Справа № 597/383/18
Провадження № 1-кп/597/42/2018
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" липня 2018 р. Заліщицький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючої ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Заліщики кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідавань за № 0000030 від 06.02.2018 року, з угодою про примирення між потерпілим та підозрюваним, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта професійно-технічна, непрацюючого, неодруженого, раніше не судимого у порядку ст.89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:
18.04.2018 року до Заліщицького районного суду в порядку ст.291 КПК України звернувся прокурор з обвинувальним актом щодо ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, з угодою про примирення між потерпілим та підозрюваним.

ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що 19 січня 2018 року біля 12 години 30 хвилин він перебував в житловій кімнаті будинку ОСОБА_5 , що в с.Дорогичівка Заліщицького району Тернопільської області, де в той час також був син останнього ОСОБА_6 . В подальшому, коли ОСОБА_6 відвернувся, то ОСОБА_3 користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, таємно викрав неробочий мобільний телефон марки Самсунг Гелексі J5, вартістю 1200 гривень, в силіконовому чохлі, вартістю 100 гривень, та зарядний пристрій марки Самсунг Гелексі J5, вартістю 226 гривень 17 копійок, після чого пішов з будинку, чим завдав потерпілому ОСОБА_5 матеріальних збитків на суму 1526 гривень 17 копійок.

Дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна.

На підставі ч.1 ст.474 Кримінально процесуального кодексу України до суду разом із обвинувальним актом надійшла угода про примирення від 13.04.2018 року, укладена між потерпілим ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_3 , згідно з умовами якої:

підозрюваний ОСОБА_3 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні і до моменту оголошення про підозру сприяв розслідуванню кримінального провадження;

сторони погоджуються на призначення ОСОБА_3 покарання за ч.1 ст.185 КК України у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 850 гривень.

Угода містить посилання сторін на усвідомлення ними наслідків укладення і затвердження угоди, передбачених ст.473 КПК України, а також наслідків невиконання угоди про примирення, що передбачені ст.476 КПК України.

У підготовчому судовому засіданні встановлено, що кримінальне провадження підсудне Заліщицькому районному суду.

Обставини, викладені в обвинувальному акті, не вимагають судового розгляду в закритому судовому засіданні, судом колегіально або судом присяжних.

Відповідно до вимог п.1 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 КПК України.

Прокурор в судовому засіданні вважає, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просить цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 просить затвердити угоду, в якій він беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, повідомив про добровільність своєї позиції при укладенні угоди про примирення, розуміння характеру обвинувачення, наслідків укладення та затвердження угоди про примирення, і призначити йому узгоджену в ній міру покарання.

Потерпілий ОСОБА_5 просить затвердити угоду про примирення з підозрюваним ОСОБА_3 та пояснив, що розуміє наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди, підтвердив суду, що не має до підозрюваного матеральних претензій. Матеріальну шкоду йому відшкодовано в повному обсязі.

Згідно з ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у формі приватного обвинувачення.

Злочин у скоєнні якого ОСОБА_3 беззаперечно визнав себе винуватим, згідно з вимогами ст.12 КК України, є злочином середньої тяжкості.

Щире каяття, добровільне відшкодування шкоди згідно ст.66 КК України судом визнаються як обставини, які пом`якшують покарання.

Обставин, які обтяжують покарання відповідно до вимог ст.67 КК України, судом не встановлено.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з потерпілим угоди про примирення, характер обвинувачення, цілком розуміє свої права, визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Ознайомившись зі змістом угоди, перевіривши виконання вимог ст.471 КПК України, вислухавши думку учасників кримінального провадження, переконавшись у добровільності волевиявлення сторін на укладення угоди, суд вбачає всі підстави для затвердження угоди та не вбачає процесуальних перешкод для її затвердження, оскільки її умови не суперечать вимогам кримінального та кримінально-процесуального закону, не посягають на інтереси суспільства, не порушують нічиїх прав, свобод та інтересів, у суду немає підстав припускати неможливість її виконання обвинуваченим, наявні фактичні підстави для примирення, узгоджені сторонами вид та міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановлених кримінальним законом. А, тому, суд вважає, що угоду про примирення між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 слід затвердити.

Суд вважає, що з обвинуваченого ОСОБА_3 слід стягнути на користь держави витрати за проведення товарознавчої експертизи.

Керуючись ст.ст.314,373,374,468,469,471,474,475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про примирення, укладену 13 квітня 2018 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000030.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення від 13 квітня 2018 року покарання у виді 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень штрафу в дохід держави, що становить 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 572 (п`ятсот сімдесят дві) гривні витрат за проведення товарознавчої експертизи.

Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, потерпілим, прокурором виключно з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до апеляційного суду Тернопільської області через Заліщицький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1