Справа 367/3405/18-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/849/2018 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
Іменем України

« 17 » жовтня 2018 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора - ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в режимі відеоконференції справу за апеляційною скаргою прокурора Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 28 серпня 2018 року, якою клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення задоволено,

в с т а н о в и л а:
До Ірпінського міського суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_7 про звільнення його від відбування покарання умовно-достроково у відповідності до положень ст. 81 КК України.

28.08.2018р. ухвалою Ірпінського міського суду Київської області клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення задоволено, ОСОБА_7 звільнено від подальшого відбування покарання умовно-достроково на невідбутий строк 2 роки 29 днів, встановлено ОСОБА_7 адміністративний нагляд терміном 1 рік та встановлено обмеження пов`язані з адміністративним наглядом.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу посилаючись на її незаконність у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 81 КК України та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, апелянт вказав на те, що висновок суду про можливість застосування до ОСОБА_7 положень ст. 81 КК України є помилковим, таким, що не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки поведінка засудженого за період відбування покарання не була сумлінною, він мав 8 стягнень за порушення режиму утримання, за останні три роки ОСОБА_7 отримав лише одне заохочення, що на думку апелянта свідчить лише про намір засудженого уникнути від подальшого відбування покарання; до 2018 року ОСОБА_9 офіційно працевлаштований не був та лише перед настанням пільги офіційно працевлаштувався; в матеріалах особової справи засудженого відсутній наказ начальника установи про призначення останнього на неоплачувану роботу, а отже висновок судді І інстанції про сумлінну поведінку та ставлення до праці засудженого є необґрунтованим, а отримані ним заохочення безпідставними.

Також апелянт вважає що судом І інстанції залишилося неврахованим тяжкість вчиненого злочину та особа засудженого, а також те, що він раніше був неодноразово судимий за умисні злочини, а тому на думку апелянта, ОСОБА_7 на даний час ще не довів своє виправлення.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора засуджений ОСОБА_7 просить ухвалу щодо нього залишити без зміни та зазнає, що на момент розгляду клопотання судом І інстанції будь-яких заперечень щодо задоволення його клопотання у прокурора не було, крім того він отримав 3 заохочення, 2 з яких правами начальника установи, а також 1 заохочення від начальником установи за 3 квартал 2018 року, режим утримання не порушує, вимоги адміністрації установи виконує та працевлаштований в промзоні.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу, пояснення ОСОБА_7 , який заперечив проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали умовно-дострокового звільнення та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Доводи апеляційної скарги прокурора про безпідставне умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 , на думку колегії суддів, є обґрунтованими.

Відповідно до ч.2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

У відповідності до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002р. умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Так, з матеріалів справи вбачається, що вироком Советського районного суду м.Макіївка від 21.02.2007 р. ОСОБА_7 засуджений за ч.2 ст. 152, ч. 3 ст. 152, ч.2 ст. 153, ч. 3 ст. 15, ч.2 ст. 152, ч.1 ст. 309, ч.1 ст. 70, ч.4 ст. 70 КК України на 15 років позбавлення волі.

Ухвалою Петрівського районного суду Кіровоградської області від 17.03.2016р. у відповідності до ч.5 ст. 72 КК України ОСОБА_7 зараховано строк попереднього ув`язнення з 17.07.2006р. по 8.05.2007р.Початок строку відбування покарання: 17.07.2006р., кінець строку - 26.09.2020р.

Застосовуючи до засудженого положення ст. 81 КК України суд послався на те, що він відбув 3/4 строку покарання та чесним ставленням до праці довів своє виправлення, а тому заслуговує на умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, з встановленням адміннагляду, оскільки він засуджений за злочин, пов`язаний з незаконним обігом наркотичних речовин.

На думку апеляційного суду, такі висновки суду І інстанції є передчасними.

Згідно характеристики начальника відділення СПС №1 ОСОБА_10 від 28.08.2018р. (а.с. 18) ОСОБА_7 відбуває покарання в БВК №85 з 9.11.2017р., раніше неодноразово судимий за тяжкі злочини, за час відбування покарання зарекомендував себе посередньо, 5.05.2016р. апеляційною комісією ДПтСУ змінено режим тримання з максимального рівня безпеки на середній рівень безпеки згідно ст.101 КВК України, 21.09.2016р. комісією установи відмовлено в застосуванні ст.82 КК України, як такому що не став на шлях виправлення, 11.01.2016р. комісією установи відмовлено в застосуванні ст. 81 КК України як такому, що не довів свого виправлення.

Згідно довідки стягнень і заохочень на засудженого (а.с. 9), ОСОБА_7 за період з 17.01.2008р. 8 стягнень, які зняті та погашені і 12 заохочень, при цьому за останні 3 роки лише 3 заохочення.

Згідно довідки про заробітну плату ОСОБА_7 (а.с.10) засуджений отримував заробітну плату з січня 2018 року.

В матеріалах відсутній наказ начальника установи про призначення ОСОБА_7 на неоплачувану роботу.

Враховуючи те, що процес виправлення та перевиховання засудженого має бути стабільним та послідовним, на думку колегії суддів, ОСОБА_7 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення, а тому підстави для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_7 відсутні.

За таких обставин, ухвала суду І інстанції підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, якою необхідно відмовити в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 537 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури ОСОБА_8 - задовольнити.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 28 серпня 2018 року, якою задоволено клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі за вироком Советського районного суду м.Макіївка від 21.02.2007 року.

Судді _________________ _____________________ ________________