В И Р О К
іменем України

02 липня 2018 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

з боку обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 ,

з боку захисту: обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Змієві кримінальне провадження №0000216 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Змієва Харківської області, громадянина України, українця, із неповною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) вироком Зміївського районного суду Харківської області від 26.06.2001 за ч. 2 ст. 140, ч. 2 ст. 141, ст. 42 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

2) вироком Зміївського районного суду Харківської області від 15.07.2003 за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, ухвалою апеляційного суду Харківської області від 24.09.2003 строк знижено до 2 років позбавлення волі, звільнений 16.05.2005 за відбуттям строку покарання;

3) вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова до 6 місяців арешту, звільнений 15.11.2008 за відбуттям строу покарання;

4) вироком Зміївського районного суду Харківської області від 04.09.2009 за ч. 2 ст. 289, ст. 69 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений 08.06.2012 по відбуттю строку покарання;

5) вироком Зміївського районного суду Харківської області від 27.08.2014 року за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 317, ч. 2 ст. 307 КК України до 6 років позбавлення волі, звільненого після відбуття строку покарання 12.07.2017 року,

6) вироком Зміївського районного суду Харківської області від 31.05.2018 року за

ч.2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі на підставі ст. 75 КК України,

звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки,

у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 15.03.2018 року о 04-00 год., перебуваючи на вул. Зідьківській в м. Зміїв Харківської області, повторно, таємно, протиправно , з метою наживи здійснив крадіжку виробів з чорного металу, загальною вагою 52,70 кг., вартістю, згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 7161 від 29.03.2018 року 316,2 грн.

Викраденим майном ОСОБА_4 розпорядився на свій розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вказану суму.

Сторони кримінального провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставинам справи, які ними не оспорюються. З урахуванням принципів диспозитивності та змагальності сторін кримінального провадження, з огляду на визнання обвинуваченим фактичних обставин, якими обгрунтовано обвинувачення, а також враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів, які характеризують його особу.

Допитаний в судовому засіданні в якості обвинуваченого ОСОБА_4 вину в інкримінованому йому злочині визнав у повному обсязі, щиро розкаявся, пояснив, що кримінальне правопорушення вчинене ним при вищевикладених обставинах.

Суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні вище зазначеного кримінального правопорушення і його дії правильно кваліфіковані ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, визнається його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Суд, досліджуючи дані про особу винного ОСОБА_4 , враховує, що він раніше судимий, вчинив новий умисний злочин в період іспитового строку після постановлення вироку Зміївського районного Харківської області від 09.01.2018 року, який був скасований вироком Зміївського районного суду Харківської області від 31.05.2018 року за нововиявленими обставинами, офіційно не працює, за місцем проживання характеризується задовільно, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває.

При призначенні покарання ОСОБА_4 , враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості, обставини, що пом`якшують покарання, особу обвинуваченого, де він є особою неодноразово судимою за скоєння умисних злочинів, новий злочин вчинив в період не знятої і не погашеної судимості, обов`язки, покладені на нього вироком Зміївського районного суду Харківської області від 09.01.2018 року щодо не скоєння нових злочинів не виконав. Тому немає підстав у суду для застосування інституту звільнення від покарання з випрбуванням, то суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження нових злочинів є покарання у виді позбавлення волі.

Остаточне покарання ОСОБА_4 необхідно визначити за правилами ч.4 ст. 70 КК України за сукупністью злочинів, так як, після постановлення вироку Зміївського районного суду Харківської за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами від 31.05.2018 року, засуджений ОСОБА_4 винен в ще і цьому злочині, вчиненому ним 15.03.2018 року, тобто, до постановлення попереднього вироку, а саме вироку Зміївського районного суду Харківської області від 31.05.2018 року, ухваленого за нововиявленими обставинами.

Враховуючи наявність таких ризиків, як можливість вчинення обвинуваченим нового злочину, що підтверджується вчинення ним в період іспитового строку, визначеного вироком Зміївського районного суду Харкцівської області від 09.01.2018 року, який набрав законної сили та був скасований вироком Зміївського районного суду Харківської області від 31.05.2018 року за нововиявленими обставинами нового умисного злочину, а саме 15.03.2018 року, тобто до відбуття покарання за попереднім вироком, та виключення можливості ухилитись від відбування призначеного судом покарання, що передбачено ст. 177 КПК України, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Судові витрати необхідно стягнути з обвинуваченого.

Питання щодо речових доказів належить вирішити згідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки і один місяць.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів до покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Зміївського районного суду Харківської області від 31 травня 2018 року, визначивши ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (роки) роки і десять місяців.

Обрати запобіжний захід ОСОБА_4 , до набрання вироком законної сили, у виді тримання під вартою в Харківській УВП (№27), взявши його під варту негайно в залі суду.

Початком відбування покарання вважати 02.07.2018 року.

Судові витрати за проведення судової товарознавчої експертизи № 7161 від 29.03.2018 року у розмірі 572 (пятсот сімдесят дві) грн. стягнути із ОСОБА_4 на користь держави в особі Харківського НДІСЕ ім. Засл. проф. М.С.Бокаріуса.

Речові докази: вироби з чорного металу, загальною вагою 52,70 кг , передані на зберігання ОСОБА_5 - вважати йому повернутими.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Зміївського районного суду Харківської області від 28.03.2018 року на вироби з чорного металу, загальною вагою 52,70 кг, в порядку заходів забезпечення кримінального провадження - скасувати.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не буде подано.

Копію вироку негайно після його проголошення належить вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий: