АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 15 серпня 2018 року, апеляційну скаргу ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 18 травня 2018 року,

за участі: власника майна адвоката ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_7 , поновлено пропущений з поважних причин процесуальний строк та накладено арешт на майно, зокрема, і на транспортний засіб марки «Мітсубіші-Грандіс», державний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_5 .

Приймаючи рішення, слідчий суддя зазначив про наявність даних про достатність доказів для поновлення пропущеного з поважних причин строку та доказів, що вказують на наявність ознак кримінального правопорушення, ч. 2 ст. 121 КК України, наявність даних про належність майна до речових доказів, на яке слідчий просить накласти арешт, з метою забезпечення збереження речових доказів та прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання.

Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 18 травня 2018 року, та постановити нову ухвалу, якою зобов`язати слідчого негайно повернути транспортний засіб марки «Мітсубіші-Грандіс» 2006 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 власнику ОСОБА_5 .
Щодо строку апеляційного оскарження ОСОБА_5 зазначає, що так як судом вимоги ч. 7 ст. 173 КПК України не були виконані, ухвалу остання не отримувала, про наявність оскаржуваної ухвали їй стало відомо 06 липня 2018 року, коли і була отримана копія вказаної ухвали, що підтверджується копією заяви на її отримання, а тому вважає, що строк на апеляційне оскарження не пропущений.
На думку автора апеляційної скарги, оскаржувана ухвала винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Так, ОСОБА_5 зазначає, що виявлені речі під час проведення обшуку 24 квітня 2018 року було внесено до протоколу обшуку як вилучені, однак слідчий, в порушення вимог ч.ч. 2, 3 ст. 168 КПК України, відібрав автомобіль, оскільки дозвіл на вилучення останнього ухвалою слідчого судді не надавався.
Додає, що в ухвалі слідчого судді відсутні підстави, які б давали право задовольнити клопотання прокурора і поновити пропущений процесуальний строк, оскільки з моменту вилучення майна і до подачі клопотання про арешт минуло 47 днів.
Крім того, на думку автора апеляційної скарги, слідчим суддею порушено норми ч. 1 ст. 172 КПК України, оскільки клопотання було подано 17 травня 2018 року, а його розгляд відбувся 18 травня того ж року, проте ОСОБА_5 не була повідомлена про час судового засідання.
Також, як вважає автор апеляційної скарги, підстави, передбачені ст. 170 КПК України для накладення арешту не підтверджені доказами та автомобіль не відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, оскільки не був знаряддям вчинення кримінального правопорушення, не має слідів, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Оскільки дана ухвала оскаржена тільки в частині накладення арешту на транспортний засіб марки «Мітсубіші-Грандіс» 2006 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 ,то колегія суддів, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, переглядає ухвалу слідчого судді в межах апеляційної скарги, а щодо іншого майна, на яке накладено арешт вказаною ухвалою слідчого судді, то в цій частині питання законності та обґрунтованості накладення арешту колегією суддів не вирішується.

В судове засідання у справі прокурор не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду. Тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за відсутністю прокурора, що не суперечить положенням ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення власника майна та її адвоката на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами ст. 395 КПК України, ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення, а у випадку якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Матеріали судового провадження не спростовують доводи апеляційної скарги про те, що про наявність оскаржуваної ухвали ОСОБА_5 стало відомо та отримано 06 липня 2018 року, а тому колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження не пропущений.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, Печерським управлінням поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 06 березня 2018 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000966, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що приблизно о 10 год. 10 хв. 06 березня 2018 року біля будинку № 22 по вул. Круглоуніверситетська в місті Києві, невстановлена слідством особа, умисно здійснила ножове поранення громадянину ОСОБА_8 , від яких останній помер.
24 квітня 2018 року на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва про проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 та в транспортному засобі марки «Мітсубіші-Грандіс», державний номер НОМЕР_1 було проведено обшук та вилучено речі, а саме: мобільний телефон "SAMSUNG" сірого кольору, IMEI: НОМЕР_2 , ІМЕІ: НОМЕР_3 , мобільний телефон "SAMSUNG" чорно бірюзового кольору, IMEI: НОМЕР_4 , із сім-картою "life"; мобільний телефон "SAMSUNG" сірого кольору, IMEI: НОМЕР_2 ІМЕІ: НОМЕР_3 , мобільний телефон "SAMSUNG" синього кольору (кнопочний), IMEI: НОМЕР_5 , із сім-картою "life", мобільний телефон "NOKIA" (кнопочний), IMEI: НОМЕР_6 , із сім-картою "life", мобільний телефон "Lenovo", білого кольору, IMEI: НОМЕР_7 , IMEI: НОМЕР_8 , планшет марки "SAMSUNG", білого кольору, IMEI: НОМЕР_9 , планшет марки "SAMSUNG", коричневого кольору, IMEI: НОМЕР_10 , із сім-картою "life", флеш-накопичувач марки "Apacer" чорного кольору, п`ять карток різних мобільних операторів, картки мобільних операторів на яких проглядаються наступні номера НОМЕР_11 , НОМЕР_12 , НОМЕР_13 , НОМЕР_14 , НОМЕР_15 , три складних ножи, два паперових конверти на яких проглядаються номери НОМЕР_11 , НОМЕР_13 , блокнот із чорною обгорткою, спортивна кофта, із надписом "Engineered For You" сіро-чорного кольору, пара кросівок "Нюбеланс" 43 розміру, дубльонка та курточка, пластикові картки із наявними номерами операторів мобільних телефонів, а саме: НОМЕР_16 , НОМЕР_17 , НОМЕР_18 , НОМЕР_19 , НОМЕР_20 , НОМЕР_21 , НОМЕР_22 , НОМЕР_23 та одна пошкоджена картка, коробки від мобільних телефонів наступних марок, а саме: "Fly", "Prestgeo", "MZ", "Samsung Galaxy Granol", "Gsma47", "Ipone 6s", "Gelaxy J3", "Lenovo", дві пари ботінок із коробками, шапка чорного кольору, системний блок серія "rzk", мобільний телефон "SAMSUNG" білого кольору, IMEI: НОМЕР_24 , IMEI: НОМЕР_25 , мобільний телефон "SAMSUNG" сірого кольору, IMEI: НОМЕР_26 , IMEI: НОМЕР_27 , сім карта мобільного оператора "Life", п`ять аркушів із рукописними надписами та транспортний засіб марки «Мітсубіші-Грандіс», державний номер НОМЕР_1 .
17 травня 2018 року слідчий слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_9 , за погодженням прокурора Київської місцевої прокуратур № 6 ОСОБА_7 , звернувся до Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про поновлення строку для звернення з клопотанням про накладення арешту на вищевказане майно.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 18 травня 2018 року зазначене клопотання було задоволено.

У рішеннях ЄСПЛ у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» констатовано, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції. Також суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

Під час розгляду апеляційної скарги колегія суддів перевіряє дотримання слідчим суддею вимог ст.ст. 132, 170, 171, 172, 173 КПК України і бере до уваги сукупність усіх чинників і обставин, передбачених зазначеними нормами кримінального процесуального закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з вимогами ч. 3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, а саме забезпечення збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Приймаючи рішення, слідчий суддя місцевого суду зазначених вимог закону дотримався.

Задовольняючи клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0000966, в частині накладення арешту на автомобіль марки «Мітсубіші-Грандіс», державний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_5 , слідчий суддя, як вбачається з матеріалів провадження, дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до правильного висновку про наявність підстав для накладення арешту на вказаний автомобіль, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Такі висновки слідчого судді цілком доведені матеріалами провадження, специфікою обставин вчинення та розслідування самого злочину, що потребує проведення певних слідчих дій. Арештоване зазначене майно може бути доказом злочину, відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, що підтверджується відповідним процесуальним рішенням, а саме постановою слідчого слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_9 (32-35). Метою ж арешту майна є забезпечення кримінального провадження, його завданням є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, що прямо передбачено ст. 170 КПК України в якості правових підстав застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, перевірив співрозмірність втручання у права власника майна, з потребами кримінального провадження.

Крім того, матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання зникнення чи відчуження майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, суд дослідив зазначені обставини та не знайшов у висновках органу досудового розслідування при зверненні з клопотанням про накладення арешту на майно, порушень вимог КПК України та чогось очевидно безпідставного чи довільного.

При цьому, у відповідності до вимог ст. 174 КПК України законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна, а також і те, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Крім того, відповідно до листа Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 квітня 2013 року № 223-559/0/4-13, у разі подання особами, визначеними у ст. 174 КПК, скарги на ухвалу слідчого судді суду першої інстанції про арешт майна у зв`язку з необґрунтованістю його накладення, судді судів апеляційної інстанції мають перевірити, чи подавалось цими особами клопотання про скасування цього заходу забезпечення слідчому судді місцевого суду та в разі негативної відповіді на зазначене питання, можуть залишити ухвалу без змін. Іншими словами, з підстави необґрунтованості накладення арешту на майно, особи, перелік яких визначено у ч. 1 ст. 174 КПК, вправі звернутися до слідчого судді суду першої інстанції із клопотанням про скасування ним своєї ухвали (абз. 2 ч. 2 ст. 174 КПК), а уже потім, у разі незгоди з прийнятим рішенням, вправі оскаржити ухвалу про арешт майна в апеляційному порядку згідно зі ст. 309 КПК

Що стосується доводів апеляційної скарги з приводу того, що слідчий, в порушення вимог ч.ч. 2, 3 ст. 168 КПК України, відібрав автомобіль, оскільки дозвіл на вилучення останнього ухвалою слідчого судді не надавався, а також те, що в ухвалі слідчого судді відсутні підстави, які б давали право задовольнити клопотання прокурора і поновити пропущений процесуальний строк, оскільки з моменту вилучення майна і до подачі клопотання про арешт минуло 47 днів, то вони є не переконливими, оскільки не тягнуть за собою скасування оскаржуваного судового рішення, з огляду на положення ст. 409 КПК України, яка містить перелік підстав для скасування і до яких наведена підстава не належить.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що передбачені ст. 170 КПК України підстави для накладення арешту не підтверджені доказами та автомобіль не відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються матеріалами провадження, а саме постановою про визнання речових доказів від 24 квітня 2018 року, відповідно до якої, майно, на яке слідчий просить накласти арешт, визнано речовим доказом (а.с. 23).

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, автором апеляційної скарги не надано та колегією суддів не встановлено.

Крім того, колегія суддів враховує і те, що слідчий суддя застосував найменш обтяжливий захід забезпечення кримінального провадження, оскільки наклав арешт без заборони права користування чи розпорядження вказаним майном.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга ОСОБА_5 з урахуванням усіх викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 18 травня 2018 року, в частині задоволення клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_7 , та поновлення пропущеного з поважних причин процесуального строку і накладення арешту на транспортний засіб марки «Мітсубіші-Грандіс», державний номер НОМЕР_1 майно, що належить ОСОБА_5 , - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_5 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/3721/2018 Категорія: ст. 170 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_10 Доповідач: ОСОБА_1