Дата документу 21.05.2018
Справа № 501/2930/17
У Х В А Л А
18 травня 2018 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисників адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
представника потерпілої адвоката ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Іллічівська (м.Чорноморська) Одеської області, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Іллічівського міського суду Одеської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України.
ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що 30.09.2014 року о 20 годині 10 хвилин, знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязнених стосунків, умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, наніс 3 удари кулаком правої руки в обличчя ОСОБА_6 , в результаті чого спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у формі струсу головного мозку, забійної рани верхньої губи зліва, закритого перелому кісток носу, крововиливу на нижніх повіках обох очей та підборідді, які призвели до тривалого розладу здоров`я більш ніж 21 день та розладу здоров`я, пов`язаного зі стійкою втратою загальної працездатності менш ніж на одну третину (від 10 до 33 №), та за цим критерієм відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.
Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав.
В судовому засіданні сторона захисту заявила клопотання про проведення повторної комісійної судово-медичної експертизи по факту спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_6 , мотивуючи наступним.
Обвинувачений не заперечує проти того, що між ним та потерпілою дійсно стався конфлікт в ході якого обвинувачений ОСОБА_8 відштовхнув від себе потерпілу ОСОБА_6 . Проте ударів останній не завдавав.
Потерпіла, в свою чергу, наполягає на нанесенні ОСОБА_8 декілька ударів в область голови та губ, внаслідок чого вона падала. Неодноразово душив руками. Була короткочасна втрата свідомості.
1. В матеріалах судового кримінального провадження міститься висновок експерта № 130, складений лікарем судово-медичним експертом ОСОБА_9 на підставі постанови слідчого СВ Іллічівського МВ ГУМВС України в Одеській області від 30.10.2014 р., згідно якого у ОСОБА_6 є: крововиливи нижніх повіках обох очей в області підборіддя; закритий перелом кісток спинки носу без суміщення уламків; закрита черепно-мозкова травма у формі струсу головного мозку, які за своїм характером та течії звичайно приводять до розладу здоров`я у строк більше 6 днів, але не більше 21 дня та за цим критерієм, згідно п. 2.3.4. Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень (1995 р.) відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.
При цьому, судовий експерт вказує на те, що строк лікування (з моменту отримання травми - 30.10.2014 р. - до моменту закінчення амбулаторного лікування 24.10.2014 р.) понад 21 день не відповідає характеру та тяжкості отриманих ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, а тому згідно п. 4.6. «Правил…» при дачі висновку до уваги не приймається.
Поставлений діагноз: забійна рана верхньої губи зліва» при дачі висновку до уваги не приймався, оскільки під час огляду ОСОБА_10 03.10.2014 р. пошкоджень в області губи не знайдено та в наданій медичній документації немає вказівок на морфологічні особливості (розмір, край, кінці) цієї рани.
Під час дослідження експертом використані: амбулаторна карта на ОСОБА_6 без номеру, заведена 01.11.2000 р.; рентгенограми 2 шт.; знімок і сканами комп`ютерної томографії ЛОР-органів від 01.10.2014 р. № 3531; висновок комп`ютерної томографії ЛОР-органів № 3531 від 01.10.2014 р.
Міститься посилання з амбулаторної картки на те, що 02.10.2014 р. оглянута травматологом. В області верхньої губи зліва є набряк, гіперемія, пальпація різко боляча.
Б/л закритий, до праці 25.10.2014 р.
2.З висновку комісійної судово-медичної експертизи № 318 вбачається, що при огляді ОСОБА_6 31.10.2014 р. та згідно з наданою медичною документацією, у постраждалої були наявні наступні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у формі струсу головного мозку, крововилив на нижніх повіках обох очей, підборідді, закритий перелом кісток носу.
Таким чином, перелік ушкоджень, виявлених комісією, співпадає з переліком ушкоджень, встановлених експертом ОСОБА_9 .
Між тим, розбіжності у цих двох висновках є те, що вказані ушкодження комісія встановила при огляді ОСОБА_6 31.10.2014 р., тоді як у п.4.5. підсумків комісії значиться, що потерпіла взагалі не з`явилась на огляд комісії.
Крім того, будь-яких посилань на записи у медичній документації про те, що 31.10.2014 р. кимось здійснювався огляд ОСОБА_6 , у висновку також не міститься (згідно висновку експерта № 130, експерт ОСОБА_9 оглядав ОСОБА_6 03.10.2014 р.).
Крім того, містяться розбіжності про термін перебування ОСОБА_6 на лікарняному аркуші: у висновку № 130 йде посилання - до 25.10.2014 р., тоді як у висновку № 318 до 25.11.2014 р.
3. З висновку комісійної судово-медичної експертизи № 168 вбачається, що у ОСОБА_6 були виявлені наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у формі струсу головного мозку, забійна рана верхньої губи зліва, закритий перелом кісток носу, синці обличчя (крововилив на нижніх повіках обох очей, підборідді).
Під час дослідження експертом використані: матеріали кримінального провадження в одному томі на 64 аркушах; медична карта амбулаторного хворого ОСОБА_6 без номеру, заведена 01.11.2000 р.; рентгенограми 3 шт.; протокол КТ на ім`я ОСОБА_6 .
Містяться посилання на аналогічні записи, зроблені в амбулаторній картці ОСОБА_6 .
Підставою для відповідних висновків щодо наявності забійної рани верхньої губи зліва стало те, що при огляді 11.08.2016 року лікар хірург к.м.н. ОСОБА_11 виявив у ОСОБА_6 на внутрішньої поверхні верхньої губи (з боку слизистої) післяопераційний рубець зі слідами від швів розміром 1,2 = 0,1 см, блідного кольору, безболячий при пальпації.
Між тим, у медичній документації та жодному висновку будь-яких даних про операційні втручання на внутрішній поверхні верхньої губи ( з боку слизистої) у ОСОБА_6 не має.
Крім того, як зазначається в амбулаторній картці, 02.10.2014 р. під час огляду травматолог виявив у ОСОБА_6 набряк (це збільшення розміру шкіряно-м`язових складок, що оточують вхід у порожнину рота, за рахунок накопичення в них рідини чи в результаті запального процесу) та гіперемія (переповнення кров`ю сосудів кровоносної системи будь-якого органу чи області тіла).
Дані щодо забійної рваної рани (що є порушення цілості всієї товщини шкіри, глубжележачих тканин та органів, яка характеризується різноманітністю форм та розмірів, а також відмінними ознаками у вигляді нерівних осаджених синцевих країв) у медичній документації не значаться.
Саме на це звертав увагу експерт ОСОБА_9 у висновку № 130, що під час огляду ОСОБА_10 03.10.2014 р. пошкоджень в області губи не знайдено та в наданій медичній документації немає вказівок на морфологічні особливості (розмір, край, кінці) цієї рани, а тому до уваги ним не було прийнято.
Між тим, у висновку № 168 комісія приходиться до підсумку, що вказані вище тілесні ушкодження відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості за критерієм тривалого розладу, проте обґрунтовану оцінку щодо того, чому експерт ОСОБА_9 у висновку № 130 , який комісією досліджувався, неправильно послався на те, що строк лікування (з моменту отримання травми - 30.10.2014 р. - до моменту закінчення амбулаторного лікування 24.10.2014 р.) понад 21 день не відповідає характеру та тяжкості отриманих ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, а тому згідно п. 4.6. «Правил…» при дачі висновку ним до уваги не приймалося, комісія так і не надала.
Також, не зрозуміло, звідки, з яких даних лікар невропатолог ОСОБА_12 робить висновок про наявність у ОСОБА_6 станом на 11.08.2016 р. такого діагнозу: стан після перенесеної ЗЧМТ (вересень 2014 р.) у вигляді енцефалопатії змішаної етіології (посттравматична, вертеброгенно-дисциркуляторна) 2 ступені у вигляді ГЛС, церебральна ангіодистонія з нахилом до ангіоспазмів, лівосторонній гемісіндром. ХНМК в ВББ. Вертигенозний синдром. Остеохондроз хребта травматичної етіології. Клінічно-дискоатія С3-С7, Тн 1-12, L1L5S1, травматичної етіології. Хронічна вторична цервикоторакалгія. Синдром акропарестезії. Хронічна травматична люмбоішіалгія, більше виражена справа. Астено-невротичний синдром.
Що означають ці терміні та яким чином лікар встановила наявність у ОСОБА_6 цих захворювань, оскільки відповідних посилань на медичну документацію ОСОБА_6 не має.
В свою чергу, згідно пунктів 4.6., 4.7. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України № 6 від 17.01.1995 р., судово-медичний експерт, оцінюючи строки порушення анатомічної цілості тканини і органів та їх функцій, виходить із звичайної їх тривалості, навіть у тих випадках, коли потерпілий не звертався за медичною допомогою. Якщо тривалість цього порушення, що зазначена в наявних медичних документах, не відповідає характеру тілесного ушкодження і не підтверджується об`єктивними відомостями, судово-медичний експерт відзначає цю обставину і встановлює ступінь тяжкості, виходячи із звичних термінів.
Загострення попередніх захворювань після заподіяння тілесного ушкодження, а також інші наслідки ушкодження, що обумовлені не власне характером цього ушкодження, а випадковими обставинами (наприклад, алкогольним сп`янінням, правцем), індивідуальними особливостями організму (наприклад, гемофілією), дефектами надання медичної допомоги тощо не повинні враховуватися при оцінці ступеня тяжкості. В таких випадках експерт зобов`язаний вказувати характер причинно-наслідкових зв`язків між ушкодженням і такими наслідками.
Ушкодження хворобливо змінених тканин і органів може бути розцінено за ступенем тяжкості як ушкодження здорових, якщо між цим ушкодженням і несприятливим кінцем є прямий причинний зв`язок.
Крім того, сторона захисту вважає, що судово-медичні експертизи на предмет наявності у потерпілого тілесних ушкоджень та визначення ступеню їх тяжкості тілесних, проведені з чисельними порушеннями вимог КПК України.
Відповідно до ст.84 КПК висновок експерта не є доказом, а лише процесуальним джерелом доказів, а доказами є фактичні данні, отримані у передбаченому КПК порядку, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Тобто, висновок експерта може стати доказом в кримінальному провадженні тільки за умов що він:
а) містить фактичні данні, тобто такі, що є беззаперечні та не викликають сумніву (проте будь-який висновок експерта можна та потрібно піддавати сумніву.),
б) отриманий з дотриманням встановленого порядку - що дуже часто порушується,
в) має значення для кримінального провадження та належить до обставин, що підлягають доказуванню (ст. 91 КПК) (на що, як правило, взагалі не звертають увагу).
В п.17 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.1997 р. №8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» роз`яснено:
При перевірці й оцінці експертного висновку суд повинен з`ясувати:
- чи було додержано вимоги законодавства при призначенні та проведенні експертизи;
- чи не було обставин, які виключали участь експерта у справі;
- компетентність експерта і чи не вийшов він за межі своїх повноважень;
- достатність поданих експертові об`єктів дослідження;
- повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним;
- узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи;
- обгрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи.
По-перше, на стадії досудового розслідування всі експертизи були призначені та проведені з порушенням права на захист.
Так, призначення судової експертизи є слідчою дією (глава 20, ст.242 КПК).
Слідчий, прокурор вживає належних заходів для забезпечення присутності під час проведення слідчої (розшукової) дії осіб, чиї права та законні інтереси можуть бути обмежені або порушені. Перед проведенням слідчої (розшукової) дії особам, які беруть у ній участь, роз`яснюються їх права і обов`язки, передбачені цим Кодексом, а також відповідальність, встановлена законом (ч.3. ст.23 КПК).
Для того, аби підозрюваний, обвинувачений міг взяти участь у слідчий дії - призначення та проведення експертизи, йому, відповідно до вимог п.13 ч.1 ст.7, ст.20, ч.1 ст.2, п.2 ч.3, ч.5 ст.42 КПК мають бути також роз`яснені положення ст. 4 Закону України «Про судову експертизу». В ній зазначено, що правильність висновку експерта, крім іншого, забезпечується присутністю учасників процесу в передбачених законом випадках під час проведення судової експертизи. Таке саме право обвинуваченого передбачено і в п.2.13.2 Інструкції про проведення судово-медичної експертизи.
В разі роз`яснення та забезпечення цього права у підозрюваного, обвинуваченого, що присутній при призначенні та проведенні експертизи, також з`являється можливість ставити на вирішення експерта питання, висловлювати зауваження, тощо.
Між тим, експертизу було призначено та проведено без участі обвинуваченого ОСОБА_8 .
Сторона захисту звертає увагу також на те, що судова експертиза відрізняється від дослідження (зміст якого буває ідентичними) саме мірою відповідальності, що встановлена законом для експерта в разі його завідомо неправдивого експертного висновку, відмови без поважних причин від виконання покладених обов`язків у суді, невиконання інших обов`язків, а також недотриманням процедури роз`яснення такої відповідальності, прав та обов`язків експерта, яке не може проводитися формально.
Ч.2 ст.102 КПК України встановлено, що у висновку експерта обов`язково повинно бути зазначено, що його попереджено про відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків. Вимога щодо попередження про відповідальність міститься також у ст. 4 Закону «Про судову експертизу», ст.70 КПК, п.3.2.7 Інструкції про проведення судово-медичної експертизи тощо. Очевидно, що особа не може сама собі щось роз`яснювати або про щось попереджати.
Роз`яснення прав і обов`язків, а також попередження про встановлену Законом відповідальність покладено на слідчого, прокурора (ч.3 ст.223 КПК).
Між тим, у жодній постанові слідчого про призначення експертизи такого попередження не має.
Власноручний підпис експерта про те, що йому відомі статті КК про відповідальність, або його права та обов`язки - не є попередженням належних офіційних осіб (ч. 3 ст. 223 КПК), про суть відповідальності та її наслідки.
Ч.4 ст.69 КПК встановлено, що експерт не має права за власною ініціативою збирати матеріали для проведення експертизи.
У постанові про признання повторної судово-медичної експертизи від 17.06.2016 р. є посилання на направлення для дослідження експерту матеріали кримінального провадження, медичну картку на ім`я ОСОБА_6 , три рентгензнимки ОСОБА_6 , один знімок томографа ОСОБА_6 , один опис томографа.
В свою чергу, Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи 28.08.2016 р. разом із висновком експерта № 168 комісійної судово-медичної експертизи ОСОБА_6 повертає матеріали кримінального провадження та вже 2 КТ.
При цьому, в матеріалах кримінального провадження взагалі відсутні дані про попереднє витребування слідчим якихось медичних документів (що й мали бути направлені на експертизу).
Проте важливо встановити:
1) яким чином отримані документи, матеріали, на підставі яких проведено судову експертизу,
2) чи оглянуті та долучені вони до кримінального провадження в якості речових доказів,
3) чи відкривалися вони стороні захисту відповідно до вимог ст. 290 КПК?
В даному конкретному випадку, всупереч вимогам ст. 358 КПК, судом не було досліджено та оголошено відомостей, що містяться у медичних документах, які лягли в основу висновків судово-медичної експертизи. Вони не визнавалися речовими доказами. Їх не відкривали стороні захисту.
В матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які дані, які б свідчили про те, що слідчим в передбаченому законом порядку було витребувано з медичного закладу чи отримано дозвіл слідчого судді про тимчасовий доступ до речей і документів, які були використані судовими експертами для проведення дослідження.
Таким чином, всупереч вимогам ст.ст. 93, 101 КПК, слідчим не було зібрано у встановленому законом порядку жодних медичних документів та відповідно не надано їх експертам для проведення експертизи.
Відповідно до приписів ч.1 ст.242 КПК України, експертиза проводиться експертом за зверненням сторони кримінального провадження або за дорученням слідчого судді чи суду, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права.
Статтею 332 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених статтею 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.
Сторона захисту вважає, що оскільки комісійна судово-медична експертиза була проведена за участю експертів Одеського обласного бюро судово-медичної експертизи, то проведення повторної експертизи іншому експертному закладу, а саме Миколаївському обласному бюро судово-медичної експертизи Миколаївської обласної ради.
Суд вважає, що клопотання сторони захисту підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.242, 332, 370-372 КПК України,
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання сторони захисту задовольнити, призначити повторну комісійну судово-медичну експертизу по факту спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_6 .
Проведення експертизи доручити Миколаївському обласному бюро судово-медичної експертизи.
На вирішення експертів поставити наступні питання:
- які тілесні ушкодження були отримані потерпілою ОСОБА_6 , їх характер, локалізація, ступінь тяжкості, механізм та час утворення?
- чи могла потерпіла ОСОБА_6 отримати тілесні ушкодження в результаті того, що вона, як стверджує обвинувачений, наштовхнулася на його лікоть?
Поінформувати експертів про відмову потерпілої ОСОБА_6 від явки до експертної установи.
У розпорядження експертів надати матеріали кримінального провадження, а також медичну документацію: медичну карту амбулаторного хворого на ім`я ОСОБА_6 (заведена 01.11.2000); рентгенограми 3 шт.; 2 КТ, протокол КТ на ім`я ОСОБА_6 .
Запропонувати потерпілій ОСОБА_6 , у якої знаходиться медична документація, надати її суду.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя