Справа № 205/5151/18
Провадження № 1-кп/204/552/2018
У Х В А Л А
13 вересня 2018 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого: судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання: ОСОБА_2
розглянувши у підготовчому судовому засіданні у приміщенні залу судових засідань того ж суду кримінальне провадження № 0000809 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.06.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України,
за участю: прокурора ОСОБА_4 , захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 ,
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська перебуває зазначене кримінальне провадження.
Прокурор ОСОБА_4 вважав можливим призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта у відкритому судовому засіданні.
Захисником ОСОБА_5 , якого підтримав обвинувачений заявлено клопотання про повернення обвинувального акта, оскільки при складанні обвинувального акту не дотримано встановлених КПК вимог. А тому обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК і підлягає поверненню. В обґрунтування повернення обвинувального акта вказав, що в порушення п.3, ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт не містить взагалі будь-яких відомостей про потерпілу сторону державу в особі компетентного органу (Державної фіскальної служби, Міністерства фінансів, пенсійного фонду та інше). При цьому, в акті зазначено, що потерпілих у кримінальному провадженні не має. Також, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частину статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Сторона обвинувачення пов`язує вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення саме з порушенням норм Податкового кодексу України, в результаті чого було спотворено податкову звітність та не надійшли до Державного бюджету України грошові зобов`язання платника ПДВ (СВК «Молочна країна») на суму 9 969 942 грн., обвинувальний акт має містити посилання на норми податкового законодавства України, якими закріплюється система оподаткування в Україні і до яких загальнодержавних чи місцевих податків, - належить податок на додану вартість. Відповідно до ст. 31 КПК України момент виникнення податкового зобов`язання визначається календарною датою. Строк сплати податку та збору встановлюється відповідно до податкового законодавства для кожного податку окремо. Але обвинувальний акт взагалі не містить таких фактичних обставин. Крім того, у сторони обвинувачення при викладенні фактичних обставин в обвинувальному акті відсутня взагалі будь-яка логіка, а висунуте особі обвинувачення є не зрозумілим як сторонам кримінального провадження, так і суду. Обвинувальний акт не містить посилання на обтяжуючи обставини, не зважаючи на те, що він обвинувачується інкримінується вчинення злочину за ч. 2 ст. 364 КК України, в тому числі і за настання тяжких наслідків. Вважає, що суд не повинен самостійно встановлювати такі фактичні обставини у судових засіданнях та виконувати роботу сторони обвинувачення, оскільки такий обов`язок покладено на слідчого, прокурора та, в установлених КПК України випадках, - на потерпілого. Вказавши в обвинувальному акті юридичну особу, яка порушила податкове законодавство України і в період з 2015 року по 2016 рік не сплатила податок на додану вартість , сторона обвинувачення тут же вказує, що податки не надійшли до Державного бюджету України із-за проведених ОСОБА_7 камеральних перевірок 31.01.2017 року, 01.02.2017 року. Вказавши в обвинувальному акті на юридичну особу СВК «Молочна країна», яка, начебто, порушувала вимоги податкового законодавства і незаконно використовувала спеціальний режим оподаткування, що начебто, і призвело до ненадходження податку на додану вартість спочатку у 2015 році, а потім у 2016 році, сторона обвинувачення взагалі не визнала СВК «Молочна країна» стороною у кримінальному провадженні у розумінні ст. 3 КПК України, зазначивши в обвинувальному акті, що «підстав для застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи не встановлено». Тобто сторона обвинувачення однозначно визначилася, що юридична особа нічого не порушувала, а тому не має і ніяких підстав для застосування заходів кримінально-правового характеру. Сторона обвинувачення виклала фактичні обставини таким чином, що неможливо збагнути логіку подій, які суперечать один одному і що ставить під сумнів такі ствердження сторони обвинувачення.
Також, зазначив що реєстр матеріалів досудового розслідування складений прокурором з порушенням вимог ст. ст. 109, 110 КПК України та не відображає повних відомостей про прийняття процесуальних дій та рішень. Крім того, у реєстрі не вказана дата та місце складання такого реєстру, що не відповідає вимогам Закону.
Захисник ОСОБА_8 підтримав позицію захисника ОСОБА_5 та обвинуваченого.
Вирішуючи питання про можливість призначення справи до судового розгляду, суд виходить з наступного.
Згідно вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Ч.1 ст. 7 КПК України визначено, що зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких відноситься і поняття розумних строків, яке відповідно до ч. 5 ст. 28 КПК України передбачає, що кожен має право, щоб обвинувачення відносно нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите.
У відповідності до ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, тобто підводиться підсумок стадії досудового розслідування шляхом формулювання офіційного обвинувачення.
Обвинувачення, як зазначено в п. 13 ст. 3 КПК України, це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Так, ч. 1 ст. 91 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні підлягає доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), що виходячи із суті даної норми закону, має відображатись в обвинувальному акті відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Згідно із роз`ясненнями, які містяться в п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві" від 24.10.2003 року N 8, суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом. Зокрема, воно повинно містити дані про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому.
Згідно висновку, викладеному у Постанові Верховного Суду України від 24 листопада 2016 року у справі № 5-328кс16, відповідно до якого аналіз ст. 291 КПК України свідчить про те, що закон вимагає, зокрема, обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох складників: фактичних обставин кримінального правопорушення; правової кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується назва «формула обвинувачення»); формулювання обвинувачення. Верховний Суд України, в своєму рішенні зазначив про те, що під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.
Проаналізувавши зміст обвинувального акта відносно ОСОБА_7 , суд зазначає, що у ньому чітко викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а тому доводи сторони захисту про наявність недоліків обвинувального акта, що перешкоджають об`єктивному розгляду справи та порушують вимоги закону, зокрема, право на захист обвинуваченого і позбавляють суд можливості призначити кримінальне провадження до розгляду є безпідставними.
Що ж до інших доводів сторони захисту, то суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Частиною 2 ст. 55 КПК України встановлено, що права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Таким чином, зазначеною нормою визначений виключний перелік осіб, які можуть бути потерпілими - фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
При цьому, ч.1 та ч. 2 ст. 55 КПК України слід розглядати виключно в їх взаємозв`язку, та у взаємозв`язку з ч. 7 ст. 55 КПК України у відповідності до якої якщо особа не подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяву про залучення її до провадження як потерпілого, то слідчий, прокурор, суд має право визнати особу потерпілою лише за її письмовою згодою. За відсутності такої згоди особа в разі необхідності може бути залучена до кримінального провадження як свідок. Положення цієї частини не поширюються на провадження, яке може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого (кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення).
Що стосується посилань захисту на відсутність в обвинувальному акті відомостей, передбачених ст. 67 КК України, то суд зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 67 КК України якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує, а тому така обставина не повинна бути зазначена в обвинувальному акті окремо від формулювання обвинувачення.
Таким чином, обвинувальний акт в цій частині відповідає вимогам ст. 291 КПК України.
Посилання сторони захисту на зазначення прокурором в обвинувальному акті про відсутність підстав для застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, як на визнання прокурором факту, що така юридична соба нічого не порушувала, не може бути прийнята до уваги, оскільки не відповідає нормам матеріального права, а саме, вимогам ст. 96-3 КК України, відповідно до якої підставами для застосування до юридичної особи заходів кримінально-правового характеру є:
1) вчинення її уповноваженою особою від імені та в інтересах юридичної особи будь-якого із злочинів, передбачених у статтях 209 і 306, частинах першій і другій статті 368-3, частинах першій і другій статті 368-4, статтях 369 і 369-2 цього Кодексу;
2) незабезпечення виконання покладених на її уповноважену особу законом або установчими документами юридичної особи обов`язків щодо вжиття заходів із запобігання корупції, що призвело до вчинення будь-якого із злочинів, передбачених у статтях 209 і 306, частинах першій і другій статті 368-3, частинах першій і другій статті 368-4, статтях 369 і 369-2 цього Кодексу;
3) вчинення її уповноваженою особою від імені юридичної особи будь-якого із злочинів, передбачених у статтях 258-258-5 цього Кодексу;
4) вчинення її уповноваженою особою від імені та в інтересах юридичної особи будь-якого із злочинів, передбачених статтями 109, 110, 113, 146, 147, частинами другою - четвертою статті 159-1, статтями 160, 260, 262, 436, 437, 438, 442, 444, 447 цього Кодексу.
Інші ж доводи сторони захисту щодо невідповідності обвинувального акту ст. 291 КПК України зводяться до надання на стадії підготовчого судового засідання оцінки доказам у кримінальному провадженні на підтвердження вини або невинуватості обвинуваченого.
Не повнота ж реєстру матеріалів досудового розслідування, яка мається на думку сторони захисту, не може бути самостійною підставою для повернення обвинувального акту прокурору. При цьому, ст. 291 КПК України не передбачає самостійної підстави для повернення обвинувального акту невідповідність змісту самого реєстру. В такому випадку акт може биту повернутий лише якщо такий реєстр до обвинувального акту не додано. Крім того, суд позбавлений можливості у підготовчому судовому засіданні перевірити відповідність його змісту фактичним процесуальним діям і рішенням.
Суд, вислухавши думки учасників підготовчого судового засідання, дослідивши матеріали кримінального провадження, вважає, що підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п. п. 4-8 ч. 1 або ч. 2 ст. 284 КПК України або повернення обвинувального акту - не встановлено. Дане кримінальне провадження підсудне Красногвардійському районному суду міста Дніпропетровська, тому підлягає призначенню до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 110, 315-317, 369, 371,372 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:
Призначити судовий розгляд по кримінальному провадженні № 0000809 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.06.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, у відкритому судовому засіданні на 15:00 годину 20 вересня 2018 року в залі судового засідання № 18 Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська за адресою: пр. Пушкіна, 77б, місто Дніпро.
Судовий розгляд по кримінальному провадженню здійснювати суддею одноособово у відкритому судовому засіданні.
В судове засідання викликати прокурора та інших учасників кримінального провадження.
Згідно ст. 317 КПК України роз`яснити учасникам судового провадження можливість ознайомитися з матеріалами кримінального провадження, якщо вони про це заявлять клопотання.
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про повернення обвинувального акту відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1