Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/1450/18 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.286 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2018 року м. Житомир
Апеляційний суд Житомирської області в складі суддів:
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження № 0006425 за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_6 на вирок Богунського районного суду м. Житомира від 02 травня 2018 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернополя, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.1 ст.286 КК України,

за участю:
прокурора ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок Богунського районного суду м. Житомира від 02 травня 2018 в частині призначеного покарання ОСОБА_7 у зв`язку з невідповідністю покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченого. Ухвалити в цій частині новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік. У решті вирок суду залишити без змін.
Вказує, що вирок є незаконним з підстав невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Зазначив, що суд, призначаючи обвинуваченому основне покарання, не застосував додаткове покарання у вигляді позбавлення права курування транспортним засобом, безпідставно пославшись на те, що постановою судді Богунського районного суду м. Житомира від 02 березня 2018 року, відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП ОСОБА_7 вже був позбавлений права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Проте, не призначивши ОСОБА_7 додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом з посиланням на вищевказані обставини, суд першої інстанції залишив поза увагою те, що відповідно до роз`яснень, які містяться у п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 06.11.2009 «Про практику призначення судами кримінального покарання» позбавлення права керувати транспортним засобом може бути призначене судом як додаткове покарання незалежно від того, що особа вже позбавлена такого права в порядку адміністративного стягнення.
Послався на те, що призначене обвинуваченому покарання за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України за своїм видом і розміром є явно несправедливим внаслідок м`якості, і воно є недостатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Вироком Богунського районного суду міста Житомира від 02.03.2018 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України і призначено йому покарання за цим законом у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) грн., без застосування додаткового покарання.
Стягнуто з ОСОБА_7 процесуальні витрати, пов`язані з залученням експертів для проведення експертиз, в сумі 4862 (чотири тисячі вісімсот шістдесят дві) грн.
Речові докази: автомобіль марки «HONDA CIVIC 1.3» д.н.з. НОМЕР_1 , який зберігається на штрафмайданчику Житомирського ВП ГУНП, повернуто його власнику ОСОБА_7 ; автомобіль марки «KIA Rio», д.н.з. НОМЕР_2 , який зберігається на штрафмайданчику Житомирського ВП ГУНП, повернуто його власнику ОСОБА_9 ..
За обставин, встановлених судом першої інстанції та детально наведених у вироку, 08 грудня 2017 року близько 17 години 37 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно-справним автомобілем «HONDA CIVIC 1.3» д.н.з. НОМЕР_1 , здійснюючи рух по ділянці проїзної частини вул. Соснової, поблизу будинку № 38-б в м. Житомирі, в напрямку від вул. Героїв Базару до вул. Короленка, в порушення вимог п. 10.1. Правил дорожнього руху України, перед зміною напрямку руху ОСОБА_7 не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам руху. Порушуючи вимоги п. 11.3. зазначених Правил, здійснюючи рух на дорозі із двостороннім рухом, яка має по одній смузі для руху в кожному напрямку, здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, та як наслідок допустив зіткнення з автомобілем «KIA Rio», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_9 , який здійснював рух у зустрічному напрямку.
В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «HONDA CIVIC 1.3» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого скалково-уламкового перелому плечової кістки зі зміщенням кісткових відломків, які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень по критерію тривалого розладу здоров`я.
Необережні дії, які виразилися в порушенні водієм ОСОБА_7 вимог п.п. 10.1.,11.3. Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001 року, перебувають у прямому причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної події та її наслідками у вигляді спричинення потерпілому ОСОБА_10 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.
Заслухавши суддю - доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_7 , який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та вирок суду в межах ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора ОСОБА_6 підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, допитавши обвинуваченого, визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, роз`яснивши обвинуваченому та іншим учасникам наслідки такого розгляду, зокрема, неможливість надалі оспорювати фактичні обставини в апеляційному порядку, з чим всі учасники судового провадження погодились.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України за обставин, викладених у вироку, по суті не оспорюється і підтверджується сукупністю доказів, досліджених судом у порядку ст.349 КПК. Дії обвинуваченого за ч.1 ст.286 КК України кваліфіковані правильно, що також не оспорюється в апеляційній скарзі.
Що стосується призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, то воно, на думку колегії суддів, є явно несправедливим через його м`якість.
Призначаючи покарання, судом першої інстанції залишено поза увагою, що ОСОБА_7 усвідомлював, що керує транспортним засобом, який є джерелом підвищеної небезпеки і це покладає на нього особливо відповідальне ставлення до своїх водійських обов`язків. Нехтування ним Правилами дорожнього руху може призвести до непередбачуваних негативних наслідків, а керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, це свідомо безвідповідальне ставлення не тільки до власного здоров`я та життя, а й до здоров`я та життя сторонніх осіб, що на думку колегії суддів, істотно підвищує ступінь суспільної небезпеки злочину.
Заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги прокурора щодо безпідставного не застосування судом першої інстанції додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на певний строк, оскільки постановою судді Богунського районного суду м. Житомира від 02 березня 2018 року, на підстав ч.1 ст.130 КУпАП, ОСОБА_7 вже був позбавлений права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, дії ОСОБА_7 , який знаходився в стані алкогольного сп`яніння, порушивши вимоги п.10.1.,11.3. Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001 року, перебувають у прямому причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної події та її наслідками у вигляді спричинення потерпілому ОСОБА_10 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.
Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 06.11.2009 «Про практику призначення судами кримінального покарання», позбавлення права керувати транспортним засобом може бути призначене судом як додаткове покарання незалежно від того, що особа вже позбавлена такого права в порядку адміністративного стягнення.
Крім того, скоєне обвинуваченим ОСОБА_7 кримінальне правопорушення, передбачене ст.286 КК України, віднесено до злочинів проти безпеки руху та експлуатації транспорту.
Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що висновок суду щодо відсутності підстав для призначення обвинуваченому додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом, не відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, тобто судом першої інстанції неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до ст. 409 КПК України, підставами для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
За таких обставин, апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора та вважає, що вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання з наведених мотивів підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку в цій частині.
Разом з тим, постановляючи новий вирок, колегія суддів враховує дані про особу обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, має на утриманні неповнолітніх дітей, пом`якшуючі покарання обставини, а саме визнання вини, щире каяття та відшкодування матеріальної шкоди, обтяжуючі обставини - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, а також думку потерпілого, який не наполягав на суворій мірі покарання, а тому призначає йому покарання передбачене санкцією ч.1 ст. 286 КК України у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Керуючись ст. 404,405, 407 КПК України, апеляційний суд,
у х в а л и в :
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 задовольнити.
Вирок Богунського районного суду м. Житомира від 02 травня 2018 року відносно ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати і постановити в цій частині новий вирок
Призначити ОСОБА_7 покарання у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.
У решті вирок залишити без змін.
Вирок апеляційного суду набирає законної сили з дня проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді: