УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2018 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна

в с т а н о в и в:

До Шевченківського районного суду м. Києва звернувся адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 з клопотанням в порядку ст.174 КПК України, посилаючись на те, що Шевченківським УП ГУ НП в м. Києві проводиться розслідування у кримінальному провадженні №0002156 від 25.02.2015 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.289, ч. 4 ст. 190 КК України, в рамках якого ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21.10.2016 накладено арешт на автомобіль GMC HUMMЕR H3, чорного кольору, 2006 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , зареєстрований за ОСОБА_4 .

В обґрунтування доводів посилається на те, що власник майна не був присутнім при розгляді клопотання про накладення арешту, а тому судом не були враховані його доводи.

Окрім того, вказує на те, що ОСОБА_4 не повідомлялось про підозру у кримінальному провадженні в межах якого здійснюється досудове розслідування, а спірне майно належить останньому на праві власності.

Вважаючи, що ухвала про накладення арешту є не законною, не обґрунтованою та не вмотивованою, а у подальшому застосуванні цього заходу забезпечення кримінального провадження відпала потреба, заявник просив скасувати арешт майна накладеного ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 21.10.2016.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 підтримав вимоги, викладені у клопотанні. Зазначив, що ОСОБА_4 є добросовісним набувачем спірного майна.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду клопотання повідомлений належним чином та завчасно, причини неявки суду не відомі.

Заслухавши доводи адвоката ОСОБА_3 , вивчивши матеріали клопотання та матеріали клопотання, які були підставою для накладання арешту, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Так, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21.10.2016 задоволено клопотання слідчого СВ Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_5 в межах кримінального провадження №0002156 від 25.02.2015 та накладено арешт на автомобіль GMC HUMMЕR H3, чорного кольору, 2006 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , зареєстрований за ОСОБА_4 .

Підставою для накладення арешту послугувало те, що Шевченківським УП ГУ НП в м. Києві проводиться досудове розслідування за фактом вчинення шахрайських дій та заволодіння майном ОСОБА_6 , а саме автомобілем GMC HUMMЕR H3, чорного кольору, 2006 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_3 , а також те, що постановою слідчого СВ Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_5 від 11.10.2016 вказане майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0002156.

За змістом положень ст. 2 КПК України, при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Положеннями КПК України передбачені дві самостійні підстави забезпечення заходів кримінального провадження шляхом накладення арешту на майно, а саме накладення арешту на майно підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду завдану їх діями з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову (ст.170 КПК України), а також накладення арешту на речі та документи, які мають режим тимчасово вилученого майна (ч. 5 ст. 171, ч. 2 ст. 167 КПК України).
В даному випадку застосовувалась підстава, обумовлена вимогами ч.3 ст.170 КПК України за змістом якої, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, з метою збереження речових доказів.
Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 зазначив, що ОСОБА_4 є добросовісним набувачем спірного майна та на підтвердження зазначених обставин надав відповідь на адвокатський запит від 18.10.2018 з якої вбачається, що, згідно даних автоматизованої інформаційної системи МВС, автомобіль GMC HUMMЕR H3, чорного кольору, 2006 року випуску, кузов № НОМЕР_1 було зареєстровано за ОСОБА_4 29.11.2013.
Дана обставина підтверджує факт набуття ОСОБА_4 права власності на вказаний автомобіль та свідчить про те, що останній є добросовісним набувачем спірного майна та спростовує твердження слідчого, що спірне майно,відповідає критеріям ст. 98 КПК України, як речового доказу.
Щодо інших підстав для накладення арешту, то обов`язковими передумовами вирішення питання для накладення арешту на майно в порядку ст. 170 КПК України є наявність у кримінальному провадженні спеціальних суб`єктів: підозрюваного або обвинуваченого, а у визначених законом випадках також особи, яка несе цивільну відповідальність за їх дії, а також наявність спеціальної мети забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.
Згідно зі ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому ст. ст. 276 279 КПК, повідомлено про підозру або особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення; обвинуваченим є особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК України.
Поряд з тим, заявник в судовому засіданні зазначив, що ОСОБА_4 не має жодного процесуального статусу у кримінальному провадженні №0002156, іншого протилежною стороною не доведено.
І хоч арешт майна з підстав, передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна, втім слідчий суддя вважає не співмірним застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, оскільки арешт майна у кримінальному провадженні №0002156 накладений 21.10.2016, що давало змогу органам досудового розслідування впродовж тривалого часу надати докази того, що спірне майно є предметом кримінального правопорушення.

Окрім того, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно положень статті 1-ї Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Отже, підсумовуючи, слідчий суддя вважає не співмірним застосування накладеного арешту та приходить до висновку, що подальше застосування такого виду забезпечення кримінального провадження знаходяться поза розумною межею, яка повинна виправдовувати саме такий спосіб втручання у права власника майна.

Зважаючи на викладене, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість клопотання та наявність правових підстав для скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21.10.2016.

На підставі викладеного, керуючись ст. 170-174, 309 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21.10.2016 на автомобіль GMC HUMMЕR H3, чорного кольору, 2006 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , зареєстрований за ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 07.11. 2018.

Слідчий суддя