Справа № 214/5717/17
1-кп/214/299/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2018 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі клопотання захисника про зміну запобіжного заходу обвинуваченому по кримінальному провадженню №0000363, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.03.2017 щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.2 ст.313 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В проваджені Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області знаходиться кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.2 ст.313 КК України.

В судовому засіданні захисником обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_4 заявлено клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт. В обґрунтування клопотання захисник посилається на необхідність проведення обвинуваченому ОСОБА_5 оперативного втручання, яке у умовах утримання його у СІЗО неможливе. За час перебування під вартою обвинувачений неодноразово звертався зі скаргами на стан здоров`я до медичної частини. Перебування під домашнім арештом надасть ОСОБА_5 можливість провести оперативне втручання з метою усунення наявного захворювання.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 та обвинувачений, кожен окремо, підтримали заявлене клопотання та просили суд замінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт. Обвинувачений зобов`язувався дотримуватися вимог щодо перебування під домашнім арештом.

Прокурор заперечував проти задоволення заявленого захисником клопотання, просив продовжити обраний щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ще на 60 днів, оскільки продовжують існувати ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Щодо необхідності оперативного втручання у зв`язку із хворобою, захистом не надано підтверджуючих документів. З виписки вбачається, що ОСОБА_5 звертається до медичної частини за наданням симптоматичної допомоги, яку отримує в умовах КУВП №3.

Вислухавши думки сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання обвинуваченого та його захисника про зміну запобіжного заходу на домашній арешт та задоволення клопотання прокурора в повному обсязі, виходячи з таких підстав.

Відповідно до положень ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Розглядаючи питання про запобіжний захід, який обрано щодо обвинуваченого ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, суд виходить з того, що згідно з ч.1 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. Такий запобіжний захід не може продовжуватись за відсутності обставин, що виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Також, суд приймає до уваги, що відповідно до правової позиції, викладеної у п.80 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Харченко проти України», при вирішенні питання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

На думку суду, подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою є виправданим, а підстави для зміни цього запобіжного заходу менш обтяжливим відсутні. Суд вважає, що продовжують існувати ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна. Окрім того, йому інкримінується вчинення ще одного кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.313 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від двох до шести років. Раніше судимий вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.06.2016 за ч.1 ст.309, ч.1 ст.313 КК України, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні більш тяжких кримінальних правопорушень, пов`язаних з незаконним обігом психотропних речовин та обладнання, призначеного для їх виготовлення, в зв`язку з чим є підстави вважати, що обвинувачений може продовжити свою злочинну діяльність, оскільки не має офіційного місця роботи та доходу. Також, суд вважає, що обвинувачений може переховуватись від суду, оскільки раніше вже порушував порядок перебування під домашнім арештом, у зв`язку з чим щодо нього замінено запобіжний захід на тримання під вартою. Окрім того, обвинувачений може впливати на свідків, які є також і викривачами, а їх анкетні дані відкриті у матеріалах кримінального провадження.

Також суд бере до уваги, що ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25.09.2017 ОСОБА_5 визначено альтернативний запобіжний захід у виді застави в розмірі 304000 грн. з покладенням обов`язків згідно з ч.5 ст.194 КПК України.

При цьому, заявлені ризики, які були підставою для застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу та його продовження, не зменшились й продовжують існувати та виправдовують обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Розглядаючи можливість застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 альтернативних запобіжних заходів, суд, враховуючи наведене, вважає його таким, що не здатний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти ризикам у кримінальному провадженні.

З огляду на вказане та зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд, виходячи з усіх обставин провадження, вважає, що у кримінальному провадженні відсутні підстави для зміни обвинуваченому запобіжного заходу вигляді тримання під вартою на більш м`який.

Отже, суд вважає, що прокурор довів наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, тому в задоволенні клопотання захисника та обвинуваченого слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 315-317, 331, 369, 372, 371 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт залишити без задоволення.

Строк запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою продовжити на 60 днів, тобто до 24 серпня 2018 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1