Номер провадження: 11-сс/785/482/18
Номер справи місцевого суду: 500/885/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючий суддя: ОСОБА_2

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар

судового засідання ОСОБА_5

представника ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції апеляційну скаргу в.о. Озерненського сільського голови ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області, від 21.02.2018 року, про арешт майна у кримінальному провадженні №0003526, внесеному до ЄРДР 16.12.2017 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України,

встановив:

Ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області, від 21.02.2018 року, було задоволено клопотання слідчого СВ Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні №0003526, внесеному до ЄРДР 16.12.2017 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України та було накладено арешт на документи, вилучені 16.02.2018 року в ході проведення обшуку в Озерненській сільській раді.

На вказану ухвалу в.о. Озерненського сільського голови ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій він вказує на те, що оскаржена ухвала є незаконною і необґрунтованою, стверджує, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим просить скасувати ухвалу слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області, від 21.02.2018 року і постановити нову ухвалу, якою відмовити слідчому у задоволенні клопотання.

Заслухавши ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів провадження вбачається, що в провадженні СВ Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області знаходиться кримінальне провадження №0003526, внесене до ЄРДР 16.12.2017 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України.

Із клопотання слідчого вбачається, що в липні 2017 року службові особи Озерненської сільської ради, без проведення сесії Озерненської сільської ради склали офіційні документи, які містять неправдиві відомості, а саме: протокол рішення 25 сесії сьомого скликання, про погодження кошторису проведення дорожніх ремонтних робіт по вул. Дружби від буд. №63 до вул. Миру, та капітального ремонту дороги по вул. Першого травня від вул. Ізмаїльської до вул. Івана Баліки в с. Озерне Ізмаїльського району. Після чого 16.08.2017 року підряднику ПП «Арутюн Плюс» було перераховано Озерненською сільською радою грошові кошти у сумі 440634 гривні.

При проведенні сесії та прийняття рішення щодо ремонту дороги 14.07.2017 року були присутні лише 9 депутатів з 22, та за відсутність кворуму, в.о. сільського голови ОСОБА_6 , склав завідомо неправдиве рішення щодо затвердження проектно-кошторисної документації, та підписав договір підряду на проведення капітального ремонту доріг по вул. Першого травня та вул. Дружби в с. Озерне, Ізмаїльського району з підрядною організацією ПП «Арутюн Плюс».

З клопотання вбачається, що 17.10.2017 року було скликано чергову сесію Озерненської сільської ради, яка повинна була відбутись 18.10.2017 року. На зазначеній сесії були присутні 9 депутатів з 22, на якій без погодження в депутатських комісіях, обговорення та прийняття рішень на сесії, яка не відбулась за відсутності кворуму, в.о. сільського голови ОСОБА_6 , склав завідомо неправдиві протокол та рішення щодо затвердження проектно-кошторисної документації, та підписав договір підряду на проведення капітального ремонту доріг по вул. Першого травня та вул. Дружби в с. Озерне, Ізмаїльського району з підрядною організацією ТОВ «БКАвтобудремсервіс», та підряднику перераховано Озерненською сільською радою грошові кошти у розмірі 2100000 гривень..

Відповідно до положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до п.10 ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
У випадку, передбаченому п.1) ч.2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Апеляційним судом встановлено, що клопотання слідчого та обставини на які посилається слідчий, як на обґрунтування необхідності накладення арешту на майно відповідає вимогам ст.171 КПК України та узгоджується з положеннями ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні такого клопотання.

Встановивши зазначені обставини, перевіривши обґрунтованість тверджень органу досудового розслідування щодо необхідності накладення арешту на майно, яке визнано речовим доказом в даному кримінальному провадженні та врахувавши положення ст.ст. 167, 170 КПК України, слідчий суддя дійшов вірного висновку про наявність достатніх правових підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно.
Апеляційний суд погоджується з такими висновками слідчого судді і не вбачає підстав сумніватися в розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження на його початковій стадії. Можливість настання надмірно тяжких наслідків арешту майна для інших осіб, апеляційним судом не встановлено та апелянтом не доведено.
На думку апеляційного суду, для ефективного розслідування даного кримінального провадження, орган досудового розслідування на даній стадії досудового слідства, з урахуванням конкретних обставин справи та ризику подальшої втрати речових доказів, має потребу у вжитті заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема накладення арешту на це майно, до встановлення всіх фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, що цілком відповідає положенням ст. 2 КПК України.
За таких умов, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді та вважає, що матеріали кримінального провадження свідчать, що на даній стадії досудового розслідування застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим і необхідним у даному кримінальному провадженні, оскільки сприятиме досягненню мети щодо швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування, а також запобігатиме настанню будь-яких негативних наслідків, в тому числі і знищенню чи пошкодженню даного майна.
Настання будь-яких реальних негативних наслідків в результаті накладення арешту на майно, які б переважали інтереси держави у цьому кримінальному провадженні, з матеріалів кримінального провадження не вбачається та стороною захисту не доведено.
Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку про те, що вилучені документи можуть бути предметом злочину та речовими доказами, а тому існує ризик їх втрати чи пошкодження, що може перешкодити кримінальному провадженню.

Відповідно до положень п.1) ч.3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має правозалишити ухвалу без змін.

Керуючись статтями 170, 171, 173, 404, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу в.о. Озерненського сільського голови ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області, від 21.02.2018 року, про накладення арешту на вилучені 16.02.2018 року під час проведення обшуку в Озерненській сільській раді Ізмаїльського району Одеської області документи у кримінальному провадженні №0003526, внесеному до ЄРДР 16.12.2017 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду

Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
(підпис) (підпис) (підпис)

Згідно з оригіналом.
Суддя апеляційного суду
Одеської області ОСОБА_2