Справа № 509/971/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2018 року Овідіопольский районний суд Одеської області у складі :
судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4
представниці потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в смт. Овідіополь, матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя м. Одеси, громадянина України, єврея, одруженого, з вищою освітою, працюючого завідуючим лабораторією Національної академії харчових технологій, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою : АДРЕСА_2 -

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та цивільні позови ОСОБА_5 до Білявського про стягнення моральної шкоди у сумі 60000 грн., судових витрат у виді витрат на правничу допомогу в сумі 9600 грн. та позов ОСОБА_4 до Білявського про стягнення моральної шкоди у розмірі 35000 грн., судових витрат у виді витрат на правничу допомогу в сумі 9600 грн. і судових витрат, що складаються з витрат на переїзд до іншого населеного пункту в сумі 3164,34 грн., -

ВСТАНОВИВ :

30 липня 2016 року, приблизно о 17:00 год., в світлий час доби, по сухому асфальтобетонному покриттю автодороги Одеса-Білгород-Дністровський, в с. Роксолани, Овідіопольського району, Одеської області, в напряму м. Білгород-Дністровський, керуючи технічно справним автомобілем марки «Ford Fusion» д/н НОМЕР_1 рухався водій Білявський. В цей час в зустрічному напрямку, по вказаній автодорозі рухався потерпілий водій ОСОБА_4 за кермом технічно справного автомобіля марки «Mazda 323» д/н НОМЕР_2 , в якому, в якості пасажирів знаходились ОСОБА_9 та потерпіла ОСОБА_5

Рухаючись у вказаному напрямку, в заданій дорожній обстановці, ОСОБА_10 , не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не вибравши безпечну швидкість руху, грубо порушивши вимоги п.п. 10.1,11.3,12.3,13.3 «Правил дорожнього руху України», допустив виїзд транспортного засобу на зустрічну смугу та зіткнення, передньою лівою частиною свого автомобіля з передньою лівою частиною автомобіля марки «Mazda 323» д.н.з. НОМЕР_2 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, потерпілому водію автомобіля марки «Mazda 323» д/н НОМЕР_2 ОСОБА_4 відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 1960/76 від 17.02.2017 р. завдано тілесні ушкодження у вигляді : закритої травми грудної клітини-перелом тіла грудини в нижній третині зі зміщенням, садна і синця передньої поверхні грудної клітки, закритої черепно-мозкової травми струсу головного мозку, які виникли від дії тупого твердого предмета (предметів), по давності утворення відповідають строку 30.07.2016 р., за ступенем тяжкості належать до середнього ступеня тяжкості, оскільки не являлись небезпечними для життя в момент заподіяння і, не супроводжувались загрозливими для життя явищами, а закрита травма грудної клітки з переломом тіла грудини за своїм характером спричинила тривалий (більше 21 дня) розлад здоров`я п. 2.2.1. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень».

Пасажиру автомобіля марки «Mazda 323» д.н.з. НОМЕР_2 потерплій ОСОБА_5 відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 1966/134 від 17.02.2017 р. завдано тілесні ушкодження у вигляді: закритої хребетно-спиномозкової травми компресійно-уламкового перелому тіла, 3-го поперекового хребця 2-го ступеню, без порушення функції спинного мозку, які виникли від дії тупого твердого предмета (предметів), по давності утворення відповідають строку 30.07.2016 р., за ступенем тяжкості належать до середнього ступеня тяжкості, оскільки не являлись небезпечними для життя в момент заподіяння і не супроводжувались загрозливими для життя явищами, а закрита травма грудної клітки з переломом тіла грудини за своїм характером спричинила тривалий (більше 21 дня) розлад здоров`я п. 2.2.1. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень».

Свою вину ОСОБА_10 визнав повністю, показав суду, що скоїв злочин при викладених вище обставинах, докази, що маються в матеріалах кримінального провадження не оспорює, як і не оспорює фактичні обставини скоєного ним злочину.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_10 в судовому засіданні не оспорював фактичні обставини справи і судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду та роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі, крім тих, що характеризують особу обвинуваченого.

ОСОБА_10 , керуючи транспортним засобом, грубо порушив вимоги п.п. 10.1,11.3,12.3,13.3 ПДР України, що спричинило потерпілим ОСОБА_5 та ОСОБА_4 тілесні ушкодження середньої тяжкості, а тому кримінальну відповідальність він повинен нести за ст. 286 ч. 1 КК України.

Призначаючи покарання ОСОБА_10 , суд враховує ступінь тяжкості вперше скоєного ним злочину, його вік, особу винного, позитивні характеристики, першу судимість.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що покарання ОСОБА_10 повинно бути призначено у виді штрафу без позбавленням права керування транспортними засобами, враховуючи об`єктивну необхідність керувати транспортним засобом Білявському задля виконання ним своїх посадових обов`язків.

На підставі ст. 124 КПК України з Білявського на користь держави належать стягненню судові витрати на залучення експертів для проведення судових авто-технічних та транспортно-трасологічних експертиз в сумі 5541,48 грн.

Цивільні позови потерпілої ОСОБА_5 про стягнення моральної шкоди у сумі 60000 грн., судових витрат у виді витрат на правничу допомогу в сумі 9600 грн. та цивільний позов ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди у розмірі 35000 грн., судових витрат у виді витрат на правничу допомогу в сумі 9600 грн. і судових витрат, що складаються з витрат на переїзд до іншого населеного пункту в сумі 3164,34 грн. обвинувачений ОСОБА_10 визнав повністю, у зв`язку з чим, вказані позови в порядку ст.ст. 127-129 КПК України, ст.ст. 23,1167,1187 ЦК України, Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», Правовим Висновком ВСУ від 20 січня 2016 року по справі № 6 - 2808 цс15, ст.ст. 133,138 ЦПК України - підлягають задоволенню в повному обсязі, як підтверджені документально.

Відповідно до ст. 1 п. «ґ» Закону України «Про амністію у 2016 р.» від 22.12.2016 р. № 1810-VIII, який набрав чинності 07.09.2017 р. підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визначених винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, особи, які на день набрання чинності цим Законом досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Статтею 15 вказаного Закону передбачено особи, на які поширюється дія цього Закону, можуть бути звільнені від відбування основного і додаткового покарання, призначеного судом, крім конфіскації майна, у частині вироку, що не була виконана на день набрання чинності цим Законом.

Суд встановив, що ОСОБА_10 вперше скоїв злочин з необережності, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України - 30.07.2016 р., тобто до набранням Законом України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 р. № 1810-VIII законної сили - 07.09.2017 р., і який відповідно до ст. 12 КК України віднесений до злочину невеликої тяжкості, і який є неумисним злочином, який він скоїв не перебуваючи ні в стані алкогольного, ні в стані наркотичного сп`яніння, визнав свою вину в суді, позитивно характеризується, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, а також, є особою, що досягла пенсійного віку згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а тому підпадає під дію ст. 1 п. «ґ» Закону України «Про амністію у 2016 р.» від 22.12.2016 р. № 1810-VIII, яку ОСОБА_10 особисто просив застосувати відносно нього в судовому засіданні, надавши суду свою згоду в усній формі на застосування відносно нього амністії з вищевказаних підстав, якого підтримав захисник.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» - установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акту амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Керуючись ст.ст. 128,129,368-371,373-376 КПК України, ст.ст. 23,1167,1187 ЦК України, Постановою Пленуму ВССУ від 01.03.2013 р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», Постановою Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», ст. 1 п. «ґ» Закону України «Про амністію у 2016 р.» від 22.12.2016 р. № 1810-VIII, Законом України «Про застосування амністії в Україні», суд, -

УХВАЛИВ :

ОСОБА_8 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 грн. без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 1 п. «ґ» Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 р. № 1810-VIII - звільнити Білявського від відбування призначеного йому основного покарання.

Стягнути з Білявського (ІПН : НОМЕР_3 ) на користь держави витрати за проведення судових авто-технічних та транспортно-трасологічної експертиз в сумі 5541,48 грн.

Цивільні позови ОСОБА_5 до Білявського про стягнення моральної шкоди у сумі 60000 грн., судових витрат у виді витрат на правничу допомогу в сумі 9600 грн. та цивільний позов ОСОБА_4 до Білявського про стягнення моральної шкоди у розмірі 35000 грн., судових витрат у виді витрат на правничу допомогу в сумі 9600 грн. і судових витрат, що складаються з витрат на переїзд до іншого населеного пункту в сумі 3164,34 грн. - задовольнити.

У відшкодування шкоди, спричиненої злочином, стягнути з Білявського (ІПН : НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_5 (ІПН : НОМЕР_4 ) суму моральної шкоди у сумі 60000 грн. та судових витрат у виді витрат на правничу допомогу в сумі 9600 грн.

У відшкодування шкоди, спричиненої злочином, стягнути з Білявського (ІПН : НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_4 (ІПН : НОМЕР_5 ) суму моральної шкоди у розмірі 35000 грн., судових витрат у виді витрат на правничу допомогу в сумі 9600 грн. та судових витрат, що складаються з витрат на переїзд до іншого населеного пункту в сумі 3164,34 грн.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Одеської області на протязі 30 діб з дня його проголошення, а засудженим у той же строк з дня вручення йому копії вироку.

Суддя ОСОБА_1