Справа № 409/931/18
Провадження № 11-кп/782/305/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Луганської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5

розглянувши матеріали за клопотанням Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України щодо ОСОБА_6 , за апеляційною скаргою заступника директора Департаменту - начальника Управління міжнародної правової допомоги Департаменту міжнародного права, яка діє за довіреністю від Міністерства юстиції України, ОСОБА_7 ,поданою на ухвалу Білокуракінського районного суду Луганської області від 06 липня 2018 року,

встановила:

Оскаржуваною ухвалою Білокуракінського районного суду Луганської області від 06 липня 2018 року відмовлено у задоволенні клопотання Міністерства юстиції України від 27.04.2018, поданого у відповідності до ст. 610 КПК України, про приведення вироку суду Російської Федерації (Октябрьского районного суду м. Бєлгорода від 06.06.2016) у відповідність із законодавством України щодо ОСОБА_6 .

Підставою для такого висновку суд першої інстанції зазначив, що, відповідно до ч.1 п.6 ст. 606 КПК України засуджену судом України особу може бути передано для відбуття покарання у іншу державу, а засудженого іноземним судом громадянина України - прийнято для відбування покарання в Україні тільки за умов, якщо відшкодовано майнову шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, а в разі наявності - також процесуальні витрати.

Оскільки, відповідно до заяви засудженого ОСОБА_6 від 15.12.2017, той має за вироком Октябрьського районного суду м. Бєлгорода (РФ) від 06.06.2016 непогашену позовну заборгованість, суд відмовив у клопотанні Міністерства юстиції привести у відповідність із законодавством України вирок щодо ОСОБА_8 .

На судову ухвалу представником Міністерства юстиції України за довіреністю ОСОБА_7 подано апеляційну скаргу, у якій викладено прохання скасування цього судового рішення та постановлення нової ухвали, якою клопотання представника ОСОБА_7 задовольнити у повному обсязі викладених обставин та привести у відповідність із законодавством України вирок Октябрьського районного суду м. Бєлгорода від 06.06.2016 щодо ОСОБА_8 .

Мотивує свої доводи тим, що перевірка питання щодо відшкодування майнової шкоди як умови прийняття засудженої особи в Україну належить виключно до компетенції Центрального органу і здійснюється на етапі прийняття рішення Міністерством юстиції України, тому, не повинна досліджуватись судом у межах провадження за ст. 610 КПК України.

Зазначена норма закону також дозволяє суду при розгляді питання про виконання покарання одночасно вирішити питання і про виконання вироку у частині цивільного позову і процессуальних витрат у разі наявності відповідного клопотання про це, і Міністерство юстиції ставило перед Білокуракінським районним судом у клопотанні щодо ОСОБА_8 таке питання.

Представник вважає, що суд, відмовивши у задоволенні клопотання, по суті викладених у ньому обставин взагалі не ухвалював ніяких рішень, вийшов за межі своєї компетенції, порушивши, крім того, і строки розгляду клопотання, зазначені у ч.1 ст. 610 КПК.

Сторони належним чином були повідомлені про час та дату розгляду апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора відділу прокуратури Луганської області ОСОБА_5 який підтримав апеляційні вимоги представника Міністерства юстиції України у частині скасування ухвали суду першої інстанції та просив призначити новий судовий розгляд клопотання, дослідивши матеріали, додані до клопотання Міністерства юстиції України щодо приведення у відповідність до законодавства України вироку суду іноземної держави щодо ОСОБА_8 , матеріали судового провадження, проаналізувавши та співставивши наведені у оскаржуваній ухвалі доводи із доводами апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним ( ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права із дотриманням вимог кримінального провадження, передбаченим КПК), обґрунтованим (ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК) та умотивованим (у якому наведені належні та достатні мотиви та підстави його ухвалення).

Під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України про приведення у відповідність до законодавства України вироку іноземної держави щодо ОСОБА_8 вищезазначені вимоги діючого КПК України судом першої інстанції були порушені, що призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого судового рішення.

Нормами ст.610 КПК передбачений порядок розгляду судом питань про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавтсвом України.

Зокрема, ч.3,5 ст.610 КПК України передбачає, що під час розгляду клопотання суд визначає статті (частини статей) Закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави, а також, питання виконання додаткового покарання, призначеного за цим вироком суду.

Крім того, відповідно до ч.6 ст. 610КПК, суд може одночасно вирішити питання про виконання вироку суду іноземної держави у частині цивільного позову і процесуальних витрат у разі наявності відповідного клопотання.

Підстав перевірки судом умов прийняття засудженох особи в Україну за підставами, наведеними у ст. 606 КПК України, при розгляді клопотання Міністерства юстиції України не передбачено, оскільки відповідна норма закону є загальною та такою, що регламентує досудову діяльність ( етап прийняття рішення Міністерством юстиції України) та регламентує компетенцію саме цього державного органу.

Суд першої інстанції, відмовивши у задоволенні клопотання Міністерства юстиції про приведення вироку суду іноземної держави щодо ОСОБА_8 у відповідність із законодавством України, вийшов за межі своєї компетенції та істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, що є підставою для скасування ухвали, відповідно до норм п.3 ч.1 ст. 409, ч.1 ст. 412 КПК України.

Доводи апеляційної скарги представника Міністерства юстиції України ОСОБА_7 у цій частині є слушними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи ту обставину, що судом першої інстанції клопотання Мінюста України щодо ОСОБА_8 фактично не розглядалось по суті викладених у ньому вимог ( як про це слушно зазначає у апеляційній скарзі представник), апеляційна інстанція позбавлена можливості надати належну оцінку висновкам суду і, за необхідності, ухвалити нове рішення, тому, колегія суддів вважає за необхідне матеріали за клопотанням Мінюста України повернути до суду першої інстанції на новий судовий розгляд.

Керуючись ст. 405, п.3 ч.1 ст. 409, ч.1 ст. 412 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника Міністерства юстиції України ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Білокуракінського районного суду Луганської області 06 липня 2018 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання Міністерства юстиції України про приведення у відповідність із законодавством України вироку Октябрьського районного суду м. Бєлгорода Російської Федерації щодо ОСОБА_8 , скасувати, із призначенням нового судового розгляду матеріалів клопотання у суді першої інстанції.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3