Апеляційний суд Рівненської області
_____________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

11 вересня 2018 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:
головуючого-судді - ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,
прокурора - ОСОБА_5 ,
обвинуваченого - ОСОБА_6 ,
його захисника - ОСОБА_7 ,
потерпілого - ОСОБА_8 ,
представника потерпілого адвоката - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 , матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001127 за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч.2 ст.286 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Сарненського районного суду Рівненської області від 10.04.2018 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с.Біляївка Чкаловської області Російської Федерації, проживає у АДРЕСА_1 , громадянин України, одружений, пенсіонер, раніше судимий вироком Сарненського районного суду Рівненської області від 23.04.2015 року за ч.2 ст.286 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки без позбавлення права керування транспортними засобами, із застосуванням ст.75 КК України звільнений від відбування основного покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців, визнаний винуватим та засуджений:
- за ч.2 ст.286 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

На підставі ст.71 КК України, приєднано невідбуту частину покарання за вироком Сарненського районного суду Рівненської області від 23 квітня 2015 року та призначено остаточне покарання 6 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 вирішено рахувати з дня приведення вироку до виконання.

Судом також вирішено питання процесуальних витрат у провадженні та долю речових доказів.

Також, стягнуто з Акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (приватне) 03062, м.Київ, пр.Перемоги, 65, на користь ОСОБА_8 9 346 грн. 30 коп.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 моральну шкоду в розмірі 49 532 грн. 69 коп.

За вироком суду, ОСОБА_6 , 17 листопада 2015 року, приблизно о 17 год. 10 хв., у темну пору доби, в порушення вимог пункту 10.1, пункту 12.2, пункту 12.3 Правил дорожнього руху, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР), керуючи автомобілем «OPEL COMBO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі Городище-Рівне-Старокостянтинів, на 82 км + 376 м, поблизу с.Катеринівка Сарненського району, з увімкненим ближнім світлом фар, зі швидкістю 60 км/год., що перевищує допустиму швидкість руху по умовах видимості проїзної частини, яка повинна була становити 46.7...55.1 км/год., проявив неуважність до дорожньої обстановки, неправильно оцінив її, з моменту виявлення перешкоди для руху у вигляді невстановленого досудовим розслідуванням трактора із причепом, який рухався попереду автомобіля в попутному напрямку, яку він міг об`єктивно виявити, не дотримався безпечного інтервалу та дистанції, своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості зупинки транспортного засобу або об`їзду перешкоди та допустив зіткнення з автомобілем «AUDI 80», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався у зустрічному напрямку, хоча мав технічну можливість уникнути зіткнення шляхом об`їзду перешкоди або зменшення швидкості руху транспортного засобу до швидкості руху трактора з причепом. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «AUDI 80», реєстраційний номер НОМЕР_2 , неповнолітній ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді політравми, важкої черепно-мозгової травми, забою головного мозку важкого ступеня, набряку головного мозку, перелому кісток основи черепа та лицевого скелету, субарахоїдального крововиливу, пневмоцефальгії зліва, коми 1, ретробульбарної гематоми зліва, масивної гематоми повік лівого ока, посттравматичного середнього отиту зліва, посттравматичного лівобічного гемісинуситу, посттравматичної тимпаноперфорації зліва, що відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент їх заподіяння; пасажир автомобіля «OPEL COMBO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження у вигляді крововиливів по передній поверхні лівого колінного суглобу, уламкового перелому кульшової впадини лівого кульшового суглобу із незначним зміщенням по ширині, що відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, які викликали довготривалий розлад здоров`я.

Своїми діями ОСОБА_6 , керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження (дії кваліфіковані за ч.2 ст.286 КК України).

Не погоджуючись із вироком суду, обвинувачений ОСОБА_6 оскаржив його в апеляційному порядку.
У поданій апеляційній скарзі, обвинувачений просить вирок суду скасувати та закрити кримінальне провадження за недоведеністю у його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Також просить залишити без розгляду заявлений у справі цивільний позов ОСОБА_8 .
Вважає, що висновки суду, викладені у вироку, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Зокрема, зазначає, що досудовим слідством він не обвинувачується у тому, що виїхав на смугу руху автомобіля «AUDI 80» і суд також його у цьому не звинуватив, водночас, причиною дорожньо-транспортної пригоди з технічної точки зору в даному випадку є виїзд одного з автомобілів, які стали її учасниками, на смугу зустрічного руху. Частина допитаних судом свідків ствердила, що пригода сталася на його смузі, а інша на смузі ОСОБА_11 , який рухався автомобілем в зустрічному напрямку.
Також вважає, що судовий розгляд проведений неповно, оскільки слідчий експеримент від 10.12.2016 року, на протокол якого місцевий суд посилається у вироку, як на доказ його вини, в умовах, що були наведені свідком ОСОБА_12 (який під час допиту його судом вказував щодо наявності за причепом трактора «стіни» з водяного пилу та бруду, яка затуляла собою трактор) не проводився. Крім того зазначає, що свідок дав покази що причепів було два, а не один, як зазначив суд. Переконує, що наведені обставини в сукупності з іншими істотно впливали на результат слідчого експерименту, - з приводу чого ним заявлялось клопотання щодо проведення повторного слідчого експерименту з метою визначення видимості трактора з двома причепами із місця сидіння водія автомобіля, яким був він, за наведених умов на момент ДТП, яке суд необґрунтовано відхилив.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 на підтримку поданої ними апеляційної скарги щодо скасування вироку суду та закриття кримінального провадження за відсутністю в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, думку прокурора який просив вирок суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, думку потерпілого ОСОБА_8 та його представника - адвоката ОСОБА_9 , про залишення вироку суду без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Згідно з вимогами ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційних скарг.
Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинне бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог, передбачених КПК України. Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, зазначених вимог суд першої інстанції дотримався належним чином.
Висновок суду про доведення винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло тяжке тілесне ушкодження потерпілого, ґрунтується на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України, яким судом дана правильна юридична оцінка.
Не зважаючи на те, що ОСОБА_6 як на досудовому слідстві, так і в ході судового розгляду справи у суді першої інстанції та при апеляційному розгляді свою вину не визнав, однак в своїх показаннях не заперечував, що 17 листопада 2015 року приблизно о 17-18 год. їхав на своєму автомобілі «Опель Комбо» по дорозі Городище-Рівне-Старокостянтинів з с.Катеринівка у м.Сарни та раптово на відстані 5-6 метрів побачив борт причепа без освітлення та світло-відбиваючих елементів, почав гальмувати та повертати кермо ліворуч та праворуч, куди саме згадати не зміг, автомобіль почало заносити й за секунду він відчув удар. Також вказав, що вийшовши з автомобіля побачив пошкодження з лівої сторони від удару та потім побачив автомобіль, який стояв поперек дороги. Заперечив виїзд на смугу зустрічного руху під час повертання керма ліворуч та праворуч.
Невизнання вини обвинуваченим у вчиненому колегія суддів розцінює як спосіб його захисту від пред`явленого обвинувачення.
Показання обвинуваченого щодо непричетності при його керуванні транспортним засобом до порушення правил безпеки дорожнього руху, яке заподіяло тяжке тілесне ушкодження потерпілому, спростовуються показаннями свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та потерпілого ОСОБА_8 , які попереджалися про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань. Їх показання щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди узгоджуються між собою, є послідовними й логічними.
Так, з показань свідка ОСОБА_11 , які він дав у суді першої інстанції вбачається, що 17 листопада 2015 р. приблизно о 18 год., він їхав на своєму автомобілі «Ауді 80» по дорозі Городище-Рівне-Старокостянтинів в напрямку з м.Сарни в м.Березне. В авто також перебували ОСОБА_8 на передньому пасажирському кріслі, а також ОСОБА_13 і ОСОБА_14 на задньому пасажирському сидінні. Рухався повільно, враховуючи складну дорожню обстановку, мокру дорогу та темну пору доби. Поблизу повороту на с.Катеринівка, під час руху по вказаній трасі з потоку автомобілів, які рухались назустріч, один з автомобілів здійснив несподіваний маневр ліворуч та зіткнувся з його авто виїхавши на зустрічну смугу, що спричинило з`їзд з дороги «Ауді 80». Жодних тракторів з причепами він не бачив. На запитання до пасажирів чи все гаразд ОСОБА_8 не відізвався. Після того, як всі вийшли з автомобіля, почали виймати ОСОБА_8 , який був без свідомості та поклали на землю. Зупинилось декілька автомобілів, люди почали запитувати чи потрібна допомога, пропонували воду. ОСОБА_11 викликав швидку та міліцію, які прибули через деякий час.
Свідок ОСОБА_13 пояснив, що 17 листопада 2015 р. приблизно о 18 год., він їхав на задньому пасажирському сидінні за водієм в авто ОСОБА_11 «Ауді 80» по дорозі Городище-Рівне-Старокостянтинів в напрямку з м.Сарни в м.Березне.
В авто також перебували ОСОБА_8 на передньому пасажирському кріслі, ОСОБА_14 на задньому пасажирському сидінні поруч з ним, за кермом перебував ОСОБА_11 Рухались повільно, враховуючи складну дорожню обстановку, мокру дорогу та темну пору доби. Поблизу повороту на с.Катеринівка, під час руху по вказаній дорозі з потоку автомобілів, які рухались назустріч, один з автомобілів здійснив несподіваний маневр, виїхав назустріч нашому руху та зіткнувся з нашим авто, детально обставин не пам`ятає, зазначає що все було швидко і несподівано, згадує різке сильне світло фар авто, що виїхало назустріч. Жодних тракторів з причепами свідок не бачив. Втратив свідомість від удару. Після того, як прийшов до тями побачив багато людей, які запитували чи потрібна допомога, пропонували воду, разом почали надавати допомогу ОСОБА_8 . ОСОБА_11 викликав швидку та міліцію, які прибули через деякий час. В результаті ДТП отримав струс мозку.
Свідок ОСОБА_14 пояснив, що 17 листопада 2015 р. приблизно о 18 год., він їхав на задньому пасажирському сидінні в авто ОСОБА_11 «Ауді 80» по дорозі Городище-Рівне-Старокостянтинів в напрямку з м.Сарни до м.Березне. В авто перебували ОСОБА_8 на передньому пасажирському кріслі, ОСОБА_13 на задньому пасажирському сидінні поруч з ним, за кермом перебував ОСОБА_11 Рухались повільно, враховуючи складну дорожню обстановку, мокру дорогу та темну пору доби. Поблизу повороту на с.Катеринівка, під час руху по вказаній трасі з потоку автомобілів, які рухались назустріч, один з автомобілів здійснив несподіваний маневр, виїхав назустріч нашому руху та зіткнувся з «Ауді 80», що спричинило його перекидання, детально обставин не пам`ятає, згадує несподіване та сильне світло фар авто, що виїхало назустріч. Жодних тракторів з причепами свідок не бачив. Вважає що водій не встиг би за таких обставин уникнути удару, оскільки все було миттєво.
Потерпілий ОСОБА_8 дав пояснення, у суді першої інстанції, зокрема що він нічого не пам`ятає з приводу зіткнення, й перебував в автомобілі «Ауді 80» на передньому пасажирському сидінні, спав під час руху, а отямився уже в лікарні, момент зіткнення та обставин ДТП не пам`ятає.
Крім того, показання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та потерпілого ОСОБА_8 узгоджуються з іншими письмовими доказами вини ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України.
Так, протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 17.11.2015 року з долученою схемою дорожньо-транспортної пригоди та ілюстративними таблицями, зафіксовано подію дорожньо-транспортної пригоди по автодорозі Городище-Рівне-Старокостянтинів, на 82 км + 376 м, поблизу с.Катеринівка Сарненського району за участю автомобіля «OPEL COMBO», реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобіля «AUDI 80», реєстраційний номер НОМЕР_2 . Сліди гальмування та сліди шин відсутні. (а.с.13-15 т.1)
Відповідно до протоколів оглядів транспортних засобів від 17.11.2015 року зафіксовано наявність механічних пошкоджень автомобіля «OPEL COMBO», реєстраційний номер НОМЕР_1 (деформована передня ліва частина автомобіля, відсутній передній бампер та передній реєстраційний номер) та автомобіля «AUDI 80», реєстраційний номер НОМЕР_2 (відсутнє ліве переднє колесо, повністю деформована ліва бокова частину корпусу, пошкоджене бокове скло, відсутній передній реєстраційний номер). (а.с.16-19 т.1)
Відповідно до висновку експерта № 306 від 20 листопада 2015 року - неповнолітній ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі даних СМЕ по медичним документам, знаходився в реанімаційному відділенні КЗ «Сарненська ЦРЛ» з 17 по 19 листопада 2015 року з діагнозом (тілесними ушкодженнями) у вигляді політравми, важкої черепно-мозгової травми, забою головного мозку важкого ступеня, набряку головного мозку, перелому кісток основи черепа та лицевого скелету, субарахоїдального крововиливу, пневмоцефальгії зліва, коми 1, ретробульбарної гематоми зліва, масивної гематоми повік лівого ока, посттравматичного середнього отиту зліва, посттравматичного лівобічного гемісинуситу, посттравматичної тимпаноперфорації зліва. Ушкодження могли виникнути при умовах ДТП, при різкому гальмуванні, раптовій зупинці, зіткнення з іншим транспортним засобом можуть відповідати даті заподіяння 17 листопада 2015 року та відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент їх заподіяння. (а.с.51, 52 т.1)
Згідно із висновком експерта № 304 від 19 листопада 2015 року ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на підставі даних СМЕ по медичним документам мав тілесні ушкодження, у вигляді садна правої тім`яноїскроневої ділянки, забою м`яких тканин, синця та садна лівої верхньої кінцівки, синця тильної поверхні правої кисті, синця-гематоми та садна лівої нижньої кінцівки, синця правого стегна, садни правої гомілки, які в своїй сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень, могли виникнути при умовах ДТП, при різкому гальмуванні, раптовій зупинці, та можуть відповідати даті заподіяння 17 листопада 2015 року.
З висновку експерта № 1923 від 08.12.2015 року вбачається, що в крові ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на підставі даних судово-токсилогічної експертизи, етилового спирту знайдено не було. (а.с.68 т.1)
Також, із висновку експерта № 3.1-29/15 від 27.04.2016р. судової інженерно-транспортної експертизи (дослідження технічного стану) вбачається, що гальмівна та система рульового керування автомобіля «AUDI 80», реєстраційний номер НОМЕР_2 знаходилась в стані повної відмови. При цьому, несправність робочої гальмівної системи вираженої у відокремленні конструктивного місця кріплення переднього лівого колеса з елементами гальмівного механізму, пошкодження гальмівного трубопроводу, переднього лівого колеса автомобіля та його розгерметизації виникла під час ДТП. (а.с.121-126 т.1)
З висновку експерта №3.1-28/15 від 26.04.2016р. судової інженерно-транспортної експертизи (дослідження технічного стану) вбачається, що система зовнішнього освітлення, робоча гальмівна система та система рульового керування автомобіля «OPEL COMBO», реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходились в стані повної відмови. Повна відмова системи рульового керування виникла під час ДТП. (а.с.133-137 т.1)
Висновком експерта №3.1-30/15 від 06.05.2016р. судової інженерно-транспортної експертизи (транспортно - трасологічні дослідження) зафіксовано первинне контактування транспортних засобів, яке відбулося між передньою лівою частиною автомобіля «AUDI 80», реєстраційний номер НОМЕР_2 та передньою лівою частиною автомобіля «OPEL COMBO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , повздовжні вісі вказаних транспортних засобів були розташовані під кутом приблизно 174+-5 градусів. (а.с.143-149 т.1)
Крім того, як встановлено висновком експерта №3.1-1033/16 від 31.01.2017р. судової інженерно-транспортної експертизи (дослідження обставин та механізму ДТП) 1. при видимості дороги в напрямку руху 29,0 м швидкість руху автомобіля «OPEL COMBO», реєстраційний номер НОМЕР_1 в даній дорожній обстановці не повинна перевищувати 46,7...55,1 км/год. (в залежності від коефіцієнту зчеплення шин з поверхнею дороги). При видимості дороги в напрямку руху 40,1 м швидкість руху автомобіля «AUDI 80», реєстраційний номер НОМЕР_2 в даній дорожній обстановці не повинна перевищувати 56,1...66,6 км/год (в залежності від коефіцієнту зчеплення шин з поверхнею дороги). В даній дорожній обстановці водій автомобіля «OPEL COMBO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_6 з технічної точки зору повинен був діяти у відповідності до вимог п.п. 2.3 (б), 10.1, 12.2. 12.3,12.6 (г), 19.1 (а) Правил дорожнього руху України (відповідно до дослідницької частини висновку). В даній дорожній обстановці з моменту об`єктивної можливості виявлення перешкоди для руху водій автомобіля «OPEL COMBO», ОСОБА_6 мав технічну можливість уникнути зіткнення з перешкодою - попутним невстановленим трактором з причепом шляхом зниження швидкості керованого ним транспортного засобу до швидкості руху перешкоди та своєчасного прийняття мір до реагування.
2. Якщо водій автомобіля «OPEL COMBO», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_6 вказує, що зіткнення відбулося на правій смузі руху автодороги сполученням Городище-Рівне-Старокостянтинів, зі сторони м. Рівне в напрямку м.Сарни, на відстані 0,18 м до осьової дорожньої розмітки 1.5 та на відстані 153,0 м до дорожнього знаку 5.60 «82 км», то його покази стосовно розташування місця зіткнення транспортних засобів є технічно необґрунтованими. В даній дорожній обстановці дії водія автомобіля «OPEL COMBO», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_6 не відповідали вимогам п.п.10.1, 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху України, при цьому невідповідності його дій вимогам п. 10.1 ПДР з технічної точки зору знаходяться у причинному зв`язку із вчиненням даної дорожньо-транспортної події. В такій дорожній обстановці водій автомобіля «AUDI 80», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_11 з технічної точки зору повинен був діяти у відповідності до вимог п.п.12.2, 12.3, 12.6 (г), 19.1 (а), 31.4.1 (а) Правил дорожнього руху України. В даній дорожній обстановці, з моменту виникнення небезпеки для руху водій автомобіля «AUDI 80», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_11 не мав технічної можливості уникнути зіткнення з зустрічним автомобілем «OPEL COMBO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_6 . Відповідно в діях водія ОСОБА_11 не вбачається невідповідностей вимогам ПДР України, які б з технічної точки зору знаходилися у причинному зв`язку із вчиненням ДТП. (а.с.251-260 т.1)
Протоколами проведення слідчих експериментів від 10 грудня 2016 року за участю ОСОБА_6 (а.с.232-241 т.1) та за участю ОСОБА_11 (а.с.223-231 т.1), із ілюстративними таблицями до них, зафіксовано пояснення ОСОБА_11 та ОСОБА_6 з приводу обставин ДТП та вказівки щодо місця зіткнення транспортних засобів під їх керуванням.
Виявлені порушення правил безпеки дорожнього руху при керування транспортним засобом ОСОБА_6 , які спричинили тяжке тілесне ушкодження потерпілому ОСОБА_8 ретельно досліджені місцевим судом.
Щодо показань свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , ОСОБА_12 (які є родичами обвинуваченого) про обставини вчиненого кримінального правопорушення, то колегія суддів погоджується з думкою суду першої інстанції що такі показання суперечать об`єктивно встановленим обставинам справи та надані з метою уникнення ОСОБА_6 кримінального покарання.
Зокрема, покази свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , ОСОБА_12 непослідовні та не узгоджуються між собою в частині моменту зіткнення транспортних засобів, засліплення водія та маневрування ним транспортним засобом. Так, ОСОБА_6 не зміг пригадати куди саме повертав кермо для уникнення зіткнення з причепом ліворуч чи праворуч, лише ОСОБА_6 стверджує що його авто почало заносити, водночас свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_10 на таку обставину не вказують, зазначають лише здійснення гальмування ОСОБА_6 . З показань свідка ОСОБА_15 вбачається, що вона слідкуючи за дорогою не помітила засліплюючого світла фар автомобіля на який вказують ОСОБА_6 та ОСОБА_10 . Також, окрім свідка ОСОБА_12 ніхто не вказав на начебто стіну з пилу та бруду з-під коліс трактора з причепами, через яку його було погано видно на дорозі. Навпаки ОСОБА_6 , ОСОБА_10 і ОСОБА_15 в показаннях акцентують увагу на те, що причеп був не освітлений належним чином та не мав світло-відбиваючих елементів. Виключно свідок ОСОБА_10 стверджує, що авто «Ауді 80» різко виїхало на зустрічну смугу між причепом трактора та їх автомобілем і зіткнулося під кутом 45 градусів, при цьому вказує, що відстань, коли вона побачила причеп, складала 3 метри та наголошує на тому, що поява причепа і зіткнення відбулось одночасно, що не узгоджується з показаннями ОСОБА_6 про те, що він, як водій, не помітив внаслідок чого відбувся удар, перебуваючи переконаним, що зіткнувся з причепом. Крім того, свідок ОСОБА_12 стверджує що видимість трактора та причепа була на відстані 7-8 метрів, в той час як обвинувачений ОСОБА_6 , свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_15 плутаються в показаннях щодо візуального визначення дистанції до причепа трактора. Більш того, єдиний свідок ОСОБА_10 стверджує, що зустрічне авто різко виїхало назустріч їх руху - між причепом та автомобілем на якому вони пересувались, врізавшись в останній під кутом 45 градусів.
Таким чином, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, прийшов до обґрунтованого висновку про вчинення обвинуваченим злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло тяжке тілесне ушкодження потерпілому.
Щодо тверджень обвинуваченого стосовно того, що досудовим слідством він не обвинувачується у тому, що виїхав на смугу руху автомобіля «AUDI 80» і суд також його у цьому не звинуватив, водночас, причиною дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору, в даному випадку є виїзд одного з автомобілів, які стали її учасниками, на смугу зустрічного руху, а також твердження обвинуваченого що слідчий експеримент від 10.12.2016 року, на протокол якого місцевий суд посилається у вироку як на доказ його вини, в умовах, що були наведені свідком ОСОБА_12 (який під час допиту його судом вказував щодо наявності за причепом трактора «стіни» з водяного пилу та бруду, яка затуляла собою трактор) не проводився, й що є показання одного зі свідків що причепів було два, а не один, як зазначив суд, - то такі покликання є несуттєвими, оскільки причиною даної дорожньо-транспортної пригоди є порушення ОСОБА_6 вимог п.п.10.1, 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху України, що підтверджується і висновком експерта №3.1-1033/16 від 31.01.2017р. судової інженерно-транспортної експертизи (дослідження обставин та механізму ДТП), у п.5 дослідження якого, він приходить до переконання, що якщо водій автомобіля «OPEL COMBO», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_6 вказує, що зіткнення відбулося на правій смузі руху автодороги сполученням Городище-Рівне-Старокостянтинів, зі сторони м.Рівне в напрямку м.Сарни, на відстані 0,18 м. до осьової дорожньої розмітки 1.5 та на відстані 153,0 м. до дорожнього знаку 5.60 «82 км», то його покази стосовно розташування місця зіткнення транспортних засобів є технічно необґрунтованими.
Висновок експерта є одним із засобів доказування, що сприяє повному, всебічному та неупередженому дослідженню обставин кримінального правопорушення, постановленню та ухваленню законних і обґрунтованих судових рішень. Тому, якщо при проведенні експертизи будуть виявлені нові відомості, які мають значення для кримінального провадження і з приводу яких йому не ставилися питання, експерт має право зазначити про них у своєму висновку. (ч.3 ст.102 КПК України)
Сумнівів у правдивості експертного висновку №3.1-1033/16 від 31.01.2017р. судової інженерно-транспортної експертизи (дослідження обставин та механізму ДТП), експерт здійснюючий яку попереджався про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків за ст.ст.384, 385 КК України у колегії суддів не виникає.
Відповідно до ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах установлених у санкції статті та особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.
Призначене покарання за своїм видом та розміром повинно бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особи винних. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.
При призначенні покарання обвинуваченому суд, дотримуючись вимог ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та роз`яснень, що містяться в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року (з наступними змінами) "Про практику призначення судами кримінального покарання", врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, віднесеного законом до категорії тяжких злочинів, особу ОСОБА_6 , який добровільно не відшкодував завдані злочином збитки, не намагався примиритись із потерпілим, є особою похилого віку, характеризується за місцем проживання посередньо, а також врахував відсутність обставин що пом`якшують покарання обвинуваченому та наявність обставини, яка його обтяжує вчинення злочину повторно, і обрав покарання у межах закону застосувавши покарання у виді позбавлення волі, встановлене санкцією інкримінованої обвинуваченому статті КК України, ближче до мінімальної межі такого покарання. Також, розглядаючи доцільність призначення обвинуваченому додаткового покарання, передбаченого санкцією інкримінованої йому ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суд належно врахував особу обвинуваченого, ступінь тяжкості та наслідки скоєного ним кримінального правопорушення, й прийшов до обґрунтованого висновку про наявність підстав та необхідності застосування зазначеного додаткового покарання.
Призначене покарання на думку колегії суддів є справедливим і відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого.
Таким чином, визнаючи ОСОБА_6 винним у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України суд першої інстанції дотримався вимог кримінального та кримінального процесуального законів, які визначають кваліфікацію дій винної особи та регулюють питання щодо наведення доказів на підтвердження встановлених ним обставин.
Порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.
Тому, враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги обвинуваченого не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду, а зазначене у ній не є підставами в порядку ст.409 КПК України, для зміни чи скасування вироку, а тому не підлягає задоволенню. Вирок суду необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 10 квітня 2018 року щодо ОСОБА_6 - залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С У Д Д І :

___________ __________ _______________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3