Сарненський районний суд
_________________________________________________
Справа № 572/1862/18
Провадження № 1-кс/572/525/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2018 року м.Сарни

Слідчий суддя Сарненського районного суду Рівненської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сарни клопотання заступника начальника СВ Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

ВСТАНОВИВ:

Заступник начальника СВ Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Сарненської місцевої прокуратури ОСОБА_3 надав до Сарненського районного суду Рівненської області подання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя

АДРЕСА_1 .

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні, клопотання слідчого підтримав повністю, надав відповідні пояснення.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні, щодо обрання відносно запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечив, та вказав що, його підзахисний є соціально адаптованою особою, має постійне місце проживання та неповнолітніх дітей на утриманні, вважає наявність ризиків недоведеними.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні, не погодився із клопотанням слідчого про обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши письмові матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного.

Матеріалами клопотання встановлено, що ОСОБА_4 , 22 червня 2018 року приблизно о 20 год. 30 хв., перебуваючи в будинку за місцем проживання, що розташований в

АДРЕСА_1 , під час суперечки, що виникла на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно завдав не менше трьох ударів кулаками рук в область голови своєї дружини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в результаті чого остання отримала тілесні ушкодження у вигляді набряку, набухання та компресії головного мозку, внутрішньочерепної травми з крововиливами під оболонки та в речовину головного мозку, які в своїй сукупності (щодо живих осіб) відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень як небезпечні для життя в момент їх заподіяння та знаходяться в прямому причинному зв`язку зі смертю ОСОБА_8 , що настала приблизно о 09 год. 01.07.2018.

03.07.2018 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, інших даних.

У справі «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». Разом з тим, небезпека того, що підозрюваний буде переховуватися, не може оцінюватися виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання. Висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Слідчий суддя вважає, що ризик переховуватись від органу досудового розслідування чи суду в судовому засіданні прокурором не доведено, оскільки будь-яких фактів переховуватися від органів досудового розслідування та суду не надано, підозрюваний одружений, має на утриманні неповнолітніх дітей, постійно проживає за вказаною адресою спільно із сім`єю, добровільно з`являвся до слідчого та до суду, не здійснив виїзд до Республіки Білорусь на сезонні роботи у зв`язку із станом потерпілої.

Також, на думку слідчого судді ризик незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні є досить сумнівним зважаючи на те, що основні свідки допитані, а можливий свідок ОСОБА_9 знаходиться на заробітках в Республіці Білорусь.

Слідчий суддя враховує те, що підозрюваний за місцем проживання характеризується посередньо, має на утриманні 5 неповнолітніх дітей, проживає з моменту народження до теперішнього часу за вказаною адресою спільно із сім`єю, джерелом доходів є сезонні заробітки, офіційно не працевлаштований, перебував в момент події у стані алкогольного сп`яніння, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, інформація щодо притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сім`ї відсутня, обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років.

В клопотанні застосування інших більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного, які зможуть забезпечити виконання підозрюваним покладені на нього процесуальні обов`язки, а також запобігти виникненню ризиків передбачених у ст. 177 КПК України, а саме таких, як особисте зобов`язання та/або домашній арешт, передання підозрюваного на особисту поруку та/або застосування відносно останнього застави, не наведено.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а прокурор при розгляді клопотання довели про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення слідчому судді доведена та сумнів не викликає, підтверджуються матеріалами клопотання, проте достатніх доказів про існування ризиків, про які зазначає у клопотанні суду не надано та не доведено.

Як передбачено ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.

Пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, щоб обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо доведено органами державної влади. Аргументи за і проти звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному здійсненню провадження, не мають прийматися абстрактно (in abstracto), а повинні підтверджуватися фактичними доказами. Небезпека того, що обвинувачений буде переховуватися, не може оцінюватися виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання. Вона має оцінюватися з урахуванням низки інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або зробити її настільки незначною, що вона не зможе обґрунтовувати досудове тримання під вартою У цьому контексті має враховуватися, як зазначено вище, зокрема, особистість підозрюваного, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування, а також міжнародні зв`язки (рішення ЄСПЛ у справі «Смирнов проти Росії»). Ця ж сама теза висловлена і в рішеннях ЄСПЛ у справах «Харченко проти України», «Белевитський проти Росії», «Летельє проти Франції», «Бекчієв проти Молдови»).

Слідчий суддя вважає, що прокурором не наведено достатніх фактичних даних про підтвердження підозри у тому, що ОСОБА_4 буде переховуватись від органів досудового слідства та/або суду чи незаконно впливати на свідків.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням обставин, передбачених ст. 178 КПК України, обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у виді тримання під вартою є недоцільним.

У відповідності до ч. 4 ст. 194 КПК України, щодо підозрюваного слід обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту. Оскільки саме цей запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

З урахуванням обставин справи, суд вважає за необхідне застосувати до підозрюваного домашній арешт із забороною цілодобово залишати місце проживання.

Окрім цього, застосовуючи, щодо підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту, слідчий суддя вважає за необхідне відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на нього на строк не більше двох місяців визначені обов`язки

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 395 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 домашній арешт із забороною цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: за викликом прибувати до слідчого, прокурора, суду, не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, утриматись від спілкування зі свідками чи іншими особами визначеними слідчим за даним кримінальним провадженням.

Строк дії ухвали до 01 вересня 2018 року.

Термін дії обов`язків, визначених в ухвалі встановити до 01 вересня 2018 року.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту передати на виконання у СВ Сарненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Сарненську місцеву прокуратуру.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Рівненської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: