АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/3546/2018 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 183 КПК України Доповідач: ОСОБА_2
30 липня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
представників власника майна, адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8
розглянула у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_9 , адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 22 червня 2018 року, -
Цією ухвалою задоволено клопотання детектива четвертого відділу детективів Другого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_10 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_11 та накладено арешт натимчасово вилучене майно, яке вилучене 14.06.2018 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання першого заступника генерального директора - фінансового директора ТОВ «Мастер-Авіа» ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: мобільний телефон марки «Apple» (Iphone), моделі А1428, ІМЕІ: НОМЕР_1 , чорного кольору; планшет марки «Apple» (Ipad), моделі А1460, серійний номер: НОМЕР_2 , біло-сірого кольору.
Приймаючи рішення, слідчий суддя врахував наявність правових підстав для накладення арешту, та прийшов до висновку про необхідність задоволення клопотання детектива та накладення арешту на зазначене у клопотанні майно, з метою забезпечення збереження речових доказів.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник власника майна ОСОБА_9 , адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, посилаючись на її незаконність, у задоволенні клопотання детектива про арешт майна відмовити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає про відсутність доказів факту вчинення кримінального правопорушення та його обставин. Додає, що слідчим суддею безпідставно прийняте рішення про розгляд даного клопотання про арешт майна у закритому режимі, а детективами порушено вимоги КПК України щодо гарантій таємниці спілкування і невтручання у приватне життя.
Також апелянт вказує на те, що слідчим суддею надано дозвіл на відшукання та вилучення електронних інформаційних систем або їх частин щодо наявної у них інформації, у тому числі листування виключно лише між КП «Міжнародний аеропорт «Київ», ТОВ «Мастер-Авіа» та іншими пов`язаними юридичними особами, а не електронних інформаційних систем, у яких міститься охоронювана законом інформація про приватне життя ОСОБА_9 . Додає, що вилучене майно має статус тимчасово вилученого майна, на вилучення якого детективи НАБУ не мали права.
У підсумку адвокат звертає увагу суду на невизнання детективами у передбаченому КПК України порядку вилученого майна речовими доказами у даному кримінальному провадженні.
Заслухавши доповідь судді, пояснення представників власника майна, які підтримали подану апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія судів вважає, що апеляційна скарга представника власника майна ОСОБА_9 , адвоката ОСОБА_8 підлягає задоволенню.
Детектив четвертого відділу детективів Другого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_10 , за погодженням із прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_11 звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно,яке вилучене 14.06.2018 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання першого заступника генерального директора - фінансового директора ТОВ «Мастер-Авіа» ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 22 червня 2018 року задоволено, проте зтаким рішенням слідчого судді погодитися неможливо, з огляду на такі обставини.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Однак, зазначених вимог закону слідчий суддя та детектив не дотрималися.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Як вбачається з матеріалів провадження, детектив четвертого відділу детективів Другого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_10 , звертаючись до суду із клопотанням про арешт майна зазначив, що метою накладення арешту на майно є забезпечення збереження речових доказів (а.с. 1-9).
Згідно положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до вимог ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Виходячи з положень наведених норм права, майно, яке, на переконання органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак наведених в ст. 98 КПК України може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 110 КПК України, рішення слідчого, прокурора приймаються у формі постанови.
Аналізуючи наведені вимоги закону, колегія суддів переконана, що висновок органу досудового розслідування щодо відповідності майна тим чи іншим ознакам ст. 98 КПК України може бути зроблений лише в тексті постанови, яка має відповідати вимогам ч. 5 ст. 110 КПК України, зокрема містити мотиви прийнятого рішення.
Відсутність постанови про визнання майна речовим доказом, як окремого процесуального документа, який фіксує висновок слідчого про набуття майном статусу речового доказу та мотиви з яких він дійшов такої думки, позбавляє слідчого суддю можливості провести аналіз та зробити висновок про відповідність цього майна положенням ст. 98 КПК України та наявність чи відсутність підстав для арешту майна саме з метою його збереження як речового доказу, оскільки слідчий суддя не наділений правом самостійного визначення підстав, передбачених ст. 98 КПК України та має здійснювати контроль правильності прийнятого слідчим рішення.
Наведені слідчим у клопотанні про арешт майна підстави, у зв`язку з якими майно відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, не може бути визнано достатнім для висновку, що це майно є речовим доказом, оскільки, згідно положень ст. 171 КПК України, наведені слідчим у клопотанні обставини мають бути доведені доказами, доданими до клопотання, тоді як само клопотання не є доказом будь-яких обставин.
Таким чином, слідчий, прокурор, який вважає за потрібне звернутись до слідчого судді з клопотанням про арешт майна з метою забезпечити збереження його як речового доказу, першочергово мав би визнати майно, на яке він просить накласти арешт, речовим доказом у кримінальному провадженні шляхом винесення про це постанови, в якій зазначити підстави для визнання майна речовим доказом, з огляду на положення ст. 98 КПК України, проте таких дій вчинено не було, з огляду на відсутність у доданих до клопотання матеріалах постанови про визнання майна речовим доказом.
Розглядаючи клопотання органу досудового розслідування, слідчий суддя на відсутність постанови про визнання майна речовим доказом уваги не звернув.
Враховуючи вищевикладене і мотивування клопотання слідчого, колегія суддів вважає, що в розумінні вимог ст. 132 КПК України детектив не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які він послався у клопотанні про арешт майна, а слідчий суддя, у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.
В свою чергу, колегія суддів наявності таких доказів не вбачає.
Інші доводи апеляційної скарги, з урахуванням наведених порушень КПК України, є передчасними, а тому не заслуговують на увагу у даному судовому засіданні.
На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про однобічність і необ`єктивність судового розгляду, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, а апеляційна скарга задоволенню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання детектива про арешт майна як такого, що внесено до суду з порушенням вимог КПК України та за недоведеності необхідності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власників, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.
Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_9 , адвоката ОСОБА_8 , - задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 22 червня 2018 року, якою задоволено клопотання детектива четвертого відділу детективів Другого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_12 та накладено арешт на тимчасово вилучене майно, якевилучене 14.06.2018 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання першого заступника генерального директора - фінансового директора ТОВ «Мастер-Авіа» ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: мобільний телефон марки «Apple» (Iphone), моделі А1428, ІМЕІ: НОМЕР_1 , чорного кольору; планшет марки «Apple» (Ipad), моделі А1460, серійний номер: НОМЕР_2 , біло-сірого кольору, - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання детектива четвертого відділу детективів Другого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_10 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_11 про арешт майна.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4