Справа № 379/382/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/787/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 2 25.09.2018
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2018 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді: - ОСОБА_2 ,

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисників - адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

потерпілого - ОСОБА_10

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 на вирок Рокитнянського районного суду Київської області від 16 травня 2018 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Щербашенці Богуславського району та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, із повною середньою освітою, одруженого, раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.125 КК України та призначено покарання у виді 200 годин громадських робіт.

В С Т А Н О В И Л А:

За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за вчинення кримінального правопорушення за наступних обставин. Так, 31.10.2015 року біля 19 год. ОСОБА_7 перебував на території домоволодіння ОСОБА_12 в АДРЕСА_1 , де на подвір`ї спілкувався із ОСОБА_13 та незнайомим чоловіком.

В цей час вони помітили на території сусіднього домогосподарства АДРЕСА_1 , належного ОСОБА_14 потерпілого ОСОБА_10 і між ОСОБА_15 та ОСОБА_10 виник конфлікт, під час якого вони ображали один одного. Згодом в конфлікт втрутилися ОСОБА_14 та ОСОБА_12 , які спільними зусиллями його зупинили.

Після цього ОСОБА_10 направився до виходу з території домогосподарства ОСОБА_14 і у ОСОБА_7 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому.

Реалізуючи свій злочинний умисел, обвинувачений, діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, з метою заподіяння шкоди потерпілому, забіг на територію домогосподарства ОСОБА_14 та наніс один удар кулаком лівої руки в обличчя потерпілого ОСОБА_10 , завдавши останньому фізичний біль та тілесне ушкодження у вигляді синця в правій скуловій області та закритої черепно-мозкової травми із забоєм головного мозку легкого ступеню.

Згідно з висновком експерта №131 від 24.06.2016 року ОСОБА_10 спричинене тілесне ушкодження у вигляді синця в скуловій області праворуч відноситься до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості. Тілесне ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми із забоєм головного мозку легкого ступеню відноситься до категорії тілесного ушкодження легкого ступеня тяжкості, що потягло короткочасний розлад здоров`я понад 6 днів.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати та кримінальне провадження закрити.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що вирок суду є незаконним. Зазначає, що висновок судово-медичної експертизи № 131 від 24 червня 2016 року є неналежним доказом, оскільки в його основу покладено докази, які зібрано з порушенням норм КПК України. Крім того, зазначає, що оскільки зазначена експертиза була покладена в основу інших судово-медичних експертиз № 1Д, №2Д, №23Д, тому всі висновки судово-медичних експертиз є недопустимими доказами. Зазначає, що судом не враховано того, що покази свідків значно різняться з показами потерпілого. Зазначає, що матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про винність ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

В запереченнях, поданих до суду, прокурор наводячи обґрунтування просить апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а вирок суду без зміни.

Заслухавши доповідь судді, думки обвинуваченого та його захисників, які підтримали апеляційну скаргу частково та просили скасувати вирок та призначити новий судовий розгляд, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, думки потерпілого та його представника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Колегія суддів вважає, що висновок суду про доведеність винності ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України за обставин, зазначених у вироку відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

- протоколом прийняття слідчим Таращанського ВП заяви ОСОБА_10 від 31.10.2015 року про спричинення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_7 та ОСОБА_13 ;

- висновками судово-медичного експерта № 131 від 24.06.2016 року, № 1Д від 05.01.2017 року, № 2Д від 05.01.2017 року та № 23 Д від 10.03.2017 року, згідно якого у потерпілого ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження крововилив в скуловій області справа; закрита черепно-мозкова травма з забоєм головного мозку легкого ступеню, які утворилися від дії тупого предмету і могли утворитися в строк і при обставинах, вказаних в постанові слідчого (можливо рук, ніг людини) і при обставинах, вказаних свідком ОСОБА_14 в ході слідчого експерименту. Вище вказані тілесні ушкодження в області голови у ОСОБА_10 могли утворитися від однократної дії травмуючого предмету в область голови і не могли утворитися при падінні потерпілого з висоти власного росту на тверду поверхню типа дерев`яного штахету, про що свідчить характер тілесних ушкоджень. По ступеню тяжкості тілесне ушкодження у вигляді крововиливу в скуловій області справа відноситься до легких тілесних ушкоджень, тілесне ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з забоєм головного мозку легкого ступеню відноситься до легкого тілесного ушкодження, яке потягло за собою короткочасний розлад здоров`я більше 6 днів;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 17.12.2016 року з потерпілим ОСОБА_10 за участю завідувача Таращанського відділення СМЕ ОСОБА_16 , де він розповів та показав, за яких обставин, де саме та ким були спричинені йому тілесні ушкодження, а саме обвинуваченим ОСОБА_7 на території домогосподарства ОСОБА_14 ударом лівої руки в праву сторону обличчя та фото таблицею до нього;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 17.12.2016 року зі свідком ОСОБА_14 за участю завідувача Таращанського відділення СМЕ ОСОБА_16 , де свідок розповіла та показала, за яких обставин, де саме та ким були спричинені ОСОБА_10 тілесні ушкодження, а саме обвинуваченим ОСОБА_7 на території її домогосподарства в АДРЕСА_2 та як ОСОБА_7 та незнайомий чоловік потягли потерпілого ОСОБА_10 з її подвір`я на подвір`я ОСОБА_13 , де продовжили наносити йому по тілу тілесні ушкодження;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 07.03.2017 року з потерпілим ОСОБА_10 , де він розповів та показав, за яких обставин, де саме та ким були спричинені йому тілесні ушкодження, а саме обвинуваченим ОСОБА_7 на території домогосподарства ОСОБА_14 в АДРЕСА_2 та фото таблицею до нього;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 07.03.2017 року зі свідком ОСОБА_14 , де свідок на місці пригоди розповіла та показала, за яких обставин, де саме та ким були спричинені ОСОБА_10 тілесні ушкодження, а саме обвинуваченим ОСОБА_7 на території її домогосподарства в АДРЕСА_2 та як ОСОБА_7 та незнайомий чоловік потягли потерпілого ОСОБА_10 з її подвір`я на подвір`я ОСОБА_12 , де продовжили наносити йому по тілу тілесні ушкодження та фото таблицею до нього;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 07.03.2017 року з підозрюваним ОСОБА_7 ;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 07.03.2017 року зі свідком ОСОБА_13 ;

- та іншими дослідженими в судовому засіданні доказами.

Наведеним у вироку доказам суд дав належну юридичну оцінку і вірно дійшов висновку про вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.
Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.

Посилання захисника в апеляційній скарзі на те, що висновки судово-медичної експертизи № 131, № 1Д, №2Д, №23Д є неналежними доказами та те, що в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які дані, які б свідчили про те, що слідчим в передбаченому законом порядку витребувано з медичного закладу документи, а саме: відсутній дозвіл слідчого судді про тимчасовий доступ до речей і документів (медичних документів), які були використані судовими експертами для проведення дослідження, зокрема медична картка, є необґрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до вимог ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Так, під час досудового розслідування слідчий СВ Таращанського ВП Миронівського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_17 за погодженням прокурора Таращанського відділу Кагарлицької місцевої прокуратури 17.02.2016 року звернувся до Таращанського районного суду Київської області з клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів щодо надання дозволу слідчому на тимчасовий доступ до речей і документів, що перебувають у володінні Білоцерківської міської лікарні № 2, з можливістю вилучення історії хвороби та рентгенівських знімків ОСОБА_10 , який перебував з 02.11.2015 року на стаціонарному лікуванні в Білоцерківській міській лікарні № 2.

Таким чином, слідчим під час досудового розслідування медичні документи на ОСОБА_10 здобуті у встановленому законом порядку.

19.02.2016 року ухвалою слідчого судді Таращанського районного суду Київської області надано слідчому тимчасовий доступ до речей і документів, що перебувають у володінні Білоцерківської міської лікарні, а саме до історії хвороби та рентгенівських знімків потерпілого ОСОБА_10 .

Крім того, у апеляційній скарзі захисника ОСОБА_9 зазначено, що захисту не відкрито матеріали кримінального провадження (медичні документи потерпілого) в порядку ст. 290 КПК України, а тому висновки експерта, в основу яких покладено докази, не можуть бути належним доказом.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, слідчим під час досудового розслідування в порядку ст. 290 КПК України відкрито матеріали кримінального провадження захиснику ОСОБА_9 , в якому останній ознайомився та поставив свій підпис, прізвище, ініціали. Будь-яких заперечень та клопотань від захисника під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження не надходило.

Враховуючи наведене, зазначені вище висновки судово-медичних експертиз здобуті слідчим у встановленому законом порядку, а тому, як вірно зазначено судом першої інстанції, підстав для визнання вказаних висновків експертиз недопустимими доказами судом не встановлено.

Крім того, посилання захисника в апеляційній скарзі на те, що показання працівників поліції та свідків, які були залучені в якості понятих при проведенні слідчого експерименту з обвинуваченим, являються показаннями з чужих слів, є необґрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 7 ст. 223 КПК України поняті можуть бути допитані під час судового розгляду як свідки проведення відповідної слідчої (розшукової) дії.

Так, в ході судового розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_7 судом допитано понятих ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , як свідків проведення слідчого експерименту.

При цьому, зазначені свідки не вказували на обставини, які відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню, а зазначили лише про обставини проведення слідчого експерименту, у яких приймали участь, а отже їх показання не можна вважати показаннями з чужих слів.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 65 КПК України свідком є фізична особа, якій відомі або можуть бути відомі обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження, і яка викликана для давання показань.

Частина 2 ст. 65 КПК України визначає перелік осіб, які не можуть бути допитані в якості свідків у кримінальному провадженні.

Зазначений перелік не включає в себе осіб, які є працівниками органу, що здійснювали досудове розслідування у конкретному кримінальному провадженні, а тому, такі особи можуть бути допитані як під час досудового розслідування так і в судовому засіданні в якості свідків.

З вироку суду вбачається, що при призначенні ОСОБА_7 покарання суд врахував конкретні обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особу обвинуваченого. Крім того, обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання судом не встановлено.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. №7 (Із змінами, внесеними згідно з постановами Пленуму Верховного Суду України № 18 від 10 грудня 2004 р., № 8 від 12 червня 2009 р. та № 11 від 6 листопада 2009 р.) призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

У відповідності до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_7 судом першої інстанції покарання у виді 200 годин громадських робіт за своїм видом і розміром є необхідним та достатнім для його виправлення, а також запобіганню вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.

Істотних порушень норм кримінально-процесуального законодавства України, які б могли бути підставою для скасування чи зміни вироку, судом не допущено.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а вирок суду без зміни.

На підставі викладеного, керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Рокитнянського районного суду Київської області від 16 травня 2018 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя: Суддя: Суддя: