Справа № 539/120/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2018 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

у складі: головуючого судді Іващенка Ю.А.,

при секретарях Карпенко Т.П., Мирна Т.Ф., Шрейтер С.О.,

з участю прокурорів Пістун К.О., Чепурна Л.І.,

захисників Кіяшко І.П., Бондаренко О.В.,

потерпілого - ОСОБА_1 ,

законних представників потерпілого ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

законного представника особи, яка не досягла віку кримінальної відповідальності ОСОБА_4 ,

особи, яка не досягла віку кримінальної відповідальності ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни Полтавської області клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні № 0000542 від 14.04.2017 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Лубни Полтавської області, мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України, освіта неповна середня, учениці 7 класу ЗОШ І-ІІІ ступенів № 3 м. Лубни,

за ознаками суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

10 квітня 2017 року близько 13 год. 00 хв. малолітня ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , учениця ЗОШ №3, перебуваючи у коридорі загальноосвітньої школи №3 за адресою м. Лубни вул. Олександрівська, 8/2 Полтавської області, у результаті сварки з учнем цієї школи неповнолітнім ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи умисно, ногою у взутті, нанесла ОСОБА_1 один удар в область паху, в результаті чого малолітня ОСОБА_5 спричинила потерпілому ОСОБА_1 тілесні ушкодження у вигляді закритої травми лівої половини калитки з перекрутом та некрозом лівого яєчка і подальшим оперативним втручанням з приводу видалення лівого яєчка, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 92 від 10.05.2017 року утворилися не менш як від однократної дії тупого предмету і по ступені тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Допитана у судовому засіданні малолітня ОСОБА_5 свою вину у скоєні вищевказаного суспільно небезпечного діяння фактично не визнала та пояснила, що спричинила тілесні ушкодження ОСОБА_1 з необережності за наступних обставин. Так, 10.04.2017 року близько 13 год. вона та її подруга ОСОБА_6 йшли до їдальні у приміщенні школи №3, що в м. Лубни. Там гралися ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Сень штовхнув ОСОБА_8 на неї та таким чином ОСОБА_1 її зачепив. Після чого вона хотіла штовхнути ОСОБА_8 , але він схопив її за руки ззаду і вона нанесла йому удар ногою ззаду, коли була обернута до Козулі спиною. Коли наносила удар ногою ззаду, то знала, що там стоїть ОСОБА_8 , але куди вдарила не дивилася. Після цього ОСОБА_8 відпустив її, обізвав якимось словами та побіг далі. Раніше у неї конфліктів із ОСОБА_8 не було.

Крім цього, факт вчинення ОСОБА_5 даного суспільно-небезпечного діяння також підтверджується наступними дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_1 пояснив, що він навчається в ЗОШ №3 м. Лубни. В квітні 2017 року близько 13 год. на перерві він грався на першому поверсі із ОСОБА_9 , який штовхнув його і він спиною вдарився в ОСОБА_5 . У відповідь він також штовхнув ОСОБА_9 . Але в цей момент відчув удар ззаду, який нанесла йому ОСОБА_5 . Після удару він відчув сильний біль, щось сказав їй та пішов у клас. Коли саме розповів батькам про те, що сталося, не пам`ятає, чи цього дня увечері, чи наступного. Через деякий час біль збільшилась. Коли прийшли до лікаря, то останній повідомив, що треба робити операцію. Крім цього удару більше його ніхто не бив. ОСОБА_5 вдарила його один раз ногою у взутті. З ОСОБА_5 раніше знайомі, мали дружні відносини, зараз не спілкуються. Подія сталася у кімнаті перед входом в їдальню. Дана подія сталася в присутності ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Коли відчув удар і повернувся пройшло пару секунд.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що є класним керівником ОСОБА_1 . В квітні 2017 року їй зателефонували батьки останнього і повідомили, що дитина знаходиться на лікарняному. Потім стало відомо, що він знаходився в лікарні. Про обставини даної події дізналася зі слів ОСОБА_1 , який їй розповів, що бавився з ОСОБА_10 , який його штовхнув і він вдарився об ОСОБА_5 після чого та вдарила його в пах.

Малолітній свідок ОСОБА_13 допитаний в присутності батька ОСОБА_14 суду пояснив, що навчається в ЗОШ №3. Безпосередньо свідком події не був, але про їх обставини йому розповів ОСОБА_1 , коли ходив його навідувати додому та в лікарню. ОСОБА_1 казав, що бавився з ОСОБА_10 , який його штовхнув і він вдарився об ОСОБА_5 після чого та вдарила його в пах. ОСОБА_5 казала, що дала здачі, хоча ОСОБА_1 дівчат не ображав.

Малолітній свідок ОСОБА_15 допитана в присутності матері ОСОБА_16 суду пояснила, що вона навчається в ЗОШ №3, товаришує з ОСОБА_5 . Навесні 2017 року вони з ОСОБА_5 пішли в їдальню, яка знаходиться на першому поверсі школи. В коридорі між їдальнею та бібліотекою ОСОБА_5 відстала і вона побачила як ОСОБА_5 вдарила ОСОБА_1 ногою у взутті ззаду. Потім вони пішли далі. Що відбулося до цього між ними вона не бачила. Удар ногою ОСОБА_5 нанесла ззаду і не дивилась куди била. ОСОБА_5 їй казала, що ОСОБА_1 тримав їй руки за спиною і тому вона його вдарила, але вона цього не бачила. Удар ОСОБА_5 здається нанесла п`яткою, але вона не впевнена. Що було далі вона не дивилася.

Свідок ОСОБА_17 суду пояснила, що є медпрацівником в ЗОШ №3. Про даний інцидент вона не знала на протязі тижня. За допомогою до нею ОСОБА_1 в той день коли це сталося не звертався. Про обставини події нічого не знає.

Свідок ОСОБА_18 суду пояснила, що є класним керівником ОСОБА_5 . В п`ятницю її повідомили, що ще в понеділок ОСОБА_5 в коридорі біля їдальні вдарила ОСОБА_1 і його прооперували. У ОСОБА_5 були конфлікти із вчителями, оскільки вона не завжди їх слухає. На зауваження ніколи нічого не визнає. Батьки на дитину не дуже впливають. За характером сильна, сама приймає рішення. Щодо події казала, що захищалася.

Допитаний в судовому засіданні судово медичний експерт ОСОБА_19 пояснив, що у даному випадку напрямок травмуючої дії сили був направлений переважно знизу вверх та травмуючий предмет діяв з достатньою силою для нанесення даних тілесних ушкоджень потерпілому. Анатомічне розташування тілесних ушкоджень таке, що нападник відносно потерпілого міг перебувати як спереду, так і ззаду, в тому числі, перебуваючи ззаду міг бути обернутий до потерпілого спиною та нанести травмуючий удар п`яткою. Після отримання удару потерпілий мав відчувати сильний біль, який згодом зменшився та потерпілий після отримання удару міг вчиняти активні дії : ходити, сидіти, бігати.

Крім цього, факт вчинення ОСОБА_5 даного суспільно-небезпечного діяння також підтверджується :

- протоколом про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 14.04.2017 року, згідно якого ОСОБА_3 повідомила, що 10.04.2017 року близько 13 год. 00 хв. ОСОБА_20 в коридорі ЗОШ №3 нанесла один удар ногою в область паху її сину ОСОБА_1 , внаслідок чого останній 14.04.2017 року був поміщений до хірургічного відділення Лубенської ЦМЛ (а.с.39);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 22.05.2017 року за участю потерпілого ОСОБА_1 з фото таблицею до нього, в ході якого останній розповів та показав, як саме і куди ОСОБА_5 вдарила його ногою (а.с.45-49);

- протоколом слідчого експерименту від 22.05.2017 року за участю свідка ОСОБА_9 з фото таблицею до нього, в ході якого останній розповів та показав, як саме і куди ОСОБА_5 вдарила ОСОБА_1 ногою (а.с.50-54);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 11.08.2017 року за участю свідка ОСОБА_15 з фото таблицею до нього, в ході якого остання розповіла та показала, як саме і куди ОСОБА_5 вдарила ОСОБА_1 ногою (а.с.55-57);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 21.08.2017 року за участю потерпілого ОСОБА_1 та свідків ОСОБА_9 і ОСОБА_15 з фото таблицею до нього, в ході якого учасники слідчої дії розповіли про обставини події, а саме куди саме та як саме ОСОБА_5 завдала удару ОСОБА_1 (а.с.59-69);

- висновком експерта №92 від 10.05.2017 року, згідно якого у ОСОБА_1 встановлені тілесні ушкодження у вигляді закритої травми лівої половини калитки з перекрутом та некрозом лівого яєчка і подальшим оперативним втручанням з приводу видалення лівого яєчка, які уторилися не менш як від однократної дії тупого предмету, можливо в указаний у постанові строк та при вказаних під експертним обставинах і по ступені тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Зважаючи на характер, кількість та розташування виявлених при судово-медичній експертизі ОСОБА_1 тілесних ушкоджень слід вважати, що вони не могли утворитися внаслідок падіння останнього з положення стоячи на площину. При судово-медичній експертизі ОСОБА_1 тілесних ушкоджень, які могли б утворитися під час того, коли останній закривався від ударів руками не виявлено (а.с.71-72);

- висновком експерта №231 від 15.08.2017 року, згідно якого на підставі проведення судово-медичної експертизи ОСОБА_1 , даних протоколу проведення слідчого експерименту від 11.08.2017 року за участю ОСОБА_15 , експерт прийшов до висновку, що показання дані свідком ОСОБА_15 під час проведення слідчого експерименту від 11.08.2017 року, щодо способу та механізму спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_1 не протирічать об`єктивним судово-медичним даним, отриманим в ході проведення судово-медичної експертизи ОСОБА_1 №92 від 10.05.2017 року (а.с.75);

- висновком експерта №230 від 15.08.2017 року, згідно якого на підставі проведення судово-медичної експертизи ОСОБА_1 , даних протоколу проведення слідчого експерименту від 22.05.2017 року за участю свідка ОСОБА_9 , експерт прийшов до висновку, що показання дані свідком ОСОБА_9 під час проведення слідчого експерименту від 22.05.2017 року, щодо способу та механізму спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_1 не протирічать об`єктивним судово-медичним даним, отриманим в ході проведення судово-медичної експертизи ОСОБА_1 №92 від 10.05.2017 року (а.с.78);

- висновком експерта №229 від 15.08.2017 року, згідно якого на підставі проведення судово-медичної експертизи ОСОБА_1 , даних протоколу проведення слідчого експерименту від 22.05.2017 року за участю потерпілого ОСОБА_1 , експерт прийшов до висновку, що показання дані потерпілим ОСОБА_1 під час проведення слідчого експерименту від 22.05.2017 року, щодо способу та механізму спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_1 не протирічать об`єктивним судово-медичним даним, отриманим в ході проведення судово-медичної експертизи останнього №92 від 10.05.2017 року (а.с.81);

- висновком експерта №245 від 28.08.2017 року, згідно якого на підставі проведення судово-медичної експертизи ОСОБА_1 , даних протоколу проведення слідчого експерименту від 21.08.2017 року за участю потерпілого ОСОБА_1 та свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_15 , експерт прийшов до висновку, що показання дані потерпілим ОСОБА_1 під час проведення слідчого експерименту від 21.08.2017 року, щодо способу та механізму спричинення йому тілесних ушкоджень не протирічать об`єктивним судово-медичним даним, отриманим в ході проведення судово-медичної експертизи ОСОБА_1 №92 від 10.05.2017 року. В показаннях даних свідком ОСОБА_15 під час проведення слідчого експерименту від 21.08.2017 року механізм спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_1 не висвітлений. Показання дані свідком ОСОБА_9 під час проведення слідчого експерименту від 21.08.2017 року, щодо способу та механізму спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_1 не протирічать об`єктивним судово-медичним даним, отриманим в ході проведення судово-медичної експертизи ОСОБА_1 №92 від 10.05.2017 року (а.с.85);

- висновком експерта №167/3 від 02.01.2018 року, згідно якого на підставі даних комісійної судово-медичної експертизи неповнолітнього ОСОБА_1 , у неповнолітнього ОСОБА_1 виявлено закриту травму калитки з крововиливом, перекрутом лівого яєчка, що призвела до некрозу тканин яєчка та подальшого його видалення. Дана травма могла утворитися одномоментно від дії однократної ударної дії в ділянку калитки зліва тупим предметом з обмеженою контактуючою поверхнею, яким могла бути нога людини у взутті чи інший предмет з подібними характеристиками. Отримання цієї травми не супроводжувалося небезпечними для життя явищами, не призвело до втрати органом його функції чи до стійкої втрати загальної працездатності, а тому відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (п.п 2.3.1 а), 2.3.2 а), 2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом №6 МОЗ України «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України « від 17.01.1995 року). анатомічна локалізація та характер травми отриманої ОСОБА_1 свідчить про те, що після її отримання він не був позбавлений здатності виконувати активні дії: пересуватися, ходити та інше. Об`єктивних судово-медичних даних про положення потерпілого ОСОБА_1 в момент отримання ним тілесних ушкоджень та про його взаєморозташування із нападником немає (а.с.89-94).

Суд вважає безпідставним посилання сторони захисту на те, що особа, яка не досягла віку кримінальної відповідальності ОСОБА_5 вчинила дане суспільно небезпечне діяння з необережності, а тому воно не підпадає під ознаки суспільно небезпечне діяння, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, оскільки, як було встановлено в судовому засіданні, удар ногою в область паху неповнолітньому ОСОБА_1 , ОСОБА_5 нанесла цілеспрямовано, достовірно знаючи, що саме в тому місці перебуває потерпілий.

Вказаний удар ОСОБА_5 нанесла фактично з невизначеним умислом, а тому її дії мають підпадати під ознаки суспільно небезпечного діяння в залежності від ступені тяжкості спричинених тілесних ушкоджень, а в даному випадку легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

При цьому суд враховує, що тілесні ушкодження у даному випадку були заподіяні потерпілому саме від удару ОСОБА_5 , а не від падіння чи удару об якийсь предмет, як наслідок дій ОСОБА_5 .

У даному випадку форма умислу ОСОБА_5 не впливає на кваліфікації вчиненого нею діяння. Також не впливає на наявність умислу і взаємне розташування ОСОБА_8 і ОСОБА_21 під час того, як відбувалися дані події та якою саме частиною ноги було спричинено травматичний контакт, оскільки він був акцентований в область тіла потерпілого та направлений на спричинення йому будь-яких тілесних ушкоджень із невизначеним умислом.

Не зважаючи на різні показання ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та свідків очевидців події в частині, як саме було нанесено удар потерпілому, та в якому положенні один відносно одного знаходилися ОСОБА_21 і ОСОБА_8 , жодна із версій події та жоден із показаних механізмів нанесення удару, не спростовують висновків суду щодо того, що даний удар було нанесено ОСОБА_5 умисно.

Таким чином, суд вважає, що своїми умисними суспільно небезпечними діями, що виразились у заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я потерпілого ОСОБА_1 , ОСОБА_5 вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України.

На момент вчинення суспільно-небезпечного діяння малолітній ОСОБА_5 виповнилося 12 років, тобто вона не досягла віку, з якого настає кримінальна відповідальність.

Відповідно до ст. 498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч.2 ст. 125 КК України, відноситься до злочинів невеликої тяжкості.

Відповідно до ч.2 ст. 97 КК України примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.

Згідно п.п.1,3 ч.2 ст. 105 КК України суд може застосувати до неповнолітнього такі примусові заходи виховного характеру, як застереження та передача неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання.

Згідно ч.3 ст.105 КК України до неповнолітнього може бути застосовано кілька примусових заходів виховного характеру, що передбачені у частині другій цієї статті. Тривалість заходів виховного характеру, передбачених у пунктах 2 та 3 частини другої цієї статті , встановлюється судом, який їх призначає.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15.05.2006 року «Про практику розгляду справ про застосування примусових заходів виховного характеру», застереження (п. 1 ч. 2 ст. 105 КК), яке є одним із найм`якших заходів виховного характеру, може бути зроблено шляхом роз`яснення судом неповнолітньому наслідків його дій - шкоди, завданої охоронюваним законом правам особи (осіб), інтересам суспільства або держави, - та оголошення неповнолітньому осуду за ці дії, а також попередження про більш суворі правові наслідки, які можуть настати в разі продовження ним протиправної поведінки чи вчинення нового злочину.

Відповідно до п. 7 вищевказаної Постанови, передача неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють (п. 3 ч. 2 ст. 105 КК), допускається лише за наявності даних про те, що вони здатні забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою. Питання про передачу неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють, суд повинен вирішувати з урахуванням даних, що їх характеризують. Неприпустимо передавати неповнолітнього під нагляд батька чи матері, які позбавлені батьківських прав, а також батьків чи інших осіб, котрі через свою поведінку не здатні позитивно впливати на нього. Хоча в законі не передбачено обов`язкове отримання згоди батьків або осіб, які їх заміняють, на передачу їм неповнолітнього під нагляд, суд має отримати таку згоду. Строк нагляду, передбаченого п. 3 ч. 2 ст. 105 КК, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього. Як свідчить практика, цей нагляд має здійснюватись, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше, ніж до досягнення особою повноліття).

На момент вчинення суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, ОСОБА_5 не досягла віку з якого може наставати кримінальна відповідальність відповідно до умов ст. 22 КК України.

Слідчий Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області звернувся до суду з клопотанням затвердженим прокурором Лубенської місцевої прокуратури про застосування до малолітньої ОСОБА_5 примусових заходів виховного характеру у виді застереження та передачі під нагляд матері.

Відповідно до усної заяви законного представника ОСОБА_5 , її матері ОСОБА_4 , вона не заперечувала проти того, щоб ОСОБА_5 була передана їй під нагляд, оскільки дитина і так знаходиться під її наглядом.

У відповідності до ч.1 ст. 501 КПК України суд вважає, що у даному випадку мало місце суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.2 ст. 125 КК України, дане діяння було вчинене ОСОБА_5 у віці від одинадцяти років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння та у даному випадку до ОСОБА_5 слід застосувати примусові заходи виховного характеру згідно клопотання слідчого.

Суд аналізуючи вищенаведене, враховуючи тяжкість скоєного суспільно-небезпечного діяння, вислухавши думки учасників судового провадження, враховуючи, що ОСОБА_5 по місцю проживання характеризується позитивно, по місцю навчання характеризується посередньо, проживає з батьками, які приділяють її вихованню достатню увагу, мати ОСОБА_5 ОСОБА_4 надала згоду на передачу їй доньки ОСОБА_5 під її нагляд, прийшов до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 370-372, 376, 484-485, 498, 500, 501 КПК України,

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області, затверджене прокурором Лубенської місцевої прокуратури, про застосування примусових заходів виховного характеру до малолітньої ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати до малолітньої ОСОБА_5 за вчинення суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України примусові заходи виховного характеру у виді застереження та передачі малолітньої ОСОБА_5 під нагляд матері ОСОБА_4 строком на 1 (один) рік.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Полтавської області протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга подається через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала не набрала законної сили.

Суддя Лубенського міськрайонного суду: Ю.А. Іващенко