Справа № 646/2753/18
№ провадження 1-кп/646/486/2018
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.06.18 м. Харків
Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000545 від 21 березня 2018 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, не одруженого, офіційно не працюючого, маючого середню освіту, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий, -

- 20.08.2009 вироком Апеляційного суду Харківської області, за ч. З ст. 185, ч. З ст. 28, ч. 5 ст. 186, ч. З ст. 28, ч. 4 ст. 187, ч. З ст. 357, ст. 70 КК України, до позбавлення волі на строком на 8 років 6 місяців із конфіскацією майна, 17.08.2010 переглянуто вирок Верховним судом України - перекваліфіковано ч. З ст. 28, ч. 5 ст. 186 на ч. 2 ст. 185, ч. З ст. 28, ч. 4 ст. ст. 187 на ч. 2 ст. 187 КК України, в силу ст. 70 КК України вважати засудженим за ч. З ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, ч. З ст. 357 КК України на 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, в іншій частині вирока без змін;

- 15.09.2017 Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. З ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнити з випробувальним строком 2 роки,-

у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів - останній раз вироком Жовтневого районного суду м. Харкова за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з випробувальним строком 2 роки, на шлях виправлення і перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив, маючи не зняті і не погашені судимості, вчинив новий умисний злочин проти власності за наступних обставин.

Так, 20.01.2018 приблизно о 18 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , маючи злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у сховище, діючи повторно, з метою наживи та незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання злочинних наслідків, діючи за попередньою змовою у групі з ОСОБА_5 , слідуючи по вул. Арматурній, в м. Харкові, з метою підшукування домоволодіння, з території якого можна здійснити крадіжку, побачив будинок АДРЕСА_2 , у якому не було господарів, не було собаки, яке огороджене дерев`яним парканом висотою 2 метри, таким чином це спонукало ОСОБА_4 незаконно проникнути на територію даного домоволодіння та вчинити крадіжку чужого майна.

Реалізуючи свій заздалегідь виниклий умисел ОСОБА_4 діючи умисно, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи діяти саме таким чином, діючи за попередньою змовою у групі з ОСОБА_5 відкрив калитку, яка веде у двір приватного домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , та пройшов у двір, таким чином незаконно проник на територію приватного домоволодіння, що належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Знаходячись на території даного домоволодіння, ОСОБА_4 побачив сарай, котрий був зачинений за допомогою дерев`яних дверей, на яких висів навісний замок. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою у групі ОСОБА_5 , підійшов до вищевказаного сараю. ОСОБА_4 шляхом пошкодження замку, а саме збиття правої дуги навісного замку, відкрив двері сараю та разом з ОСОБА_5 проникли до нього. В сараї ОСОБА_7 побачив металеві вироби у вигляді металевого столу синього кольору, металевої тачки, та інших металевих предметів різної форми та призначення, загальною вагою згідно акту зважування 79 кг 800 г, витягнув разом з ОСОБА_5 вказані металеві вироби, вартістю згідно висновку судово - товарознавчої експертизи № 611 від 08.02.2018 - 478 ( чотириста сімдесят вісім ) гривень 80 ( вісімдесят) копійок, із сараю, погрузили їх на гачку, та вивезли за межі двору. Вийшовши за межі домоволодіння, ОСОБА_4 із ОСОБА_5 разом із викраденим майном з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинили матеріальну шкоду ОСОБА_6 на вищевказану суму.

Вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13.03.2018 ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України (за епізодом від 20.01.2018), та призначено покарання у вигляді позбавлення волі.

Потерпілий ОСОБА_6 у призначене судове ззасідння не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю.

На підставі вимог ст. 325 КПК України, за погодженням із учасниками судового провадження, судовий розгляд проведено за відсутностю потерпілого.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні злочину в межах висунутого обвинувачення, погодившись з юридичною оцінкою інкримінованого йому діяння та пояснив про обставини викладені вище, які стали підставою для пред`явлення останньому обвинувачення, за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України

Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового провадження і які ніким не оспорюються, при цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, суд вважав недоцільним дослідження решти доказів щодо обставин, які сторонами кримінального провадження не оспорювались. Тому, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження справи, що характеризують особу обвинуваченого.

При цьому суд роз`яснив обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнанні ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Враховуючи вищезазначене суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого повністю доведена під час судового розгляду та кваліфікує його дії за ч.3 ст. 185 КК України тобто таємне викрадення чужого майна ( крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у сховище.

Відповідно до вимог ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 "Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів".

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_4 не одружений, не працюючий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, будучи судимий за скоєння корисливого злочину, маючи не зняту та не погашену у законному порядку судимість, вчинив злочин під час іспитовий строк призначеного вироком Жовтневим районним судом м. Харкова від 15.09.2017 року.

Згідно класифікації, передбаченій ст.12 КК України, ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин.

Обставиною, яка згідно зі ст.66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щирі каяття .

Обставини, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено.

Наведене характеризує ОСОБА_4 як суспільно-небезпечну особу, яка не бажає становитися на шлях виправлення та перевиховання.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 суд виходить із положень ст.ст.50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким умисним злочином, відношення особи до скоєного злочину, наявність пом`якшуючих обставин, та відсутність обтяжуючих обставин, дані про особу обвинуваченого, у зв`язку з чим, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно призначити покарання пов`язане з ізоляцією від суспільства у вигляді позбавлення волі, яке є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння нових злочинів.

Крім того, враховуючи, що обвинувачений вчинив злочин під час іспитового строку, встановленого вироком Жовтневим районним судом м. Харкова від 15.09.2017 року, то суд відповідно до ст.71 КК України частково приєднує не відбуту частину покарання за попереднім вироком.

Згідно із положенням ч. 4 ст.71 КК України, остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від не відбутої частини покарання за попереднім вироком.

Речові докази у справі та процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов не заявлений.

Запобіжний захід обраний відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з 17.04.2018 року.

Керуючись ст.ст. 100, 124, 349, 368 - 374, 376, 392 - 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати не відбуте покарання за вироком Жовтневим районним судом м. Харкова від 15.09.2017 року, і остаточно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківська установа виконання покарань №27» залишити без змін до набрання вироком чинності.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обчислювати з 17.04.2018 року.

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 392 КПК України до апеляційного суду Харківської області через Червонозаводський районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а для особи, яка тримається під вартою - з моменту вручення копії судового рішення.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1