Справа № 574/701/17-к
Провадження № 1-кп/577/364/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"22" червня 2018 р.

Конотопський міськрайонний суд Сумської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Конотоп кримінальне провадження за № 0000412 від 29.11.2015 року та за № 0000184 від 17.06.2017 року по обвинуваченню ,-

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Почепці Путивльського району Сумської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з базовою середньою освітою, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, раніше судимого:

17.08.1995 року Путивльським районним судом Сумської області за ч.2 ст.140, ст.14 КК України (в редакції 1960 року) до двох років позбавлення волі, звільнився 18.07.1997 року у зв`язку з повним відбуттям строку призначеного покарання;

09.04.1998 року Путивльським районним судом Сумської області за ч. 2 ст. 140 КК України (в редакції 1960 року) до позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців, звільнився 23.02.1999 року у зв`язку з повним відбуттям строку призначеного покарання;

22.01.2001 року Буринським районним судом Сумської області за ч. 2 ст. 140 КК України (в редакції 1960 року) до позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців з конфіскацією майна та із застосуванням додаткового заходу у виді лікування від алкоголізму, звільнився 18.07.2003 року у зв`язку з повним відбуттям строку призначеного покарання;

03.10.2003 року Буринським районним судом Сумської області за ч.2 ст.185 КК України до штрафу в розмірі 600 грн.;

28.01.2004 року Буринським районним судом Сумської області за ч.3 ст.185, ст.69, ст.71 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік, приєднавши частково несплачений штраф за попереднім вироком у сумі 300 грн., звільнився 28.01.2005 року у зв`язку з повним відбуттям строку призначеного покарання;

26.10.2005 року Буринським районним судом Сумської області за ч.З ст.186, ст.69 КК України до 1 року 2-х місяців позбавлення волі, звільнився 26.12.200 року у зв`язку з повним відбуттям строку призначеного покарання;

02.02.2007 року Буринським районним судом Сумської області за ст.395, 162 ч.1 ст.ст. 70, 71 КК України до покарання у виді арешту строком 4 місяці, при перегляді апеляційним судом цього рішення засуджений за ст. 162 ч.І КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн.;

25.10.2007 року Буринським районним судом Сумської області за ч.2 ст.15, ч.3 ст.186, ч.1 ст.162. ч.3 ст.185, ст.ст.69, 71 КК України до 2-х років позбавлення волі, штрафу 850 грн., звільнився 14.08.2009 року зв`язку з повним відбуттям строку призначеного покарання;

29.01.2010 року Буринським районним судом Сумської області за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України до 200 годин громадських робіт;

13.04.2010 року Буринським районним судом Сумської області за ч.3 ст.185, ч.1 ст. 162, ч.4 ст.70, ст.ст.69, 71, 72 КК України до 2-х років 25 днів позбавлення волі, звільнився 16.03.2012 року зв`язку з повним відбуттям строку призначеного покарання;

14.06.2012 року Буринським районним судом Сумської області за ч.2 ст.15, ч.3 ст. 186 КК України до 4 -х років позбавлення волі;

06.07.2012 року Буринським районним судом Сумської області за ч.І ст.309, ст.395, ст.70 КК до 4 років 3 місяців позбавлення волі;

15.04.2016 року Буринським районним судом Сумської області за ч.З ст.185, ст.69 КК до покарання у виді штрафу в розмірі 1360 грн.;

01.06.2017 року Буринським районним судом Сумської області за ч.З ст.185, ст.69 КК до покарання у виді одного року обмеження волі,

за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України,-

Встановив:

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, у викраденні чужого майна повторно, з проникненням у інше приміщення 17.06.2017 року у ОСОБА_6 , 09.05.2017 року у ОСОБА_7 , у викраденні чужого майна повторно 23.06.2017 року у ОСОБА_8 ,02.07.2017 року- у ПАТ Сумиобленерго,28.11.2015 року -у ОСОБА_9 , 16.02.2016 року- у ОСОБА_10 , 03.06.2016 року -у ОСОБА_11 , у квітні 2017 року- у ОСОБА_12 , у заволодінні майном ОСОБА_13 у червні 2017 року шляхом зловживання довірою повторно.

Відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк якого закінчується 15 липня 2018 року о 24 годині. До цього часу кримінальне провадження не може бути завершеним з незалежних від суду причин.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України, до спливу продовженого строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.

Прокурор клопоче про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому, обґрунтовуючи клопотання тим, що ризики, які були наявні при обранні цього запобіжного заходу, не перестали існувати на даний час. ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні серед інших тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі від трьох до шести років, ухилявся від слідства, тому оголошувався у розшук, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності ,тому є ризики, що він може вчинити інші злочини або ухилитися від суду, вчинити тиск на потерпілий, свідків.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечує проти тримання його під вартою та пояснив, що має дружину та малолітню дитину, яким повинен допомагати, оскільки дружина хворіє, від слідства не ухилявся та ухилятися від суду наміру не має, просить замінити йому запобіжний захід на домашній арешт.

Захисник підтримує ОСОБА_4 і вважає, що запобіжний захід у виді домашнього арешту забезпечить належну поведінку його підзахисного, оскільки він має місце реєстрації і проживання і має родину.

Заслухавши учасників судового розгляду, суд дійшов висновку продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 до двох місяців.

Вирішуючи питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену у п.79 рішення у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, згідно якої питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих фактів, на які посилався заявник у своїх клопотаннях про звільнення з-під варти. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають правило поваги до особистої свободи.

Продовжуючи такий вид запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, існування яких встановлено в цьому провадженні, із ступеню тяжкості інкримінованого злочину і що обставини, які свідчать про існування ризиків, які були підставою для застосування такого запобіжного заходу, не перестали існувати, не змінилися і вони унеможливлюють застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, інших підстав для заміни застосованого обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який на даний час не має і захистом докази на підтвердження цих підстав суду надані не були.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні серед інших злочинів, тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі від трьох до шести років, що раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності і має не погашену судимість , будучи підозрюваним у цьому провадженні, перебував у розшуку , і вказані обставини свідчать про існування ризику вчинення іншого злочину та можливості ухилення від суду.

Обставини, на які посилається прокурор, є вагомими для застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою і свідчать про існування ризиків, що обвинувачений може вчинити інший злочин, впливати на потерпілих ,свідків, ухилитися від суду і такими, що виправдовують потреби судового провадження та вказаний ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого. Викладене узгоджуються з вимогами ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою з наведених підстав, виправдане існуванням суспільного інтересу на забезпечення належного судового розгляду кримінального провадження про тяжке кримінальне правопорушення і встановлення істини, і що існування таких обставин переважає принцип поваги до особистих свобод, тому суд вважає, що інший вид запобіжного заходу не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого і не убезпечить від ризиків скоєння іншого злочину чи ухилення його від суду, а також можливості вчинення тиску на свідків, потерпілих.

Керуючись ст. ст. 183, 331 КПК України,-

Ухвалив :

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про заміну запобіжного заходу на домашній арешт відмовити.

Запобіжний захід тримання під вартою ОСОБА_4 продовжити до 19 серпня 2018 року до 10 години.

СуддяОСОБА_1