Справа № 487/2200/18
Провадження № 1-кс/487/1083/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2018 року слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ Заводського відділу поліції ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню №0001244 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 301 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
23.04.2018 року слідчий Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 Миколаївської області ОСОБА_4 , в рамках здійснення досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0001244, звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на речі, вилучені в ході обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Також просив поновити строк на подання цього клопотання, оскільки цей строк було пропущено з поважних причин, а саме у зв`язку з великим навантаженням та об`ємом роботи по кримінальному провадженню.

Підставою для внесення клопотання зазначено те, що вилучене могло зберегти на собі сліди кримінального правопорушення, можуть підтверджувати факт незаконного виготовлення та зберігання порнографічних предметів. Також в ході досудового розслідування необхідно призначити ряд експертиз по вилученим предметам та вони можуть бути використані як докази у кримінальному провадженні, а тому їх арешт необхідний для запобігання можливості знищення доказів.

На підставі ч. 1 ст. 172 КПК України, клопотання розглянуто за відсутності слідчого, прокурора, власника майна.

Дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

СВ Заводського ВП ГУ НП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0001244 за ознаками ч. 1 ст. 301 КК України, яке було розпочато за фактом виявлення під час обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , факту незаконного виготовлення та зберігання порнографічних предметів.

24.03.2018 р. в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено:

- мобільний телефон білого кольору, марки «Iphone» 7, який знаходиться в чохлі фіолетового кольору;

- мобільний телефон чорного кольору, марки «Iphone» Х, який знаходиться в чохлі рожевого кольору;

- флешки в кількості 4 штук: синьо-чорного кольору марки Apacer, білого кольору марки SP на 4 GB, флешки наповнювачі в кількості 2 штук, які об`єднані ланцюгом пластиковим;

- ноутбук білого кольору марки HP HQTRE 71025 Contains Brodcom Ratio model BCM943142y, id QOS-BRCM1097.

За змістом ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно маж бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Положеннями, закріпленими у ст. 117 КПК, визначено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді.

Оцінивши наведені в клопотанні причини пропуску строку подання цього клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що такі причини пропуску строку для подання клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, є поважними, тому можливо поновити цей строк.

Частиною 1 ст.170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно вимог ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим доведено, що вилучені речі зберегли на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому відповідно до ст. 98 КПК України, є речовим доказом.

Також доведена наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу та існує необхідність накладення арешту на це майно для забезпечення збереження його як речового доказу та виконання завдань кримінального провадження.

Незастосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту може мати наслідком перешкоджання кримінальному провадженню та встановленню істини у ньому, шляхом знищення чи зміни вказаного майна.

Таке обмеження права власності є розумним та співрозмірним із завданням кримінального провадження.

Вказане у своїй сукупності свідчить про обґрунтованість клопотання та наявність достатніх підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту цього майна.

За такого, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого належить задовольнити.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 98, 167, 170-173 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого СВ Заводського відділу поліції ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_3 - задовольнити.
Поновити пропущений з поважних причин строк звернення до суду з клопотанням про арешт майна.

Накласти арешт на майно, вилучене 24.03.2018 р. під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- мобільний телефон білого кольору, марки «Iphone» 7, який знаходиться в чохлі фіолетового кольору;

- мобільний телефон чорного кольору, марки «Iphone» Х, який знаходиться в чохлі рожевого кольору;

- флешки в кількості 4 штук: синьо-чорного кольору марки Apacer, білого кольору марки SP на 4 GB, флешки наповнювачі в кількості 2 штук, які об`єднані ланцюгом пластиковим;

- ноутбук білого кольору марки HP HQTRE 71025 Contains Brodcom Ratio model BCM943142y, id QOS-BRCM1097.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Миколаївської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1