АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/3559/2018 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 липня 2018 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

представника ОСОБА_7 ,

власника майна ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 28 березня 2018 року,
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого СВ Подільського УП ГУ НП в місті Києві ОСОБА_9 , яке погоджене із прокурором Київської місцевої прокуратури № 7 міста Києва ОСОБА_6 , та накладено арешт на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 385, яка на праві власності належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із забороною користуватися, відчужувати, розпоряджатися та вчиняти будь-які інші дії щодо реєстрації (перереєстрації) права власності на зазначене нерухоме майно.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, власник майна ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій ставить питання про поновлення їй строку на оскарження ухвали слідчого судді, просить скасувати цю ухвалу та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження власник майна ОСОБА_8 зазначає, що розгляд клопотання старшого слідчого був здійснений без її повідомлення, копію ухвали слідчого судді вона не отримувала, а про наявність оскаржуваної ухвали їй стало відомо лише 26 червня 2018 року.

Стосовно ухвали слідчого судді, то власник майна вважає її незаконною та необґрунтованою. Зокрема, ОСОБА_8 звертає увагу, що у квартирі АДРЕСА_1 , вона проживає разом із чоловіком, донькою та сином. Крім того, апелянт зазначає, що в оскаржуваній ухвалі слідчого судді відсутні будь-які обставини, що підтверджують існування ризиків, які можуть призвести до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування чи передачі майна, а отже, як запевняє автор апеляції, заборона користуватися, відчужувати, розпоряджатися та вчиняти будь-які інші дії щодо реєстрації (перереєстрації) права власності на квартиру є безпідставними і необґрунтованими.
Також ОСОБА_8 стверджує, що реєстрація права власності на квартиру АДРЕСА_1 , є дійсною та ніким не була оскаржена, а тому вона є законним власником квартири.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення власника майна та її представника, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що власник майна ОСОБА_8 не пропустила строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 28 березня 2018 року з огляду на положення абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, а їїапеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчим відділом Подільського УП ГУ НП в місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001004, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 березня 2018 року заознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України, а саме за фактом того, що невстановлені особи, використовуючи підроблене рішення Подільського районного суду міста Києва, заволоділи квартирою АДРЕСА_1 , яку Подільська районна в місті Києві державна адміністрація отримала 12 липня 2017 року від Департаменту будівництва та житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації.

14 березня 2018 року постановою старшого слідчого СВ Подільського УП ГУ НП в місті Києві ОСОБА_9 квартира АДРЕСА_1 , була визнана речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

15 березня 2018 року (датоване 14 березня 2018 року) старший слідчий СВ Подільського УП ГУ НП в місті Києві ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором Київської місцевої прокуратури № 7 міста Києва ОСОБА_6 , звернувся до Подільського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на об`єкт нерухомості квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 385, яка на праві власності належить ОСОБА_8 , із забороною користуватися, відчужувати, розпоряджатися та вчиняти будь-які інші дії щодо реєстрації (перереєстрації) права власності на зазначений об`єкт нерухомості. Це клопотання мотивовано необхідністю забезпечити збереження вказаної квартири як речового доказу у кримінальному провадженні.

28 березня 2018 року ухвалою слідчого судді Подільського районного суду міста Києва зазначене клопотання старшого слідчого було задоволено.

Задовольняючи дане клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0001004, про накладення арешту на об`єкт нерухомості квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 385, яка на праві власності належить ОСОБА_8 , із забороною користуватися, відчужувати, розпоряджатися та вчиняти будь-які інші дії щодо реєстрації (перереєстрації) права власності на зазначений об`єкт нерухомості, слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, заслухав пояснення старшого слідчого ОСОБА_9 та, дослідивши матеріали, які додані до клопотання, прийшов до правильного висновку, що існують достатні правові підстави для накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 385, яка на праві власності належить ОСОБА_8 , з огляду на те, що дана квартира відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК Україна.

При цьому слідчий суддя визначив за необхідне заборонити користуватися, відчужувати, розпоряджатися квартирою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 385, яка на праві власності належить ОСОБА_8 , та вчиняти будь-які інші дії щодо реєстрації (перереєстрації) права власності на вказану квартиру.

З таким рішенням слідчого судді в частині заборони користуватися, відчужувати, розпоряджатися та вчиняти будь-які інші дії щодо реєстрації (перереєстрації) права власності на зазначене нерухоме майно можливо погодитися тільки частково з огляду на наступні обставини.

Насамперед, колегія суддів звертає увагу, що сам по собі арешт майна, як захід забезпечення кримінального провадження, передбачає заборону відчуження майна, у зв`язку з чим при накладенні арешту на майно визначати заборону його відчуження є зайвим. Такий висновок випливає з положень ст. 170 КПК України, в п. 11 якої визначено лише можливість застосування заборони або обмеження у користуванні та у розпорядженні майном в тому разі, якщо існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Запобігання вказаним негативним наслідкам (ризикам), відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, є одночасно і завданням арешту майна, але до завдань арешту майна ще включено і ризик можливості відчуження майна. Це свідчить, що поняттям арешту майна охоплюється в повному обсязі тільки заборона його відчуження, а заборона розпорядження та/або користування майном при його арешті може мати місце лише при наявності хоча б одного із ризиків, передбачених п. 11 ст. 170 КПК України.

Що стосується безпосередньо рішення слідчого судді в частині визначених ним заборон, то колегія суддів наголошує, що при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Між тим, слідчий суддя, хоча і прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 385, яка на праві власності належить ОСОБА_8 , а також правильно визначив в якості мети та правової підстави для накладення арешту на зазначену квартиру п. 1 ч. 2 та ч. 3 ст. 170 КПК України, тобто наклав арешт на це нерухоме майно з метою збереження його, як речового доказу у даному кримінальному провадженні, із забороною ним розпоряджатися та вчиняти будь-які інші дії щодо реєстрації (перереєстрації) права власності, однак без достатніх до того підстав прийняв рішення щодо заборони користуватися квартирою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 385, оскільки обставин, які підтверджують, що незастосування заборони користуватися даною квартирою призведе до її пошкодження, знищення, втрати чи інших негативних наслідків, матеріалами провадження не встановлено.

Крім того, поза увагою слідчого судді залишилося і те, що, відповідно до ч. 12 ст. 170 КПК України, не допускається заборона використовувати житлове приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні. Саме це і стосується в даному випадку ОСОБА_8 .

Також колегія суддів встановила, що слідчий суддя, приймаючи рішення про заборону користуватися даною квартирою, в порушення вимог п. п. 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України, не врахував розумність і співрозмірність обмеження, а фактично позбавлення права у користуванні власністю завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна в частині заборони його використання для власника вказаної квартири ОСОБА_8 і членів її сім`ї.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга власника майна ОСОБА_8 підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді, у відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, скасуванню з постановленням судом апеляційної інстанції нової ухвали про часткове задоволення клопотання старшого слідчого, накладення арешту на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 385, яка на праві власності належить ОСОБА_8 , із забороною розпоряджатися нею та вчиняти будь-які інші дії щодо реєстрації (перереєстрації) права власності на зазначене нерухоме майно, але без заборони користуватися даною квартирою.

До такого висновку колегія суддів приходить з огляду і на те, що матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Будь-яких негативних наслідків, які можуть суттєво позначитися на інтересах власника майна та інших осіб від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт вищевказаної квартири, без заборони користуватися нею, але із забороною нею розпоряджатися та вчиняти будь-які інші дії щодо реєстрації (перереєстрації) права власності на зазначене нерухоме майно, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 28 березня 2018 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого СВ Подільського УП ГУ НП в місті Києві ОСОБА_9 , погоджене із прокурором Київської місцевої прокуратури № 7 міста Києва ОСОБА_6 , і накладено арешт на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 385, яка на праві власності належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із забороною користуватися, відчужувати, розпоряджатися та вчиняти будь-які інші дії щодо реєстрації (перереєстрації) права власності на зазначене нерухоме майно, скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого СВ Подільського УП ГУ НП в місті Києві ОСОБА_9 , погоджене із прокурором Київської місцевої прокуратури № 7 міста Києва ОСОБА_6 , про накладення арешту на об`єкт нерухомості, а саме квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 385, яка на праві власності належить ОСОБА_8 , із забороною користуватися, відчужувати, розпоряджатися та вчиняти будь-які інші дії щодо реєстрації (перереєстрації) права власності на зазначений об`єкт нерухомості, задовольнити частково.
Накласти арешт на об`єкт нерухомості, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 385, яка на праві власності належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із забороною розпоряджатися та вчиняти будь-які інші дії щодо реєстрації (перереєстрації) права власності на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 385, але без заборони користуватися зазначеною квартирою.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

___________________ ______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4