Справа №718/2299/18
Провадження №1-кп/718/134/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАНИ

22.10.2018 року

Кіцманський районний суд Чернівецької області

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1

секретаря - ОСОБА_2

з участю: прокурора - ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000071 про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із вищою освітою, одруженого, працюючого лікарем Нижньостанівецького психоневрологічного будинку-інтернату, раніше не судимого, у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , займаючи, згідно наказу № 107-к від 01.11.2012р. посаду лікаря-терапевта у Нижньостанівецького психоневрологічного будинку-інтернаті, розташованому по АДРЕСА_1 , маючи, згідно диплому Чернівецького державного медичного інституту серії НОМЕР_1 від 29 червня 1974 року освіту за спеціальністю «лікувальна справа» та кваліфікацію «лікаря-лікувальника», тобто, будучи, відповідно до ст.74 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» від 19.11.1992р., медичним працівником зі спеціальною освітою, відповідно до своєї посадових обов`язків, затверджених виконувачем обов`язків директора Нижньостанівецького психоневрологічного будинку-інтернату ОСОБА_6 , з якими під розпис ознайомлений 01.11.2012р., відповідальний за повне і всестороннє медичне обслуговування і своєчасне лікування підопічних будинку-інтернату, згідно з п.«а» ч.1 ст.78 Закону, зобов`язаний надавати своєчасну та кваліфіковану медичну і лікарську допомогу, неналежно виконав свої професійні обов`язки внаслідок недбалого до них ставлення, що спричинило тяжкі наслідки у вигляді настання смерті підопічного Нижньостанівецького психоневрологічного будинку-інтернат ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Так, 19.02.2014р. у ОСОБА_7 погіршився стан здоров`я, що було висвітлено в історії хвороби ОСОБА_7 № 46 Нижньостанівецького психоневрологічного будинку-інтернату. У зв`язку із не покращенням стану здоров`я останнього 20.02.2014р. ОСОБА_5 доставив підопічного ОСОБА_7 для обстеження до лор-лікаря в КУ «Кіцманську ЦРЛ», яким, в ході огляду, патології з сторони ЛОР-органів не виявлено. Після проведення вказаного огляду, 20.02.2014р. ОСОБА_5 повернувся разом з підопічним ОСОБА_7 до Нижньостанівецького психоневрологічного будинку-інтернату.

Згідно записів історії хвороби стан здоров`я ОСОБА_7 в період часу з 21.02.2014р., 22.02.2014р. погіршувався. В цей час ОСОБА_8 , в порушення своїх посадових обов`язків та вимог Закону, не вжито жодних заходів для встановлення дійсних причин погіршення стану здоров`я ОСОБА_7 і ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 помер у приміщенні Нижньостанівецького психоневрологічного будинку-інтернату.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 14-Е від 18.03.2014р. смерть ОСОБА_7 настала від токсико-бактеріального шоку, який виник як ускладнення посттравматичної правобічної серозно-гнійної бактеріальної пневмонії, яка виникла внаслідок проникаючого сліпого колотого поранення верхніх дихальних шляхів з ушкодженням правої легені.

Відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи № 407/16 від 15.02.2018р. смерть ОСОБА_7 перебуває у прямому причинному зв`язку з недоліками у наданні йому медичної допомоги лікуючим лікарем, а саме вчасне діагностування і видалення чужорідного (стороннього) тіла шляхом бронхоскопії або хірургічного втручання, застосування антибактеріальної терапії, могло б сприяти збереження життя ОСОБА_7 .

Отже, смерть ОСОБА_7 перебуває у прямому причинному зв`язку з недоліками та дефектами допущеними від неналежного виконання своїх професійних обов`язків лікарем ОСОБА_5 , який не забезпечив та не провів повного об`єктивного медичного обстеження підопічного ОСОБА_7 з метою виявлення остаточного діагнозу, що зумовлювало погіршення стану здоров`я останнього та призвело до його смерті.

Вірогідний діагноз «Рак стравоходу», який був сформульований ОСОБА_5 , потребував подальшого обстеження хворого, а саме: рентгенологічне обстеження шлунково-кишкового тракту з контрастною речовиною, гастроскопію, УЗД-дослідження органів черевної порожнини, а з метою виключення ушкодження дихальних шляхів - оглядову рентгенографію органів грудної клітини, бронхоскопію, що передбачається загальноприйнятою практикою.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.140 КК України, а саме: неналежне виконання медичним працівником свої професійних обов`язків внаслідок несумлінного до них ставлення, що спричинило тяжкі наслідки для хворого у вигляді його смерті.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину визнав, вказуючи, що передумовою даного правопорушення була помилка у зв`язку з дезінформацією щодо анамнезу хворого, зокрема повідомлення про причини захворювання. Просив звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Потерпіла ОСОБА_4 просила закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 у зв`язку із закінченням строків давності.

Заслухавши прокурора, потерпілу, обвинуваченого, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що кримінальне провадження підлягає закриттю з наступних підстав.

Згідно вимог ст. 44 КК України особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, а також на підставі закону України про амністію чи акта помилування. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюється виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Відповідно до вимог ст.12 КК України злочин, передбачений ч.1 ст.140 КК України, відноситься до злочинів невеликої тяжкості.

Як передбачено статтею 49 КК України, особа може бути звільнена від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачено покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі.

ОСОБА_5 раніше не судимий, строки давності в ході досудового слідства по даній справі не зупинялись і перебіг строків давності не відновлювався.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно ч.7 ст.284 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.

Речові докази: історію хвороби № 46 ОСОБА_7 , 1960р.н., яка знаходиться в матеріалах справи, - слід залишити при справі; - картонну коробку з вмістом гістологічних даних ОСОБА_7 , яка передана на зберігання до камери схову речових доказів Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області згідно квитанції № 245, - слід повернути в Обласне бюро судово-медичних експертиз.

Враховуючи вищевикладене, ст.ст.12, 44, 49 КК України, керуючись ст.ст. 284, 285, 286, 372, 376, 392, 393, 395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.140 КК України, а кримінальне провадження відносно нього закрити у зв`язку із закінченням строків давності.

Речові докази: історію хвороби № 46 ОСОБА_7 , 1960р.н., яка знаходиться в матеріалах справи, - залишити при справі; - картонну коробку з вмістом гістологічних даних ОСОБА_7 , яка передана на зберігання до камери схову речових доказів Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області згідно квитанції № 245, - повернути в Обласне бюро судово-медичних експертиз (м.Кіцмань, вул.Незалежності, 1, Чернівецької області).

На ухвалу може бути подана апеляція протягом семи днів з дня її проголошення до апеляційного суду Чернівецької області через Кіцманський районний суд.

Суддя :