А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

25.09.2018 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області у складі суддів :

ОСОБА_1 /головуючої /,

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження 11кп-777/238/18, за апеляційними скаргами прокурора Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 на вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 грудня 2017 року, яким ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 та ч. 2 ст. 187 КК України, відомості про які внесено до ЄРДР за №0003098 від 02.09.2016.

Цим вироком

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Свалява Закарпатської області, українця, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, зі слів працює в ЛТК «Гебеш» - пилорама, одруженого, на утриманні одна малолітня дитина, дружина та непрацездатні батьки ( мама інвалід 3 групи, тато пенсіонер), проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого

- 05.03.2015 Солом`янським районним судом м. Києва за ч.1 ст. 187, ч.2 ст. 186 ст. 70 КК України на 5-ть років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком три роки; вироком Апеляційного суду м. Києва від 17.06.2015 за ч.2 ст. 186, ч.1 ст. 187, ст. 70 КК України на 5-ть років позбавлення волі, зміненого ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 08.12.2015 та призначено за ч.2 ст. 69, ч.2 ст. 186, ч.1 ст. 187, ст. 70 КК України остаточне покарання у виді трьох років позбавлення волі,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України та призначено йому покрання:

- за ч.2 ст. 186 КК України на п`ять років позбавлення волі;

- за ч.2 ст. 187 КК України на сім років позбавлення волі з конфіскацією майна , що є його власністю.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк сім років з конфіскацією майна , що є власністю засудженого.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишено без змін.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_6 постановлено обчислювати з дня його затримання 22 жовтня 2016 року та відповідно до ч.5 ст.72 КК України зараховано в строк відбування покарання розрахунку один день попереднього ув"язнення за два дні позбавлення волі період з 22.10.2016 по 20.06.2017 включно.

Цивільний позов задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_9 1923,00 (одна тисяча дев"ятсот двадцять три грн. 00 коп.) грн. матеріальної шкоди та 5000,00 (п`ять тисяч 00 грн.) грн. моральної шкоди.

Речові докази по справі светр сірого кольору та чотири кепки - повернути ОСОБА_6 .

Вирішено питання щодо речових доказів: мобільний телефон марки «Keneksі Е2» помаранчевого кольору та чехол білого кольору, які передані на відповідальне зберігання ОСОБА_10 постановлено повернути ОСОБА_10 .

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 2112,04 грн. судових витрат.

Вирком суду ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він 01.09.2016 близько 15 год. 30 хв. йдучи по тротуарній доріжці та перебуваючи навпроти будинку № 59 по вул. Собранецькій в м. Ужгороді, діючи умисно, повторно, з корисливим мотивом, з метою заволодіння чужим майном, відкрито, із застосуванням фізичного насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілої ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наніс один удар кулаком в ділянку обличчя зліва ( у щелепу) потерпілій ОСОБА_10 , після чого продовжуючи протиправний характер своїх дій, шляхом ривка, почав виривати жіночу сумку, яку потерпіла тримала на лівому плечі, у зв`язку з чим повалив останню на землю, в результаті чого вона зламала п`ятий палець лівої кисті руки, і під час перебування потерпілої на землі, ОСОБА_6 , вирвав з її рук жіночу сумку коричневого кольору вартістю 446 грн., всередині якої знаходились паспорт громадянки України, виданий на ім`я потерпілої, реєстраційний номер облікової картки платника податків, а також три мобільні телефони, а саме: марки «Lenovo А 859» білого кольору вартістю 2142 грн., чохол вартістю 153 грн., телефон марки «Nokia 215 DUO» білого кольору, вартістю 819 грн., телефон марки «Keneks» помаранчевого кольору, вартістю 296 грн., гроші в сумі 50 грн., внаслідок чого спричинив своїми умисними діями потерпілій матеріального збитку на загальну суму 3906 грн. Згідно висновку експерта № 1132 від 17.11.2016 року у ОСОБА_10 виявлено тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Крім того, 06.09.2016 близько 14 год. 35 хв. ОСОБА_6 , йдучи по вул. Собранецькій в м. Ужгороді, зокрема, перебуваючи навпроти будинку № 59, діючи умисно, повторно, з корисливим мотивом, з метою заволодіння чужим майном, відкрито, шляхом ривка, вирвав із рук потерпілої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жіночу сумку бежевого кольору вартістю 312 грн., всередині якої знаходились: гаманець червоного кольору вартістю 936 грн., кошти, які в ньому знаходились в сумі 240 грн., мобільний телефон марки «Nokia 6300», вартістю 435 грн., а також платіжна картка «ПриватБанк», видана на ім`я потерпілої в результаті чого завдав потерпілій матеріального збитку на загальну суму 1923 грн. У подальшому ОСОБА_6 зник з викраденим майном у невідомому напрямку.

Також, 09.09.2016 близько 11 год. 30 хв. ОСОБА_6 по вул. Собранецькій в м. Ужгороді, підбігши ззаду до потерпілої ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , наніс один удар рукою, затиснутою в кулак в ділянку голови потерпілої та діючи юмисно, повторно, з корисливим мотивом, з метою заволодіння чужим майном, відкрито вирвав з рук потерпілої жіночу сумку чорного кольору вартістю 338 грн., в якій знаходився гаманець вартістю 323 грн., всередині якого знаходились гроші в сумі 400 грн. та платіжна картка банку «Дніпро». У подальшому з викраденим майном зник з місця події. Згідно висновку експерта № 1133 від 18.11.2016 року у ОСОБА_11 виявлено легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров"я чи незначної втрати працездатності.

Крім того, 15.09.2016 близько 12 год. 00 хв. ОСОБА_6 , йдучи по вул. Собранецькій в м. Ужгороді, діючи умисно, повторно, з корисливим мотивом, з метою заволодіння чужим майном, із застосуванням фізичного насильства до ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зокрема, нанесенні одного удару рукою в ділянку голови, відкрито викрав із її рук жіночу сумочку чорного кольру, вартістю 303 грн., в якій знаходились: паспорт громадянина України, виданий на ім`я потерпілої, гірське посвідчення на ім`я потерпілої, медичний халат білого кольору вартістю 217 грн., гаманець вартістю 246 грн., всередині якого знаходились кошти в сумі 100 грн., у зв`язку з чим спричинив потерпілій матеріального збитку на загальну суму 866 грн. У подальшому з викраденим майном зник з місця події.Згідно висновку експерта № 1131 від 18.11.2016 року у ОСОБА_12 виявлено легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров"я чи незначної втрати працездатності.

В апеляційній скарзі прокурор вважає вирок суд необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню у частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 . Прокурор переконаний, що суд призначив ОСОБА_6 надто м`яке покарання, яке не відповідає особі обвинуваченого та тяжкості вчинених ним злочинів. Вказує, що ОСОБА_6 вчинив ряд тяжких злочинів, вину у яких визнав частково, заперечував факт застосування насильства до потерпілих, раніше неодноразово судимий за аналогічні злочини, за місцем проживання характеризується негативно, після звільнення з місць позбавлення волі не влаштувався на роботу, що вказує його про не бажання виправитись. Прокурор просить постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 186 КК України 5 років позбавлення волі та за ч. 2 ст. 187 КК України 8 років позбавлення волі та на підставі ст. 70 КК України остаточно призначити за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань 9 років позбавлення волі

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 вважає вирок суду не обґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню у частині засудження його за ч. 2 ст. 187 КК України, через невірну кваліфікую його дій, зокрема стосовно епізоду крадіжки у потерпілої ОСОБА_10 . Обвинувачений зазначає, що повністю визнає свою вину у викраденні майна потерпілої, однак він не застосовував до неї фізичного насильства , небезпечного для її життя. Вказує, що сама потерпіла з цього приводу давала суперечливі покази, спочатку вона стверджувала, що в неї зламався палець внаслідок падіння на землю, у судовому засіданні ж повідомила, що під час того, як він виривав у неї сумку. Будь-яких інших доказів, які доводили б чи спростовували ці обставини у матеріалах справи немає, а відтак його обвинувачення ґрунтується виключно на припущеннях. При цьому зауважує, що під час розгляду справи суд був упереджений та задовольняв всі клопотання сторони обвинувачення, відмовляючи при цьому у задоволенні заявлених захистом клопотань, що позбавило його можливості довести свої покази в судовому засіданні. Також обвинувачений вважає, що суд припустився помилки при зарахуванні йому строку попереднього ув`язнення у строк відбуття покарання. Окрім цього не достатньо враховано пом`якшуючі покарання обставини: щире каяття, визнання вини, що він повернув потерпілій викрадений телефон, що вказує на відшкодування завданої шкоди, а відтак у суду є всі підстав для застування до нього вимог ст. 69 КК України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 також ставить під сумнів правильність кваліфікацій дій ОСОБА_6 щодо епізоду крадіжки у потерпілої ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 187 КК України. Обґрунтовує тим, що стороною обвинувачення не доведено факту застосування ОСОБА_6 до потерпілої насильства, небезпечного для її життя. Вказує, що всі дії обвинуваченого під час заволодіння майном потерпілої підпадають під кваліфікацію ч. 2 ст. 186 КК України та вважає, що обвинувачення в цій частині за ч.2 ст. 187 КК України ґрунтується виключно на припущеннях та суперечливих показах потерпілої. В судовому засіданні потерпіла дала показання, які не узгоджуються з обставинами висунутого обвинувачення, однак суд не дав цьому оцінки. Захисник переконаний, що наявність у ОСОБА_6 декількох пом`якшуючих покарання обставин дають підстави для застосування йому ст. 69 КК України, а саме: щире каяття, визнання вини та наявність на утриманні малолітньої дитини 2014 р.н., дружини та непрацездатних батьків, зокрема мами з інвалідністю ІІІ групи та тата пенсіонера. Захисник також переконаний, що суд неправильно зарахував ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення у строк відбуття покарання, обмежившись до 20.06.2017, замість до набрання вироком законної сили. З наведених підстав просить змінити вирок суду у частині кваліфікації дій ОСОБА_6 з ч. 2 ст. 187 на ч. 2 ст. 186 КК України, призначити йому більше м`яке покарання із застосуванням ст. 69 КК України та зарахувати строк попереднього ув`язнення з 22.10.2016 по день набрання виром законної сили.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення апелянтів :обвинуваченого ОСОБА_6 та захинсика ОСОБА_7 про підтримання апеляційних скарг, пояснення прокурора проти доводів апеляційної скарги, заслухавши показання потерпілої ОСОБА_10 та судмедексперта ОСОБА_13 , дослідивши докази в межах доводів апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Апеляційний суд відповідно до положень ст. 404 КПК України переглядає вирок в межах доводів апеляційних скарг щодо правильності кваліфікації діяння за епізодом викрадення майно відносно потерпілої ОСОБА_10 та щодо призначеної міри покарання. Іншими учасниками кримінального провадження вирок не оспорюється.

Доводи апелянтів про те, що суд першої інстанції встановивши фактичні обставини події відносно потерпілої ОСОБА_10 дав їм невірну оцінку, що потягнуло визнання ОСОБА_6 винним за ч.2 ст. 187 КК України заслуговують на увагу.

Як зазначено у вироку, обвинувачений визнав вину у вчиненні грабежу відносно ОСОБА_10 , а в апеляційній інстанції ствердив, що маючи намір викрасти сумочку, яка у неї висіла на лівому плечі, вдарив потерпілу в обличчя рукою, а далі намагався забрати сумочку. Потерпіла міцно її схопила, він не міг вирвати, коли відпустив, вона впала, і вже тоді він зміг вирвати сумку, що й зробив та втік. Ніякого наміру заподіювати їй будь-які тілесні ушкодження не мав та не міг передбачити, що вона впаде і зламає мізинець. Про це неодноразово стверджував у суді, однак суд безпідставно не взяв його показання до уваги.

Потерпіла ОСОБА_10 висловила позицію проти пом`якшення покарання обвинуваченому та показала, що коли ішла по тротуару, обвинувачений підбіг, вдарив рукою в обличчя, намагався викрасти сумку, вона її міцно схопила, не відпускала, вони шарпалися, її палець замотався об ручку сумки і вона відчувала біль, коли внаслідок шарпання вона впала, обвинувачений тягнув її з сумкою, доки не вирав її та втік. У неї болів палець, були пошкоджені джинси та на нозі були подряпини - садна. Повідомивши про це поліцію, її направили на медичне освідування.

Згідно висновку судово-медичного експерта від 17.11.2016 за № 1132 механізм отримання потерпілою середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто внутрісуглобового перелому дистального метаепіфізу середньої фаланги 5 пальця лівої кисті міг виникнути внаслідок ударання об тверде підлегле покриття під час падіння потерпілої ( а.с. 219 т. 1). Зазначений висновок судмедексперт ОСОБА_14 підтримала в апеляційному суді та заперечила можливість отримання перелому внаслідок виривання сумки.

З урахуванням пеервірених в апеляційному суді доказів щодо епізоду викрадення майна у потерпілої ОСОБА_15 , апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції дав невірну оцінку доказам, в тому числі показанням потерпілої, виклавши їх у вироку неправильно та за фактичними обставиними дійшов необгрунтованого висновку про наявність складу злочину, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України.

Апеляційний суд вважає доведеним, що ОСОБА_6 вчинив відносно потерпілої ОСОБА_10 грабіж (відкрите викрадення чужого майна ) поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, вчинений повторно, тому приходить до висновку про перекваліфікацію дій обвинуваченого за цим епізодом з ч.2 ст. 187 КК України на ч.2 ст. 186 КК України. Покарання за даний злочин ОСОБА_6 повинен понести у максимальному розмірі, передбаченому санкцією ч.2 ст. 186 КК України, при цьому апеляційний суд враховує думку потерпілої, характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме, у виді позбавлення волі строком на шість років. Оскільки однакові за кваліфікацією діяння окремому призначенню покарань не підлягають, то слід вважати покарання призначене ОСОБА_6 за всіма епізодами вчинених кримінальних правопорушень, кваліфікованіих за ч.2 ст. 186 КК України у виді шести років позбавлення волі.

З наведених підстав вирок відповідно до п. 2 ч.1 ст. 408, п. 4 ч.1 ст. 409 КПК України підлягає зміні.

Підстав для пом`якшення покарання на підставі ст. 69 та ст. 69-1 КК України апеляційний суд не вбачає. Те, що обвинувачений ОСОБА_6 розкаявся, як він ствердив, засудив свою поведінку, з урахуванням кількості епізодів злочину та характеру та ступеня тяжкості, а також того, що матеріальна шкода ним не відшкодована, не приводять до переконання про необхідність пом`якшення покарання.

Разом з тим, апеляційний суд вважає за необхідне вирок змінити в частині зарахування попереднього ув`язнення у строк відбуття покарання. Суд правильно визначив такий строк з 22.10.2016, однак необгрунтовано обмежив його строком до 20.06.2017, всупереч того, що строк тримання під вартою визначив до набрання вироком законної сили. Отже, відповідно ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону від 26.11.2015, ст. 5 КК України, строк тримання під вартою як попереднє ув`язнення слід зарахувати у строк відбуття покарання з розрахунку один день попереднього у`вязнення за два дні позбавлення волі до набрання вироком законної сили, тобто по 25.09.2018.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 408, 419 КПК України, апеляційний суд ,

П О С Т А Н О В И В
апеляційну скаргу прокурора Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 та апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 грудня 2017 року щодо ОСОБА_6 - змінити.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_6 з ч.2 ст. 187 КК України на ч.2 ст. 186 КК України за епізодом щодо потерпілої ОСОБА_10 та вважати його засудженим за ч.2 ст. 186 КК України - на шість (6-ть ) років позбавлення волі.

Зарахувати засудженому ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення у строк відбуття покарання з 22.10.2016 по 25.09.2018 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлння волі.

В решті вирок залишити без зміни.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Касаційного Кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді :