УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.09.2018 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши клопотання слідчого СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003612 від 01.09.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся із указаним клопотанням, в якому просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що ОСОБА_5 , будучи раніше неодноразово судимим за злочини проти власності, на шлях виправлення не став та повторно умисно вчинив кримінальне правопорушення, за наступних обставин.

Так, 01.09.2018 близько 07 год. 20 хв. ОСОБА_5 перебував на території Житнього ринку в м. Житомир на майдані Житній ринок, 1.

У цей час, день, місці та за вказаних обставин у останнього виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення будь-якого чужого майна, поєднаного із проникненням у сховище.

Реалізуючи злочинний умисел, враховуючи сприятливу обстановку, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони залишаються ніким непоміченими, керуючись корисливим мотивом, через відчинені двері ОСОБА_8 проник до торгівельного кіоску № НОМЕР_1 , що на території Житнього ринку.

Продовжуючи свої злочинні дії, перебуваючи в приміщенні кіоску вищеописаного готелю, ОСОБА_5 , оглянувши його, виявив та повторно таємно викрав гроші в сумі 1034 грн., які належать фізичній особі-підприємцю ОСОБА_9 .

В подальшому, ОСОБА_5 , утримуючи викрадені гроші при собі, місце скоєння злочину залишив, однак розпорядитися вкраденими грошима не встиг, так як його дії були помічені громадянами, та в подальшому останнього було затримано.

Таким чином ОСОБА_5 виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, чим намагався спричинити ФОП ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 1034 грн.

По вказаному факту в ЄРДР зареєстровано кримінальне провадження № 0003612 та розпочато досудове розслідування за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України.

ОСОБА_5 затримано в порядку, передбаченому ст. 208 КПК України 01.09.2018 року о 8 год 03 хв..

Цього ж дня ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. З ст. 185 КК України.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 покладається необхідність забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків, запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків в даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

В обґрунтування необхідності запобігання ризикам зазначеним у клопотанні і неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, сторона обвинувачення зазначає те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за який передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі на строк до 6 років, не є особою похилого віку, ніде не працює, а тому здобути кошти на прожиття, окрім злочинним способом не може, неодружений, на утриманні дітей немає, тобто ступінь соціальних зв`язків не є таким, що може забезпечити належну поведінку на досудовому слідстві та під час судового розгляду обставин вчинення кримінальних правопорушень, раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності, на даний час на розгляді в Богунському районному суді м. Житомира перебуває обвинувальний акт відносно останнього у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. З ст. 185 КК України.

В судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали клопотання, просили його задовольнити.

Підозрюваний заперечував проти обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щиро каявся та просив обрати більш м`який запобіжний захід, який зобов`язувався дотримуватися, вказав, що він хворіє, потребує постійного лікування, запобіжний захід у вигляді обмеження волі може призвести до його смерті.

Захисник в судовому засіданні просив обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, вказав, що підозрюваний має постійне місце проживання, стійкі соціальні зв`язки, адже проживає з батьками, має тяжкі захворювання та потребує лікування, а тому просив обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання та копії долучених до нього матеріалів, якими слідчий і прокурор обґрунтовують доводи клопотання, вважаю, що воно підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

За змістом ст.177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, у тому числі запобігання спробам переховуватися від органів досудового слідства або суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Зі змісту ст. 178 КПК України вбачається, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування і судового розгляду, діяти відповідно до вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України на слідчого суддю покладено обов`язок відмовити у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у разі не доведення стороною обвинувачення ризиків, передбачених ст. 177 цього кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, що підтверджується зібраними доказами.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , слідчий суддя враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини, яке згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, які є джерелом законодавства, у справі «Бойченко проти Молдови» № 41088/05, рішення від 11 липня 2006 року - «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу». А у справі «Мамедова проти Росії» № 7064/05, рішення від 01 червня 2006 року Європейський суд дійшов такого висновку: «посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча Суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребу позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

В частині 1 ст. 88 КПК України вказано, що докази, які стосуються судимостей підозрюваного, обвинуваченого або вчинення ним інших правопорушень, що не є предметом цього кримінального провадження, а також відомості щодо характеру або окремих рис характеру підозрюваного, обвинуваченого є недопустимими на підтвердження винуватості підозрюваного, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

При обранні запобіжного заходу слідчий суддя зважає на те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, враховує тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у його вчиненні, його вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, має зареєстроване постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , щиро кається у вчиненому кримінальному правопорушенні, має тяжкі захворювання, потребує лікування.

Зважаючи на викладене, та оскільки прокурором не було доведено, що застосування жодного із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризику можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення, незаконно впливати на потерпілого та свідків в даному кримінальному провадженні, тому слідчий суддя дійшов до висновку про необхідність застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту за місцем, як встановлено судом, постійного проживання, що є достатнім для запобігання зазначеного ризику.

За положеннями частин 1 та 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.

На підставі наведеного та, керуючись ст. ст. 176-178, 181, 184, 193, 194, 196, 205, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання слідчого СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 задовольнити частково.
Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою місця проживання, а саме: АДРЕСА_1 , строком на два місяці, з моменту фактичного затримання, а саме з 01.09.2018 року.
Заборонити підозрюваному ОСОБА_5 , залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , протягом строку тримання під домашнім арештом без застосування електронних засобів контролю.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:

прибувати за кожною вимогою до суду, органу досудового розслідування та прокуратури;

прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю, а саме за викликом;

не відлучатися із місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду,

повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити для виконання до СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Житомирської області протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особами, що не були присутні в судовому засіданні з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя