Ужгородський міськрайонний суд
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2018 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород клопотання слідчого у кримінальному провадженні №0001178 - слідчого СВ Ужгородського районного відділення УВП ГУНП в Закарпатській області лейтенант поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно, -
ВСТАНОВИВ:
Слідчий у кримінальному провадженні №0001178 - слідчий СВ Ужгородського районного відділення УВП ГУНП в Закарпатській області лейтенант поліції ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з клопотанням про накладення арешту на майно.
В обґрунтування клопотання слідчий вказує на те, що Ужгородським районним відділенням поліції УВП ГУНП в Закарпатської області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0001178 від 30.09.2018 за ч. 1 ст. 286 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 29.09.2018 року близько 15:45 години до чергової частини надійшло повідомлення про те, що в с. Холмок особа жіночої статі не впоралась з керуванням з`їхала в кювет, у автомобілі перебували дві особи жіночої статі. Потребують КШМД.

Виїздом СОГ на місце події встановлено, що громадянин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 мешканка, АДРЕСА_1 керуючи транспортним засобом марки FIAT моделі DOBLO д.н.з НОМЕР_1 не впоравшись з керуванням на відрізку автодороги М06 «Київ-Чоп», 813 км + 900 м здійснила виїзд на узбіччя, шляхом перекидання. В результаті ДТП гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та пасажир гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 були доставлені до медичного закладу з тілесними ушкодженнями та залишені на стаціонарне лікування.

30 вересня 2018 року відомості про вказаний факт внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001178 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

30 вересня 2018 року в ході проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки FIAT моделі DOBLO д.н.з НОМЕР_1 було оглянуто та вилучено, а в подальшому транспортний засіб поміщено на спец майданчик тимчасового тримання транспортних засобів Ужгородського РВП за адресою: с. Оноківці, вул. Головна, 55 Ужгородського району, так як останні є тимчасово вилученим майном.

Згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 , автомобіль FIAT моделі DOBLO д.н.з НОМЕР_1 належить громадянці ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 мешканка, АДРЕСА_1

30 вересня 2018 року постановою слідчого слідчого відділення Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, який здійснює досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, автомобіль марки FIAT моделі DOBLO д.н.з НОМЕР_1 визнаний речовим доказом.

Таким чином, слідчий вважає, що зазначені вилучені речі та транспортний засіб відповідають критеріям визначеним ч. 1 ст. 98 КПК України, є речовими доказами у кримінальному провадженні та будуть використані органом досудового розслідування для доказування обставин даного кримінального правопорушення.
З огляду на викладене, враховуючи, що вилучений автомобіль містить ознаки передбачені ч. 1 ст. 98 КПК та визнаний речовим доказом у провадженні, з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження з метою забезпечення збереження речових доказів, задля захисту особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, та встановленню інших обставин кримінального правопорушення або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, для забезпечення проведення низки експертиз, слідчий просить накласти арешт на майно тимчасово вилучене 30.09.2018 року ході огляду місця події дорожньо-транспортної пригоди.
Сторони кримінального провадження в судове засідання не з`явилися. Cлідчий подав до суду рапорт про розгляд клопотання без його участі.
Власник майна на розгляд клопотання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить рапорт слідчого. Згідно ч.1 ст. 172 КПК України неприбуття власника майна у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обовязковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Заслухавши доводи слідчого, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Слідчим суддею встановлено, що Ужгородським районним відділенням поліції УВП ГУНП в Закарпатської області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0001178 від 30.09.2018 за ч. 1 ст. 286 КК України.

Згідно протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 29.09.2018 року автомобіль марки FIAT моделі DOBLO д.н.з НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу за серійним номером « НОМЕР_2 » було оглянуто та вилучено, а в подальшому транспортний засіб поміщено на спец майданчик тимчасового тримання транспортних засобів Ужгородського РВП за адресою: с. Оноківці, вул. Головна, 55 Ужгородського району, так як останні є тимчасово вилученим майном.

Постановою слідчого від 01.10.2018 року в порядку ст.ст. 98, 100, 110 КК України, вказані вилучені у ході огляду місця події предмети та речі, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0001178, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.09.2018 року.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160 - 166, 170 - 174 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із таких заходів є арешт майна.
Згідно ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Таким чином, арешт може бути накладено на майно у вигляді речей, документів (в тому числі цінних паперів, грошей (у будь якій валюті готівкою або безготівковому вигляді), на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, корпоративні права.
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
За змістом ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Частиною 11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Під час розгляду клопотання слідчим доведено, що вилучені 29.09.2018 року у ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди речі мають значення речових доказів у кримінальному проваджені №0001178 та відповідають критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, оскільки могли зберегти на собі сліди кримінального правопорушення та можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність такого арешту майна з метою збереження речових доказів та наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України, незастосування арешту майна може призвести до його зникнення, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, зокрема з метою запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження з метою забезпечення збереження речових доказів, задля захисту особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, та встановленню інших обставин кримінального правопорушення або настання інших наслідків, які можуть перешкодити досудовому розслідуванню, яке знаходиться на початковому етапі, враховуючи правову підставу для арешту майна та достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, наслідки арешту майна для інших осіб, розуміючи, що арешт вказаного майна не призведе до зупинення та надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини та положення ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції, яка проголошує, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права, при цьому позбавлення цього права відбувається в суворому додержанні як національного, так і міжнародного законів, щоб не призводити до свавілля з боку правоохоронних органів на втручання в право власності, слідчий суддя вважає, що клопотання обґрунтоване й підлягає повному задоволенню.

Керуючись ст.ст. 170-173, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого у кримінальному №0001178 - слідчого СВ Ужгородського районного відділення УВП ГУНП в Закарпатській області лейтенант поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно задовольнити.
Накласти арешт на тимчасово вилучене в ході огляду місця події 29.09.2018 року майно ОСОБА_5 : свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу за серійним номером « НОМЕР_2 » та автомобіль марки FIAT моделі DOBLO д.н.з НОМЕР_1 , який наразі перебуває на спеціальному майданчику тимчасового тримання транспортних засобів Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУ НП в Закарпатській області за адресою: Ужгородський район, село Оноківці, вулиця Головна, 55, шляхом заборони розпоряджатися та користуватисямайном власником або третіми особами.
Копію ухвали вручити слідчому, а іншим учасникам направити не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.
Арешт майна може бути скасований підозрюваним, обвинуваченим, їх захисником, закон-ним представником, іншим власником або володільцем майна, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розглядіпитання про арешт майна, за їх клопотанням до суду про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали складено і проголошено 03.10.2018 року .
Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1