Справа № 600/569/17
В И Р О К
і м е н е м У к р а ї н и

13 вересня 2018 року м.Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Теребовлі кримінальне провадження №000080, внесене 1 червня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про обвинувачення

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Ішків Козівського району Тернопільської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, востаннє судимого 28 березня 2017 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.125 КК України із застосуванням ч.1 ст.70 цього Кодексу до 3 років і 3 місяців позбавлення волі

за ч.2 ст.185 КК України,-

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Ішків Козівського району Тернопільської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, одруженого, непрацюючого, востаннє судимого 18 квітня 2018 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ч.1 ст.187 КК України із застосуванням ч.1 ст.71 цього Кодексу до 3 років і 6 місяців позбавлення волі

за ч.2 ст.185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за злочини проти власності, 31 травня 2017 року під час розмови із своїм рідним братом обвинуваченим ОСОБА_5 , який також був раніше судимим за злочини проти власності, запропонував викрасти у їхнього родича ОСОБА_9 коня, якого в подальшому реалізувати заготівельникам сільськогосподарської продукції, в результаті чого отримати грошові кошти. На пропозицію ОСОБА_4 таємно викрасти чуже майно ОСОБА_5 погодився.

В подальшому, ОСОБА_4 з метою реалізації свого злочинного наміру того ж дня зателефонував до свого знайомого із м.Івано-Франківськ ОСОБА_10 та, не повідомляючи його про свій злочинний намір, попросив допомогти йому віднайти заготівельника сільськогосподарської продукції, який би придбав у нього коня. Погодившись виконати прохання ОСОБА_4 , ОСОБА_11 близько 18 год. 31 травня 2017 року по телефону повідомив його про те, що він приїде разом із заготівельниками вказаної продукції в м.Тернопіль 1 червня 2017 року.

Реалізуючи свій злочинний намір, близько 10 год. 1 червня 2017 року, ОСОБА_4 за попередньою змовою із ОСОБА_5 поїхали разом із заготівельниками сільськогосподарської продукції ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , а також із ОСОБА_14 в с.Ішків Козівського району Тернопільської області, яких попередньо запевнили, що вказаного коня хоче реалізувати їхня баба. Зупинивши автомобілі заготівельників та знайомого ОСОБА_15 неподалік автобусної зупинки на хуторі Дворище Козівського району Тернопільської області, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 пішли на пасовище в с.Ішків Козівського району Тернопільської області, підійшли до кобили червоно-білої масті віком 5 років вагою 500 кг, де умисно, шляхом вільного доступу зіпнули її, після чого, накинувши на неї вуздечку, повели через пасовище та ліс до автобусної зупинки хутора Дворище Козівського району Тернопільської області, де неподалік знаходився автомобіль заготівельників сільськогосподарської продукції марки «Mercedes-Benz», моделі «412D» типу вантажний фургон, д.н.з. НОМЕР_1 .

Надалі обвинувачені, переслідуючи корисливу мету, перебуваючи неподалік автобусної зупинки на хуторі Дворище Козівського району Тернопільської області, близько 10.50 год. 1 червня 2017 року реалізували належну ОСОБА_9 кобилу заготівельникам сільськогосподарської продукції, за що отримали грошові кошти в сумі 7000 грн., якими в подальшому розпорядились на власний розсуд.

Будучи допитаним у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні та суду показав, що 31 травня 2017 року під час розмови із своїм братом ОСОБА_5 запропонував йому викрасти коня, належного їхньому родичу потерпілому ОСОБА_9 та в подальшому реалізувати його заготівельникам сільськогосподарської продукції, на що останній погодився. Після цього він домовився із своїм знайомим із м.Івано-Франківськ ОСОБА_14 про підшукання йому заготівельників сільськогосподарської продукції. Наступного дня ОСОБА_11 разом із двома заготівельниками зазначеної продукції приїхали до нього в м.Тернопіль та вони усі, в тому числі і його рідний брат ОСОБА_5 виїхали в с.Ішків Козівського району Тернопільської області. Перебуваючи на пасовищі в с.Ішків Козівського району Тернопільської області, він разом із братом ОСОБА_5 підійшли до кобили, шляхом вільного доступу зіпнули її, накинули вуздечку та повели через пасовище і ліс до місця, де на них чекали заготівельники, вчинивши тим самим таємне викрадення коня. Після вчинення крадіжки коня вони продали його заготівельникам, отримавши від них гроші в сумі 7000 грн.

У вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжки), повторно, за попередньою змовою групою осіб, обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав вину, щиро розкаявся, погодився із усіма доказами, зібраними органом досудового розслідування і які доводять його вину, відмовившись від їх дослідження під час судового розгляду.

Обвинувачений ОСОБА_5 , даючи показання суду з приводу висунутого йому обвинувачення, повністю визнав свою вину у вчиненні разом із рідним братом ОСОБА_4 1 червня 2017 року біля 10 год. із пасовища в с.Ішків Козівського району Тернопільської області крадіжки коня, належного потерпілому ОСОБА_9 та його реалізації заготівельникам сільськогосподарської продукції за ціною 7000 грн. Погодився із обставинами вчинення крадіжки чужого майна, викладеними в обвинувальному акті.

У вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжки), повторно, за попередньою змовою групою осіб, обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав вину, щиро розкаявся, погодився із усіма доказами, зібраними органом досудового розслідування і які доводять його вину, відмовившись від їх дослідження під час судового розгляду.

За таких обставин, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд, переконавшись в істинності та добровільності позиції обвинувачених про відмову у дослідженні доказів, їх правильному розумінні недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та позбавлення права на оскарження фактичних обставин вчиненого ними кримінального правопорушення, вважає визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись тільки допитом обвинувачених.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність вини ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує їх дії за ознаками ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог ст.50,65 КК України, враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить те, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, повністю визнав свою вину, сприяв органам слідства та суду у розкритті кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд, відповідно до вимог ст.50,65 КК України, враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить те, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, повністю визнав свою вину, сприяв органам слідства та суду у розкритті кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Аналізуючи в сукупності обставини, що помякшують ОСОБА_4 покарання, враховуючи особу обвинуваченого, який судимий, вчинив новий умисний злочин через короткий проміжок часу після ухвалення стосовно нього вироку Тернопільського міськрайонного суду від 28 березня 2017 року за вчинення злочинів, передбачених ч.2 та ч.3 ст.185, ч.1 ст.125 КК України, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_4 покарання, передбачене санкцією статті обвинувачення у виді позбавлення волі за сукупністю вироків шляхом часткового складання призначених покарань.

При цьому, суд враховує думку потерпілого, який просить призначити йому несуворе покарання, та його позитивну характеристику за місцем проживання.

Аналізуючи в сукупності обставини, що помякшують ОСОБА_5 покарання, враховуючи особу обвинуваченого, який судимий, вчинив новий умисний злочин до ухвалення стосовно нього вироку Тернопільського міськрайонного суду від 18 квітня 2018 року за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_5 покарання, передбачене санкцією статті обвинувачення у виді позбавлення волі за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

При цьому, суд враховує думку потерпілого, який просить призначити йому несуворе покарання, та його позитивну характеристику за місцем проживання.

Потерпілим ОСОБА_9 заявлено цивільний позов про стягнення із обвинувачених в його користь майнової шкоди, завданої злочином, розмір якої під час судового провадження він змінив і просить стягнути із них солідарно 7000 грн. Беручи до уваги визнання позову обвинуваченими, суд вважає, що із них в користь потерпілого слід стягнути солідарно 7000 грн. майнової шкоди, завданої злочином.

Керуючись ст.374-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, і призначити йому покарання:

за ч.2 ст.185 КК України 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 березня 2017 року, часткового приєднати покарання за цим вироком і остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з дати його затримання та реального виконання покарання у виді позбавлення волі, призначеного йому вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 березня 2017 року.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, і призначити йому покарання:

за ч.2 ст.185 КК України 2 (два) роки позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, передбачених ч.2 ст.185 КК України за вироком Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 13 вересня 2018 року і ч.1 ст.187 КК України за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 квітня 2018 року шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання призначити ОСОБА_5 у виді 3 (трьох) років і 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 обчислювати з дати його фактичного затримання та реального виконання покарання у виді позбавлення волі.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 про відшкодування майнової шкоди, завданої злочином, задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в користь ОСОБА_9 7000 грн. майнової шкоди, завданої злочином.

Стягнути із ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , з кожного, в користь Державного бюджету України по 494.8 грн. вартості проведеної Тернопільським НДЕКЦ судової трасологічної експертизи від 20 червня 2017 року № 1.3-388/17.

Стягнути із ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , з кожного, в користь Державного бюджету України по 274.40 грн. вартості проведеної Тернопільським НДЕКЦ судової трасологічної експертизи від 19 червня 2017 року № 1.3-389/17.

Стягнути із ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , з кожного, в користь Державного бюджету України по 274.40 грн. вартості проведеної Тернопільським НДЕКЦ судової трасологічної експертизи від 19 червня 2017 року № 1.3-390/17.

Речові докази у провадженні: босоніжки «GEOX» світло-коричневого кольору та кросівки «AXBOXING» червоно-чорного кольору, належних відповідно ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , та які зберігаються в камері зберігання речових доказів Козівського відділення поліції Бережанського відділу поліції ГУНП в Тернопільскій області після вступу вироку в законну силу повернути їх законним власникам.

Речові докази у провадженні: слід протектору шини транспортного засобу, скопійованого на гіпсовий зліпок та поміщеного у картонну коробку та два сліди низу взуття, що скопійовані на гіпсові зліпки і поміщені у картонні коробки, які передані для зберігання в кімнату зберігання речових доказів Козівського відділення поліції Бережанського відділу поліції ГУНП в Тернопільскій області після вступу вироку в законну силу знищити.

На вирок може бути апеляцію до апеляційного суду Тернопільської області через Теребовлянський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуюча суддя