Справа № 128/1828/18
УХВАЛА
Імнем України

17 серпня 2018 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі

головуючого- судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

засудженого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці в режимі відеоконференції заяву засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Сосновка, Верхнекамського району Кіровської області та мешканця, АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, до засудження не працюючого,
раніше судимого:
1) 24.10.2007 року Тульчинським районним судом Вінницької області за ст.156 ч.2, КК України до 3 років обмеження волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном строком на 2-ва роки.
2) 27.02.2009 року Тульчинським районним судом Вінницької області за ст.ст.296 ч.3,122 ч.1,70,71 КК України до 3 років позбавлення волі. В силу ст.71 КК України приєднано невідбуту частину покарання за вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від 24.10.2007 року до відбування покарання 3 роки 6 місяців.
Звільненого 25.10.2010 року умовно-достроково на 11 місяців 21 день.
3) 10.01.2014 року Тульчинським районним судом Вінницької області за ст.ст. 185 ч.2,395 ч.1,185 ч.1 КК України до 6 місяців арешту.
4) 14.05.2015 року Тульчинським районним судом Вінницької області за ст. 185 ч.1 КК України 180 годин громадських робіт;
5) 15.10.2015 року Тульчинським районним судом Вінницької області за ст.ст. 185 ч.2, 71, 72 КК України до арешту строком три місяців 10 днів;
6) 12.01.2016 року Тульчинським районним судом Вінницької області за ст. 185 ч.2,ч.3, 70, 71, 72 КК України до 4 років одного місяця позбавлення волі.

По даній справі засуджений : 12.05.2016 року Томашпільським районним судом Вінницької області за ст. ст. 185 ч.2, 70 ч.4 КК України до 4-х років 4-х місяців позбавлення волі.

про умовно дострокове звільнення від подальшого відбування покарання, -

Встановив

Засуджений ОСОБА_4 , відбуваючи покарання в ДУ «СВК №81» звернувся до суду з заявою, в якій просив звільнити його умовно достроково на підставі ст. 81 КК України, мотивуючи свої вимоги тим, що він є опікуном над своїм батьком та є єдиною опорою для своїх батьків. На даний час він зробив для себе відповідні висновки та бажає бути корисним для своєї родини. Вину у вчиненні ним злочину визнав повністю, щиро розкаюється.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 заяву підтримав просив її задоволити.

Прокурор в судовому засіданні заперечував щодо задоволення даного клопотання, оскільки згідно матеріалів особової справи засудженого, зокрема, характеристики, довідки про наявність стягнень та заохочень, довідки про заробітну плату, вбачається, що ОСОБА_4 на виробництві установи не працевлаштований за власним бажанням; за місцем відбування покарання характеризується посередньо; має три дисциплінарні стягнення та два заохочення, тобто засуджений не довів своєю поведінкою, що він став на шлях виправлення та заслуговує застосуванню ст. 81 КК України.

Представник Стрижавської ВК №81 у вирішенні клопотання засудженого поклався на думку суду.

Врахувавши позиції сторін, вивчивши матеріали особової справи засудженого, суд враховує, що частиною другою ст.81 КК України визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

Згідно роз`яснень, наданих постановою Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року (п.2), умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття рішення при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст.81 КК України).

Таким чином, суд вправі прийняти рішення про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання за наявності двох обов`язкових чинників: сумлінної поведінки та сумлінного ставлення до праці, які в сукупності доводять виправлення засудженого.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 по даній справі засуджений 24.11.2015 року Томашпільським районним судом Вінницької області за ст. ст. 185 ч.2, 70 ч.4 КК України до 3 років 11 місяців 22 днів позбавлення волі.
Початок строку: 24.11.2015 року. Кінець строку: 02.11.2019 року.
Засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 24.05.2015 року. Під час утримання в УВП №1 м. Вінниці, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, заохочень не мав.
В ДУ «Стрижавська ВК (№81)» прибув 24.11.2015 року. На виробництві установи не працевлаштований за власним бажанням. За час відбування покарання в установі зарекомендував себе посередньо. За порушення вимог режиму відбування покарання до дисциплінарної відповідальності притягувався 3 рази. За виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України та правилами внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці, заохочувався 2 рази. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, на критику в свою сторону реагує адекватно. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується, використовує їх лише за призначенням. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно. Самостійно виконує роботи із самообслуговування. Вину в скоєному злочині визнав.
Застосуванню ст.101 КВК України за формальними ознаками, підлягав по відбуттю 1/3 частини строку покарання 12.12.2016 року, однак комісією установи на підставі протоколу № 37 від 28.12.2016 року відмовлено, як засудженому, що не став на шлях виправлення.
Застосуванню ст. 82 КК України за формальними ознаками, підлягав по відбуттю частини строку покарання - 02.09.2017 року, однак комісією установи також було відмовлено, як засудженому, що не став на шлях виправлення, про що було складено протокол № 26 від 12.09.2017 року.
Засудженому ОСОБА_4 в застосуванні ст.81 КК України підлягав по відбуттю 2/3 частини строку покарання 22.05.2018 року, комісією було відмовлено як засудженому, що не довів свого виправлення.
Таким чином, суд, вирішуючи питання про застосування відносно ОСОБА_4 умовно-дострокового звільнення, враховує, що останній раніше неодноразово судимий за умисні корисні злочини, на шлях виправлення не став, знову здійснив умисний корисний злочин.
Також, суд враховує, що головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Як встановлено судом засуджений за весь час відбуття покарання не висловлював бажання працевлаштуватися на підприємстві установи, тричі притягувався до дисциплінарної відповідальності. Наявність двох заохочень за час відбування покарання, не свідчить про сталість його виправлення та сумлінною поведінкою під час всього відбуття покарання.
Крім того, судом також враховано і те, що 22.05.2018 року комісією установи розглянуто питання щодо застосування умовно-дострокового звільнення та відмолено засудженому в застосуванні ст. 81 КК України, як особі, що не довела свого виправлення.
Враховуючи те, що процес виправлення та виховання має бути стабільним та послідовним, суд вважає, що підстав для умовно-дострокового звільнення від покарання засудженого ОСОБА_4 немає, оскільки засуджений хоч і відбув більше 2/3 строку покарання, однак не довів своєю сумлінної поведінки під час відбування всього покарання своє виправлення, а тому з огляду на викладене суд прийшов до висновку, що в задоволенні заяви слід відмовити за відсутністю підстав для застосуванням до засудженого умов ст.81 КК України.

Керуючись 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд, -

Ухвалив:
В задоволенні заяви засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання призначеного за вироком Томашпільського районного суду Вінницької області за ст.ст. 185 ч.2, 70 ч.4 КК України від 12.05.2016 року - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький районний суд Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії цієї ухвали.

Суддя ОСОБА_1