Апеляційний суд Кіровоградської області
Провадження № 11-кп/781/215/18 Головуючий у суді І інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 1,2 ст.115 КК України Доповідач у суді ІІ інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2018 року. м. Кропивницький
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому матеріали клопотання засудженого ОСОБА_8 за його апеляційною скаргою на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14 лютого 2018 року, якою частково задоволено клопотання засудженого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та зараховано ОСОБА_8 , засудженому вироком Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 14.01.2005 року у строк відбування покарання, строк попереднього ув`язнення з 24.07.2003 року по 05.02.2005 року, у відповідності до ч.5 ст. 72 КК України (в редакції від 24.12.2015 року), з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

ВСТАНОВИЛА:

До Ленінського районного суду м. Кіровограда надійшло клопотання засудженого ОСОБА_8 в якому він просив зарахувати строк його попереднього ув`язнення у строк покарання у виді довічного позбавлення волі по день етапування до місця відбування покарання, а саме із ДУ «Кропивницька УВП №14».

Клопотання мотивовано тим, що перелік строків по «Закону Савченко» має бути не з початку слідства по день коли вирок вступив в законну силу, а по день, коли особу вивезли із слідчого ізолятора, тобто по серпень 2005 року, оскільки після набрання вироком законної сили по серпень його продовжували утримувати в нелюдських умовах.

Ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_8 частково задоволено клопотання про застосування Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» в редакції від 24.12.2015 року.

Рішення суду мотивовано тим, що застосування до ОСОБА_8 засудженого до довічного позбавлення волі, положення Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року, не може бути обмежено, оскільки передбачені ним правила зарахування у строк покарання строку попереднього ув`язнення мають істотне значення для обрахування засудженому строку фактичного відбування покарання та використання ним права на звернення з клопотанням про помилування.

Судом зазначено, що вимоги ОСОБА_8 щодо зарахування йому термін перебування в слідчому ізоляторі до фактичного прибуття в ДУ «Кропивницька УВП №14» суперечать нормам ч.5 ст. 72 КК України та ст. 1 Закону «Про попереднє ув`язнення», а тому не підлягають зарахуванню у строк попереднього ув`язнення термін слідування під вартою засудженої особи із слідчого ізолятора до установи виконання покарань, тобто терміну від дати набрання обвинувальним вироком законної сили до дати прибуття до місця відбуття покарання.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 просив скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для винесення нової ухвали із виправленням усіх допущених порушень.

Свої вимоги обґрунтував тим, що він був під слідством по ст.. 185 КК України в період з 11.04.2003 року по 04.07.2003 рік в місцях попереднього ув`язнення. Потім по іншій справі його затримали 24.07.2007 року і по момент набрання законної сили останнім із вироків він перебував під вартою. Вироком Маловисківського районного суду від 14.01.2005 року зазначено що він був затриманий 24.07.2003 року і до цієї дати зараховано ще майже три календарних місяці з 11.04.2003 року по 04.07.2003 рік.

Вказав, що суддя в мотивувальній частині зазначив, що відраховувати строк потрібно від 24.07.2003 року і зарахувати ще майже три місяці, тобто підтвердив необхідність проведення вищенаведених підрахунків по даті початку строку. А в резолютивній частині ухвали забуває про це і ухвалює зарахувати строк з 24.07.2003 року по 05.02.2005 рік.

Також вказав, що в мотивувальній частині ухвали зазначено, що він просить зарахувати йому строк попереднього ув`язнення по день етапування в Кропивницьку УВП №14, однак він цього не просив, натомість у доповненнях до клопотання він просить перерахувати строк з першого дня по день етапування із Кропивницької УВП №14 до РВК №56 влітку 2005 року.

Також зазначив, що ухвала Верховного Суду України від 30.09.2004 року не могла стати чинником, після якої вирок набуває законної сили, оскільки ВСУ надіслав йому документ, згідно якого жоден із суддів ВСУ суддею не був, оскільки не приймав суддівської присяги, а тому він просить суд згідно ст. 62 Конституції України перерахувати весь строк день за два з першого дня по день винесення ухвали по «Закону Савченко».

Вказав, що суд не зачитав та не розглянув по суті жоден із його документів та доповнень, хоча він наголошував про це в судовому засіданні.

Зазначив, що суддя ОСОБА_1 раніше ухвалою відмовляла йому у розгляді справи по «Закону Савченко», мотивуючи тим, що до неї це питання розглядав інший суддя Ленінського районного суду і відмовляв у задоволенні клопотання, а тому до початку розгляду даного клопотання їй необхідно було заявити самовідвід.

Також вказав, що перед початком судового розгляду йому не було вручено пам`ятку про його права та обов`язки. Розписку в цьому він не давав.

Заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника-адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу засудженого, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений, частиною другою статті 539 цього Кодексу вирішує питання пов`язані з виконанням вироку.

Відповідно до ч.1 ст. 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України у вказаній редакції, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі у межах кримінального провадження, у якому до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. У строк попереднього ув`язнення включається строк тримання особи під вартою як запобіжний захід на стадії досудового розслідування та під час судового розгляду кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» від 30 червня 1993 року зі змінами, попереднє ув`язнення - це запобіжний захід, який у випадках, передбачених КПК України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Як вбачається із матеріалів провадження, вироком Апеляційного суду Кіровоградської області від 09.04.2004 року ОСОБА_8 було визнано винним у вчиненні злочинів за ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 152, ч. 3 ст. 153, ч. 2 ст. 187, п. 9, 13 ч. 2 ст. 115 КК України та на підставі ст. 70, ст. 71 КК України призначено покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна, запобіжний захід залишено у виді тримання під вартою.

Ухвалою колегії суддів Судової палати Верховного Суду України у кримінальних справах від 30.09.2004 року вирок Апеляційного суду Кіровоградської області від 09.04.2004 року в частині засудження ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 152, ч. 3 ст. 153 КК України було скасовано, а справу в цій частині закрито. Ухвалено вважати ОСОБА_8 засудженим за ч.ч. 2, 3 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 115, п. п. 9, 13 ч. 2 ст. 115 КК України із призначенням на підставі ст. 70 КК України покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна. В решті вирок апеляційного суду Кіровоградської області від 09.04.2004 залишено без змін.

Також, вироком Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 14.01.2005 року ОСОБА_8 було визнано винним у вчиненні злочину за ч. 3 ст. 185 КК України та на підставі ч. 2 ст. 71 КК України призначено покарання у виді довічного позбавлення волі. Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено у виді тримання під вартою. Початок відбування покарання відраховувати з 24.07.2003 року, зарахувавши час попереднього ув`язнення з 11.04.2003 року по 04.07.2003 року.

Згідно розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили вирок Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 14.01.2005 року набрав законної сили 05.02.2005 року.

На переконання колегії суддів суд першої інстанції припустився помилки не в повній мірі зарахувавши ОСОБА_8 строк його попереднього ув`язнення за вироком Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 14.01.2005 року.

Так, судом першої інстанції зараховано ОСОБА_9 строк його попереднього ув`язнення з 24.07.2003 року по 05.02.2005 року, у відповідності до ч.5 ст. 72 КК України (в редакції від 24.12.2015 року), з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Разом із тим, вироком Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 14.01.2005 року ОСОБА_8 зараховано час попереднього ув`язнення з 11.04.2003 року по 04.07.2003 року на, що не звернув увагу суд першої інстанції, а тому ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали.

Крім того, знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги засудженого стосовно не вручення йому перед початком судового розгляду судом першої інстанції пам`ятки про його права та обов`язки та не роз`яснення йому його прав, що підтверджується як матеріалами клопотання так і журналами судових засідань суду першої інстанції, що є безумовною підставою для скасування рішення суду.

Проте, доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_8 стосовно того, що ухвала Верховного Суду України від 30.09.2004 року не могла стати чинником, після якої вирок набуває законної сили, оскільки ВСУ надіслав йому документ, згідно якого жоден із суддів ВСУ суддею не був, оскільки не приймав суддівської присяги, а тому він просить суд згідно ст. 62 Конституції України перерахувати весь строк день за два з першого дня по день винесення ухвали по «Закону Савченко» є безпідставними та необґрунтованими, оскільки ухвалу винесено колегії професійних суддів Судової палати Верховного Суду України у кримінальних справах в межах чинного законодавства.

Також безпідставними є доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_8 стосовно не заявлення самовідводу суддею ОСОБА_1 , так як вона відмовляла йому у розгляді справи по «Закону Савченко», оскільки розгляд нею вказаної справи не є підставою для відводу чи самовідводу.

За таких підстав, апеляційна скарга засудженого ОСОБА_8 підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню із постановленням нової ухвали.

На переконання колегії суддів клопотання засудженого ОСОБА_8 про зарахування строку попереднього ув`язнення із розрахунку день за два слід задовольнити частково.

Слід зарахувати ОСОБА_8 , засудженому вироком Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 14.01.2005 року у строк відбування покарання, строк попереднього ув`язнення з 11.04.2003 року по 05.02.2005 року, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. В іншій частині клопотання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 412, 419КПК України колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14 лютого 2018 року, якою частково задоволено клопотання засудженого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та зараховано ОСОБА_8 , засудженому вироком Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 14.01.2005 року у строк відбування покарання, строк попереднього ув`язнення з 24.07.2003 року по 05.02.2005 року, у відповідності до ч.5 ст. 72 КК України (в редакції від 24.12.2015 року), з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі скасувати.

Винести нову ухвалу, якою клопотання засудженого ОСОБА_8 про зарахування строку попереднього ув`язнення із розрахунку день за два задовольнити частково.

Зарахувати ОСОБА_8 , засудженому вироком Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 14.01.2005 року у строк відбування покарання, строк попереднього ув`язнення з 11.04.2003 року по 05.02.2005 року, у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції від 24.12.2015 року), з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4