АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1133/18 Справа № 176/1699/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі апеляційного суду, кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора області ОСОБА_8 на вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 березня 2018 року, -

В с т а н о в и л а:
Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Жовті Води Дніпропетровської області, громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , з середньою освітою, не працюючого, неодруженого, не маючого утриманців та інвалідності, не військовозобов`язаного, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого: вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2016 року за ч. 1 ст. 185 КК України до 200 годин громадських робіт,

засуджено за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 389, ч. 1 ст. 263 КК України.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_7 у покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
На підставі ст.ст. 71, 72 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2016 року у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт, виходячи із того, що вісім годин громадських робіт відповідають одному дню позбавлення волі, та остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців 15 (п`ятнадцяти) днів позбавлення волі.
Стягнуто із ОСОБА_7 на користь держави витрати на залучення експертів у розмірі 1851 (одна тисяча вісімсот п`ятдесят одна) гривні 69 копійок.
Вирішено долю речових доказів.

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що вінприблизно о 09 годині 50 хвилин, 24 березня 2017 року, знаходився в АДРЕСА_2 у салоні автомобіля марки «ВАЗ» моделі «21110», червоного кольору, номерний знак НОМЕР_2 , належного ОСОБА_9 , що використовувався для надання послуг з перевезення. У той час, коли водій автомобіля ОСОБА_9 вийшов із салону транспортного засобу, обвинувачений таємно викрав мобільний телефон марки «Lenovo» моделі «А1010а20», який знаходився на сидінні автівки.
Крім того, приблизно о 14 годин 45 хвилин, 02 квітня 2017 року, точного часу не встановлено, ОСОБА_7 проходив повз дитячий парк розташований по вулиці Маяковського в місті Жовті Води Дніпропетровській області, де на узбіччі пішохідної доріжки підібрав із землі конструктивно оформлений зарядом вибухової речовини, споряджений корпус ручної осколкової, наступальної гранати РГД-5.
Після чого, обвинувачений достовірно знаючи, що придбаний ним предмет відносяться до категорії вибухових речовин, приніс його за місцем свого тимчасового проживання за адресою АДРЕСА_3 , де зберігав його без передбаченого законом дозволу. Наступного дня вказана граната була у нього вилучена.

В апеляційній скарзі:

- прокурор просить вирок змінити, через неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, у зв`язку з неправильним тлумаченням закону, яке суперечить його точному змісту. Виключити з мотивувальної частини вироку посилання на кваліфікуючу ознаку ч. 1 ст. 263 КК України, - «носіння».

На його думку судом першої інстанції обвинуваченого ОСОБА_7 визнано винуватим, крім іншого, в кримінальному правопорушенні за ч. 1 ст. 263 КК України за ознаками придбання, носіння та зберігання вибухової речовини, без передбаченого законом дозволу.

Посилається, що ОСОБА_7 безпосередньо при собі вибухову речовину не переміщав, зберігав знайдену ним гранату вдома, де вона і була виявлена працівниками поліції. Дії ОСОБА_7 , на думку прокурора невірно кваліфіковано за ознакою,- «носіння».

На його думку при викладенні кваліфікуючих ознак злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 263 КК України, районний суд встановивши фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, у мотивувальній частині вироку, припустив застосування кваліфікуючої ознаки, яка не знайшла свого підтвердження як в ході досудового розслідування, так і в ході судового слідства, а саме «носіння».

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу прокурора, думку обвинуваченого, який прохав апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок суду - без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, та про юридичну кваліфікацію його дій за, за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 389, ч. 1 ст. 263 КК України є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені наявними у справі доказами, в апеляції не оспорюються, тому в цій частині не перевіряються. Також не оскаржується правильність призначеного покарання.
Ствердження прокурора про те, що районний суд невірно вказав у вироку наявність в діях ОСОБА_7 кваліфікуючої ознаки ч.1 ст.263 КК України, - «носіння» боєприпасів, є безпідставними, оскільки судом встановлено, що ОСОБА_7 20.04.17р. знайшов гранату, приніс її до місця свого мешкання, де наступного дня в ході обшуку вона була вилученя.
Тому в цих діях ОСОБА_7 є наявною кваліфікуюча ознака кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 ч.1 КК України,- «носіння» боєприпасів, оскільки більше доби вказана бойова граната перебувала у незаконному володінні ОСОБА_7 .. При цьому кваліфікуюча ознака «носіння» відповідно до постанови ПВС №3 від 26.04.2002р. була інкримінована ОСОБА_7 обґрунтовано.
Вирок суду, як видно з його тексту є обґрунтованим, вмотивованим та законним.
Перевіркою матеріалів провадження колегією суддів не встановлено суттєвих порушень, вимог КПК України, які б слугували підставою для скасування або зміни судового рішення.
Отже апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, а вирок слід залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу заступника прокурора області ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 березня 2018 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набуває чинності з дня проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а обвинуваченим, що тримається під вартою в той же строк з дня отримання копії ухвали.
Судді: