерпілий вказав до початку впізнання;

- протоколом впізнання особи за фотокартками від 20.02.2016 р., під час якої потерпілий ОСОБА_11 упізнав ОСОБА_5 як особу, яка спільно з іншим невідомим в ніч на 20.02.2016 року в номері 26 готелі «М» с. Мамаївці Кіцманського р-ну Чернівецької області вчинила відносно нього та потерпілого ОСОБА_12 розбійний напад з метою заволодіння майном при цьому погрожував пістолетом, здійснюючи постріли (т.2, а.с.211-213), впізнання проводилось за ознаками зовнішності ОСОБА_5 , на які потерпілий вказав до початку впізнання;

- протоколом огляду місця події з долученою фото таблицею до нього від 20.02.2016 року підтверджується місце, час та обставини вчинення кримінального правопорушення - готельного номера 26 комплексу «М» с. Мамаївці Кіцманського р-ну Чернівецької області, в якому здійснено розбійний напад на потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , під час проведення огляду вилучені відбитки пальців (т.2 а.с. 214-230);

- протоколом впізнання особи за фотокартками від 22.02.2016 р, під час якої свідок ОСОБА_19 упізнала ОСОБА_6 як особу на ім`я ОСОБА_24 знайомий ОСОБА_25 та записаний у неї в телефоні як « ОСОБА_24 Кар НОМЕР_3 », « ОСОБА_26 НОМЕР_4 » (т.2, а.с.160-162), впізнання проводилось за ознаками зовнішності ОСОБА_6 , на які ОСОБА_19 вказала до початку впізнання;

- протоколом впізнання особи за фотокартками від 20.02.2016 р., довідки від 20.02.2016 р, під час слідчої дії ОСОБА_19 упізнала ОСОБА_5 , як особу на ім`я ОСОБА_27 , якому в ніч на 20.02.2016 року ОСОБА_25 по телефону повідомила, що у клієнтів в номері 26 готелі «М» є гроші. (т.2, а.с.163-166), впізнання проводилось за ознаками зовнішності ОСОБА_5 на які свідок вказала до початку впізнання;

- протоколом впізнання особи за фотокартками від 22.02.2016 р, під час якої ОСОБА_25 упізнала ОСОБА_6 як особу на ім`я ОСОБА_24 по прізвиську « ОСОБА_28 », який є знайомим ОСОБА_29 по прізвиську « ОСОБА_30 », (т.2, а.с.154-156), впізнання проводилось за ознаками зовнішності ОСОБА_6 , на які ОСОБА_31 вказала до початку впізнання;

- протоколом впізнання особи за фотокартками від 20.02.2016 р., під час якої ОСОБА_25 упізнала ОСОБА_5 , як особу на ім`я ОСОБА_27 по прізвиську « ОСОБА_30 », якому в ніч на 20.02.2016 року по телефону повідомила,що у клієнтів в номері 26 готелі «М» є гроші. (т.2, а.с.157-159), впізнання проводилось за ознаками зовнішності ОСОБА_5 на які свідок вказала до початку впізнання;

- протоколом впізнання особи за фотокартками від 23.02.2016 р., під час якої свідок ОСОБА_32 упізнав ОСОБА_5 , як особу на ім`я ОСОБА_27 по прізвиську « ОСОБА_30 », який 20.02.2016 року в 8:30 год. з ОСОБА_24 на прізвисько « ОСОБА_33 » зайшли в готель «М» с.Мамаївці, через декілька хвилин вибігли, зі слів ОСОБА_29 викрали барсетку з грошима, у якого він бачив пістолет. (т.2, а.с.135-137), впізнання проводилось за ознаками зовнішності ОСОБА_5 , на які свідок вказав до початку впізнання;

- протоколом впізнання особи за фотокартками від 23.02.2016 р., під час якої свідок ОСОБА_32 упізнав ОСОБА_6 , як особу на ім`я ОСОБА_24 на прізвисько « ОСОБА_33 », який 20.02.2016 року в 8:30 год. з ОСОБА_34 по прізвиську « ОСОБА_30 » зайшли в готель «М» с.Мамаївці, а через декілька хвилин вибігли.(т.2, а.с.138-140), впізнання проводилось за ознаками зовнішності ОСОБА_6 , на які свідок вказав до початку впізнання;

- заявою свідка ОСОБА_19 від 22.02.2016р., згідно якої свідок надала співробітникам поліції свій мобільний телефон з сім картою для огляду (т.2, а.с.141);

- протоколом огляду мобільного телефону свідка ОСОБА_19 від 22.02.2016 р. та фото таблицею до нього, згідно якого встановлено в папці «контакти» наявний запис контакту « ОСОБА_24 Кар », « ОСОБА_26 НОМЕР_4 », з пояснень свідка ОСОБА_19 це номер телефону ОСОБА_24 , знайомого ОСОБА_29 по прізвиську « ОСОБА_30 », якому телефонувала її подруга ОСОБА_31 вранці 20.02.2016 року з 26 номера готелю « ОСОБА_35 » (т.2 а.с.142-146);

- постановою про визнання речовими доказами та розписка від 22.02.2016 року, згідно якої мобільний телефон свідка ОСОБА_19 визнаний речовим доказом та переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_19 (т.2, а.с.147-148);

- заявою ОСОБА_25 від 22.02.2016 р., згідно якої свідок надала співробітникам поліції свій мобільний телефон з сім картою для огляду, яким користувалася 19-20.02.2016 р. (т.2, а.с.149);

- протоколом огляду мобільного телефону ОСОБА_25 від 22.02.2016 р.та фото таблицею до нього, згідно якого встановлено в папці «контакти» наявний запис контакту « ОСОБА_36 », якому вона телефонувала вранці 20.02.2016 року з 26 номера готелю « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (т.2 а.с.150-151);

- постановою про визнання речовими доказами та розписка від 22.02.2016 року, згідно якої мобільний телефон ОСОБА_25 визнаний речовим доказом та переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_25 (т.2, а.с.152-153);

- актом добровільної видачі від 20.02.2016 року, згідно якого співвласник готелю « ІНФОРМАЦІЯ_3 » видав відеозаписи з камер спостереження комплексу за період часу з 03:00 год. по 08:30 год. 20.02.2016 року (т.2, а.с.200);

- протоколом огляду лазерного диску від 24.02.2016 р. з відеозаписами з камер зовнішнього та внутрішнього відеоспостереження комплексу «М» за період часу з 03:00 год. по 08:30 год. 20.02.2016 року, фототаблицею до нього, відеозаписом оглянутим в судовому засіданні, згідно якого встановлено факт відвідування потерпілих в готелі 2-ма дівчатами, та в подальшому зафіксовано вхід та вихід в готель 2-х осіб чоловічої статі ( ОСОБА_37 та ОСОБА_38 ), їх рух в готелі, вихід (т.2 а.с. 167-199);

- постановою про визнання речовими доказами лазерного диску з відеозаписами з камер зовнішнього та внутрішнього відеоспостереження комплексу «М» від 24.02.2016 року, згідно якої лазерний диск визнаний речовим доказом та приєднаний до матеріалів справи (т.2, а.с.198-199);

- протоколом огляду місця події з фототаблицею від 24.02.2016 року в ході огляду виявлено та вилучено чоловічий гаманець з 2 мікро СД картками, 2 сім-картками МТС, 2 банківськими картками, посвідчення водія ОСОБА_11 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ, візитки (в ході огляду сліди пальців рук не виявлено по причині дощової погоди) (т.3, а.с.54-60);

- постановою про визнання речовими доказами мобільного телефону «Самсунг Ж 100» від 23.03.2016 року, згідно якої телефон визнаний речовим доказом та вирішено передати на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_11 (т.3, а.с.47-48);

- заявою ОСОБА_39 про передачу для прилучення до матеріалів справи мобільного телефону «Самсунг» від 23.03.2016 року, згідно якої заявник повідомляє, що телефон придбав у невідомої особи. (т.3, а.с.49);

- протоколом огляду мобільного телефону «Самсунг», що вилучений у гр. ОСОБА_39 від 23.03.2016 р, згідно якого встановлено, що імей вказаного телефону НОМЕР_5 є телефоном потерпілого ОСОБА_11 (т.3, а.с.50);

- постановою про визнання речовими доказами, згідно якої вказані речі визнані речовими доказами та вирішено передати на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_11 (т.3, а.с.51-52);

- розпискою потерпілого ОСОБА_11 від 13.04.2016 р. про отримання на відповідальне зберігання речей, які в нього були викрадені під час розбійного нападу: чоловічий гаманець з 2 мікро СД картками, 2 сім-картками МТС, 2 банківськими картками, посвідченням водія на прізвище ОСОБА_11 , з свідоцтвом про реєстрацію його ТЗ, візитками; мобільний телефон «Самсунг Ж 100» (т.3, а.с.46);

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 25.02.2016 року, в ході якого у ОСОБА_6 виявлено та вилучено в тому числі газовий балончик-аєрозольний розпилювач «Зверобой-10М»; (т.3 а.а.41-44);

- протоколом огляду вилученого у затримання особи ОСОБА_6 від 26.02.2016 року газового балончика-аєрозольного розпилювача «Зверобой-10М»; (т.3 а.с.44а);

- постановою про визнання речовими доказами, згідно якої газовий балончик-аєрозольний розпилювач «Зверобой-10М» визнаний речовим доказом та вирішено передати на відповідальне зберігання в Шевченківський ВП ГУНП в Чернівецькій області (т.3, а.с.45);

- висновком експерта №448 від 12 березня 2016 року, з якого слідує, що сліди пальців рук, що вилучені 20.02.2016 року під час огляду готулю "М", що по АДРЕСА_2 залишені не ОСОБА_11 , не ОСОБА_12 , а іншою особою;

- висновокм експерта №844 від 13 квітня 2016 року, з якого вбачається, що сліди пальців рук, що вилучені 20.02.2016 року під час огляду готулю "М", що по вул. Шевченка, 226 с. Мамаївці Кіцманського району залишені не ОСОБА_6 , а іншою особою;

- висновком експерта №1112 від 23 червня 2016 року, з якого слідує, що сліди пальців рук, що вилучені 20.02.2016 року під час огляду готулю "М", що по вул. Шевченка, 226 с. Мамаївці Кіцманського району залишені не ОСОБА_5 , а іншою особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Згідно із ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Крім того, саме на них відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно із ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Зазначена норма закону повністю узгоджується з вимогами ст. 62 Конституції України, відповідно до положень якої обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Положеннями ст. 91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Відповідно до вимог ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на слідчого, прокурора.

Порушень вимог ст.ст. 104-106, 223, 234, 237 КПК України судом не встановлено та сторонами не доведено, тож вищевказані документи суд визнає належним і допустимими доказами, оскільки останні відповідають вимогам КПК України, а безпосередньо порушень вимог ст.ст. 87, 99 КПК України, судом не встановлено та сторонами не доведено, тобто вони прямо і непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, як-то обставини вчинення кримінального правопорушення та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність і недостовірність, можливість та неможливість використання інших доказів та допустимими, враховуючи, що останні отримані у порядку встановленому КПК України.

Що стосується позиції захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_9 щодо визнання доказів неналежними та недопустимими, з огляду на недоліки протоколів слідчих дій, то слід зазначити наступне.

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 - «...що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».

Таким чином, посилання захисника на недоліки протоколів слідчих дій не свідчать про наявність таких порушень вимог кримінального процесуального закону, які є підставою визнання доказів неналежними та недопустимими. Дана позиція має на меті допомогти підзахисному ОСОБА_5 уникнути відповідальності за вчинений злочин.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачених КПК України, враховуючи, що суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

Дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних /доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що вина обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в скоєнні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом. Дії обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 187 КК України, оскільки вони вчинили напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням в житло чи інше приміщення, вчинене повторно.

При призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 суд, згідно з вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, пов`язанного із незаконним посяганням на приватну власність і на здоров`я людини, що має підвищений рівень суспільної небезпечності, вчиненого під час непогашеної судимості за попереднім вироком, що свідчить про схильність обвинуваченого до вчинення кримінально-караних дій і небажання стати на шлях виправлення, його особу, який є працездатною особою, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, не має постійного місця проживання, стан здоров`я, спосіб життя (не працює, раніше судимий, не одружений), що свідчить про те, що оточуюча його обстановка у сім`ї та побуті, виражає неналежні соціальні зв`язки; особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; його поведінку під час та після вчинення злочинних дій, та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції статті 187 КК України у виді позбавлення волі.

Так, обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 судом не встановлено.

Обставин, що обтяжує покарання ОСОБА_5 судом не встановлено.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, характер вчинення злочину, його спосіб, які вказують в своїй сукупності, у даному конкретному випадку, на те, що тяжкість вчиненого ним злочину та його особа з іншими вищезазначеними обставинами. встановленими у цьому провадженні не свідчать про можливість виправлення останнього без відбування покарання чи за допомогою призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, враховуючи відсутність декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі у межах санкції ст. 187 КК України, є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, пов`язанного із незаконним посяганням на приватну власність і на здоров`я людини, що має підвищений рівень суспільної небезпечності, вчиненого під час непогашеної судимості за попереднім вироком, що свідчить про схильність обвинуваченого до вчинення кримінально-караних дій і небажання стати на шлях виправлення, його особу, який є працездатною особою, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, не має постійного місця проживання, стан здоров`я, спосіб життя (не працює, раніше судимий, не одружений), що свідчить про те, що оточуюча його обстановка у сім`ї та побуті, виражає неналежні соціальні зв`язки; особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; його поведінку під час та після вчинення злочинних дій, та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції статті 187 КК України у виді позбавлення волі.

Так, обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 судом не встановлено.

Обставин, що обтяжує покарання ОСОБА_6 судом не встановлено.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, характер вчинення злочину, його спосіб, які вказують в своїй сукупності, у даному конкретному випадку, на те, що тяжкість вчиненого ним злочину та його особа з іншими вищезазначеними обставинами. встановленими у цьому провадженні не свідчать про можливість виправлення останнього без відбування покарання чи за допомогою призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, враховуючи відсутність декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі у межах санкції ст. 187 КК України, є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Відповідно до п.106 правового висновку Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норми права, передбаченої ч.5 ст.72 КК України (Постанова від 29.08.2018 року, провадження №13-31кс/18), якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом №2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №838-VIII. В такому разі Закон №838-VIII має переживаючи (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону №2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону №2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч.2 ст.5 КК України не допускається.

Згідно ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України №838-VIII, зарахування судом строку попереднього ув`язнення, у разі засудження особи до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У кримінальному провадженні стороною обвинувачення залучалися експерти спеціалізованих державних установ, у зв`язку з чим понесені процесуальні витрати з Державного бюджету України, які в силу ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинувачених на користь Держави.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 17, 100, 126, 369-371, 373, 374, 376, 395 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів) передбачених ч. 3 ст. 187 КК України та призначити покарання у виді 7-ми років позбавлення волі з конфіскацією майна, крім житла.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу залишити у вигляді домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту затримання.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_5 в строк відбування покарання термін його попереднього ув`язнення, а саме з 24.06.2016 року до 18 вересня 2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів) передбачених ч. 3 ст. 187 КК України та призначити покарання у виді 7-ми років позбавлення волі з конфіскацією майна, крім житла.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з 25.02.2016 року.

Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_6 у строк покарання попереднє ув`язнення з 25.02.2016 року до вступу вироку з законну силу, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_6 до набрання законної сили вироком, залишити раніше обрану - тримання під вартою.

Стягнути солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , суму в розмірі 615,72 грн. за проведення судових дактилоскопічних експертиз на користь держави.

Стягнути солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , суму в розмірі 615,72 грн. за проведення судових дактилоскопічних експертиз на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_5 суму в розмірі 263,88 грн. за проведення судової дактилоскопічної експертизи на користь держави.

Речові докази:

- аерозольний розпилювач «Зверобой-10М», що перебуває у камері зберігання Шевченківського ВП ГУНП в Чернівецькій області знищити;

- мобільний телефон «Нокіа», що перебуває у камері зберігання Шевченківського ВП ГУНП в Чернівецькій області конфіскувати в дохід держави;

- 3 сім картки мобільних операторів, гаманець, зв`язку з 3-х ключів та 3 пластикові карти від сім карток мобільних операторів МТС та Київстар, що перебувають у камері зберігання Шевченківського ВП ГУНП в Чернівецькій області - повернути ОСОБА_6 ;

- мобільний телефон «Самсунг Ж 100» імей НОМЕР_6 та НОМЕР_7 , повернути власнику потерпілому ОСОБА_11 ;

- гаманець, 2 сім картки, 2 мікро СД картки, 2 банківські картки, 2 картки МТС, посвідчення водія на прізвище ОСОБА_11 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ д.н.з. НОМЕР_8 на «Мерседес Спрінтер 318», 2 паперові іконки, 5 дисконтних карток, 3 картонні візитки, іконка, 11 іноземних монет різного номіналу, що перебуває на зберіганні у потерпілого залишити за належністю потерпілому ОСОБА_11 ;

- мобільний телефон «Самсунг» з сім карткою НОМЕР_9 повернути власниці ОСОБА_19 ;

- мобільний телефон «Самсунг» з сім карткою НОМЕР_10 повернути власниці ОСОБА_25 ;

- записи камер відео спостереження готелю «М» по вул. Шеченка, 226 в с.Мамаївці, Кіцманського району Чернівецької області, які перекопійовані на зйомник носій - лазерний диск залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено протягом 30 діб з дня його проголошення до апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м. Чернівці.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим, потерпілим та прокурору.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_2