№ 612/390/16-к
1 кп /612/7/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 травня 2018 року смт. Близнюки
Близнюківський районний суд Харківської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю прокурорів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7
обвинуваченої ОСОБА_8 ,
при секретарі судового засідання - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Таранівка Зміївського району Харківської області, громадянина України, українця, з середньою технічною освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого;
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Артільне Лозівського району Харківської області, громадянки України, українки, з середньою освітою, не заміжньої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимої,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
03 лютого 2016 року ОСОБА_11 , спільно зі своєю знайомою ОСОБА_8 , знаходячись з дозволу ОСОБА_5 у його будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , після спільного вживання спиртних напоїв, скориставшись тим, що ОСОБА_5 , заснув, впевнившись у відсутності сторонніх осіб, діючи умисно, з метою скоєння крадіжки чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність та суспільну небезпечність, з особливо корисливих спонукань, вступивши в злочинну змову, викрали ікони «Моління про чашу», «Господь Вседержитель», «Скоропослушниці» та ікону Божої Матері «Феодорівська», які належали ОСОБА_5 . Після чого з викраденим зникли та розпорядились викраденим на власний розсуд.
Відповідно до висновків судово мистецтвознавчих експертиз ХНІСЕ ім. Зас. проф. М.С. Бакаріуса:
- №2177 від 01.03.2016, вартість ікони «Моління про часу», станом на 03.02.2015, склала 800 гривень;
- №2176 від 29.02.2016, вартість ікони «Господь Вседержатель», станом на 03.02.2015, склала 350 гривень;
- №1751 від 01.03.2016, вартість ікони Божої Матері «Феодорівська», станом на 03.02.2015, склала 800 гривень.
- №2175 від 29.02.2016, вартість ікони Божої Матері «Скоропослушниці», станом на 03.02.2015, склала 350 гривень.
В результаті протиправних дій ОСОБА_11 та ОСОБА_8 , ОСОБА_5 завдано матеріальний збиток на загальну суму 2300 гривень 00 копійок.
У судовому засіданні ОСОБА_6 винним себе у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав і дав такі покази.
02 січня 2016 року йому зателефонувала ОСОБА_8 та поцікавилась чим він буде займатись. Він відповів, що збирається їхати до свого друга ОСОБА_12 в с. Берестове. ОСОБА_8 захотіла доїхати з ним до с. Тимофіївка щоб відвідати знайомого ОСОБА_13 . Він погодився. Через деякий час вони разом зі ОСОБА_8 на автомобілі приїхали в с. Тимофіївку Близнюківського району Харківської області до домоволодіння ОСОБА_13 який їх зустрів зі своєю співмешканкою та запросив у гості. Там всі разом вживали спиртні напої і залишилися ночувати. Наступного дня вранці прийшла мати ОСОБА_13 і сказала, що потрібна «закуска» - треба з`їздити в магазин за харчами. Він, ОСОБА_8 та ОСОБА_13 сіли в автомобіль та поїхали до магазину в с. Берестове. По дорозі зустріли знайомого ОСОБА_13 та ОСОБА_8 - дядю ОСОБА_14 ( ОСОБА_5 ). Разом з ним поїхали в магазин. В магазині купили горілку, сигарети, харчі та повернулись в с. Тимофіївка в будинок ОСОБА_13 де знову почали розпивати спиртні напої. Через деякий час він, ОСОБА_15 співмешканка ОСОБА_13 , сам ОСОБА_13 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 вирішили поїхати в гості до ОСОБА_5 . Приїхавши до нього додому вони знову почали розпивати спиртні напої. ОСОБА_16 ( ОСОБА_17 ) та ОСОБА_15 сварилися між собою. Йому це набридло і він вирішив поїхати в Берестове до ОСОБА_12 . ОСОБА_5 в цей час був в стані сильного алкогольного сп`яніння як і ОСОБА_13 . Згодом він ( ОСОБА_6 ) вийшов на вулицю, обдивився автомобіль, скурив дві цигарки. Вже сутеніло. До нього підійшла ОСОБА_15 , руками підтримуючи п`яного ОСОБА_13 . Можно сказати що той «виключився». ОСОБА_15 також була «добре випившою». За нею вийшла ОСОБА_8 , тримаючи в руках ікони. На його запитання: «що це за ікони», вона відповіла, що дядя ОСОБА_18 попрохав дізнатися скільки коштують ці ікони. Дві більші ікони, він допоміг покласти в багажник, а дві - вперед на підлогу переднього пасажирського сидіння. ОСОБА_13 зі своєю співмешканкою ОСОБА_15 , ОСОБА_8 та він сіли в автомобіль та поїхали відвозити ОСОБА_13 та ОСОБА_15 додому. Висадивши їх біля будинку, він та ОСОБА_8 вирішили виконати прохання ОСОБА_5 і поїхати до «Єврея», якого звати ОСОБА_16 , і який мешкає в м. Лозова, для того, щоб той їм повідомив вартість ікон. Це була пропозиція ОСОБА_8 . Ввечері вони приїхали до «Єврея». В цей час у того в гостях був ОСОБА_19 . ОСОБА_8 занесла ікони і вони пояснили «Єврею», що їх попрохали просто дізнатись ціну. «Єврей» сказав, щоб вони відвезли ікони власнику та повідомив, що вони нічого не варті. Потім вони сіли в автомобіль, загрузили ікони та поїхали в Тимофіївку, віддати ікони власнику. Приїхавши до будинку ОСОБА_5 , побачили, що світло в будинку не горить, а тому вирішили поїхати далі в с. Берестове до його друга ОСОБА_20 , там переночували та зранку відвести ікони ОСОБА_5 і повідомити про те, що ікони нічого не варті. Неподалік від будинку ОСОБА_20 його автомобіль забуксував. Вони його закрили та пішли до ОСОБА_21 . Той запропонував у нього заночувати. Разом вживали спиртні напої до пів - ночі. Зранку вирішили «витовкати» машину та відвезти ікони але до них під`їхали працівники міліції. Він повідомив про те що це його машина, а ікони в машині належать ОСОБА_5 , який просив дізнатися їх ціну. Працівники міліції повідомили йому про те, що надійшла заява в якій вказано, що ікони викрали, вказано хто їх викрав і який у викрадача автомобіль. Також повідомили, що потрібно їхати до райвідділу міліції. Він, будучи в стані алкогольного сп`яніння, разом із працівником міліції та ОСОБА_8 , поїхав своєю машиною до райвідділу міліції. Біля райвідділу міліціонери забрали ключі від автомобіля. В райвідділі почали допит. ОСОБА_8 допитували окремо. Як він зрозумів, її допитали першою. Працівники міліції погрожували йому надіти протигаз, та казали що він має дати такі ж покази як і ОСОБА_8 . Вказує, що працівники міліції, погрожували йому тим, що він є колишнім працівником міліції, та сказали що його закриють в камеру до бандитів, які «ментів» не люблять. Але він дав покази такі ж як і зараз у судовому засіданні. Зі скаргами на дії працівників міліції не звертався. Їх відпустили. Наступного дня він «протрезвів» та поїхав до райвідділу міліції дізнатись що сталося. Йому запропонували зам`яти цю справу, але назвали велику суму. Він запропонував свою суму, але їх вона не влаштувала. Потім працівники міліції сказали, що якщо таких коштів не буде, справа піде далі. На запитання про автомобіль, слідчий вказав, що машину йому не повернуть але в подальшому, при наступному приїзді до райвідділу, слідчий, сказав, що машину забереш коли вони віддадуть потерпілому ікони. Машину йому повернули після ухвали суду. Вартість викрадених ікон не оспорює. Вказав, що ОСОБА_8 є «хресницею» його тестя.
З`явлення із зізнанням писав, але в стані алкогольного сп`яніння і внаслідок погроз працівників міліції.
Кількість ікон, їх назву та висновки експертиз про вартість, не оспорює(т.1 а.п. 73).
У судовому засіданні ОСОБА_8 свою вину у вчиненні інкримінованого їй злочину визнала, у потерпілого ОСОБА_5 попросила вибачення, заявила що має намір грошовими коштами відшкодувати завдану йому шкоду. ОСОБА_8 підтвердила обставини подій як вони викладені ОСОБА_11 до часу приїзду у домоволодіння ОСОБА_5 Повідомила що із ОСОБА_5 вона була знайома раніше так як жила в с. Тимофіївка, бувала у нього вдома. Коли приїхали до ОСОБА_5 , ікони висіли в кімнаті на стіні. Оскільки вона перебувала в стані алкогольного сп`яніння, не пам`ятає хто знімав зі стін та виносив ікони з будинку ОСОБА_5 . Стверджує, що сама вона цього не робила. Коли виходили з будинку ОСОБА_5 , той дрімав. ОСОБА_5 їй ікони не віддавав. Ікони перевозили в автомобілі ОСОБА_11 . Вона сиділа на передньому пасажирському сидінні і тримали дві менші ікони між ногами. Дві більші ікони поклали в багажник автомобіля. До «Єврея» в м. Лозова для оцінки ікон запропонувала поїхати саме вона. «Єврею» показали тільки дві ікони. Одну велику та одну малу. Одну переносила вона, другу ОСОБА_11 «Єврей» сказав, що ікони «нічого не стоять». Коли з іконами на автомобілі ОСОБА_11 поверталися у село, автомобіль дійсно застряг.
Явку з повинною вона писала але що саме писала - не пам`ятає оскільки «була випивши». Вважає, що відомості які давала на допиті слідчому були точніші, оскільки тоді все пам`ятала краще. Ті свідчення були правдиві і добровільні. Тиску та погроз зі сторони слідства, прокурора на неї не було (т.1 а.п. 73,74).
Заслухавши показання обвинувачених, потерпілого, свідків, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що винуватість ОСОБА_11 та ОСОБА_8 , доведена і підтверджується наступними доказами.
Показаннями потерпілого ОСОБА_5 який пояснив, що в лютому 2016 року він разом із ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_13 та його співмешканкою ОСОБА_15 , розпивали спиртне у ОСОБА_13 . Потім у цьому ж складі вони були у нього вдома де також розпивали спиртне. Інших осіб у будинку не було. ОСОБА_13 був у стані сильного алкогольного сп`яніння - «був готовий». Його ( ОСОБА_5 ) також «розморило» і він задрімав. Коли під вечір проснувся, приблизно о 16.00 год., відразу побачив що із оселі зникли ікони. Він запідозрив, що це могли зробити ОСОБА_11 та ОСОБА_8 . Звернувся до ОСОБА_13 і запитав де ОСОБА_22 ( ОСОБА_23 ). Той та ОСОБА_15 повідомили, що вони поїхали. Про крадіжку через племінницю було повідомлено міліцію, представники якої і приїхали через деякий час. Дозвіл брати ікони він нікому не давав. Із особами, які були у нього вдома, взагалі розмови про ікони не було. Кількість викрадених ікон, їх назву та вартість не оспорює.
В подальшому йому телефонував ОСОБА_11 та просив вибачення що «так получилось». Просив щоб він його простив з метою припинення розслідування.
Приблизно через тиждень після викрадення ікон, ОСОБА_6 разом із своєю матір`ю приїхав до нього на таксі. Просив разом поїхати до слідчого з метою «закрити справу». Цю розмову чула племінниця ОСОБА_24 . Він ( ОСОБА_5 ) жартома запропонував ОСОБА_11 «щоб усе забути» відшкодувати завдану йому шкоду у розмірі 5000 грн. Той відповів що таких коштів не має. Потім він, ОСОБА_11 та його мати поїхали в міліцію до слідчого але того не було. Мама ОСОБА_11 просила його такими словами: « Прости непутьового мого сина».
ОСОБА_8 також йому телефонувала, просила вибачення що «так получилось». Просила забрати заяву з міліції щоб справа не дійшла до суду.
ОСОБА_11 та ОСОБА_8 нічого йому не відшкодовували. Під час судових дебатів вказав, що очікує від них відшкодування завданої йому моральної шкоди у розмірі по 2 тисячі гривень. Вважає що якби в той час він сам був тверезий то крадіжки б і не сталося(т.1 а.п. 74).
Показами свідка ОСОБА_25 , яка повідомила, що ОСОБА_8 її дочка, а ОСОБА_11 знайомий. Стосунки нормальні. Про крадіжку ікон у ОСОБА_5 дізналася від слідчого який хотів дізнатися про місце перебування дочки. Коли вона після цього запитала у дочки ( ОСОБА_8 ) за що її розшукують, та відповіла, що вони з
Венькою «поцупила» ікони (т.3 а.п.73) .
Показаннями свідка ОСОБА_26 який пояснив, що в один із днів (дату не пам`ятає) він був в гостях у мешканця м. Лозова Харківської області якого звуть ОСОБА_27 (прізвище не знає) на прізвисько « ОСОБА_28 », розпивали спиртні напої. Це був вечір. Приїхали ОСОБА_6 та ОСОБА_8 яких він знав раніше. Знову випили уже разом. Потім ОСОБА_8 вийшла із будинку, а через деякий час зайшла з іконами. Сказала що потрібні гроші і треба їх продати. Просила «Єврея» їх оцінити. Він зрозумів, що ікони крадені. ОСОБА_27 сказав, що ікони «галімі», нічого не коштують, це «ширпотреб». ОСОБА_11 запропонував поїхати назад в село і повернути ікони власнику. Він та ОСОБА_11 і ОСОБА_8 сіли в автомобіль і поїхали. До власника ікон не доїхали, а заїхали до знайомого в селі де і продовжили розпивати спиртне. Зранку, коли виїхали від цього знайомого, автомобіль застряг. Потім, через деякий час, приїхали працівники міліції, виявили в автомобілі ікони. При цьому, крім працівників міліції були ще якісь люди. Був якийсь дядько. Можливо потерпілий, кричав. Потім вони на різних автомобілях поїхали в райвідділ міліції. Зі сторони працівників міліції тиску погроз тощо ні на кого в його присутності не було (т.3 а.п. 150,151).
Показаннями свідка ОСОБА_20 який пояснив, що з ОСОБА_11 та ОСОБА_8 він знайомий. Раніше разом працював з ОСОБА_6 на заводі. Проживає в с. Берестове. До нього (дату не пам`ятає) заїхали ОСОБА_29 та ОСОБА_30 , пояснили що їх автомобіль застряг і попросились переночувати. Спочатку всі в трьох вживали самогон, а потім лягли спати. Розмов про ікони не було. Застряглу машину побачив зранку як розвиднялося. Коли пішли виштовхувати цей автомобіль, приїхали працівники поліції. Ікони в автомобілі побачив коли їх почали фотографувати. Що це за ікони дізнався пізніше від людей. Поліції чи ОСОБА_6 чи ОСОБА_31 повідомили, що ікони виніс і поклав у машину потерпілий. Більш конкретно хто і що казав не пам`ятає(т.1 а.п. 74,75).
Показаннями свідка ОСОБА_32 яка пояснила, що вона зустрілася з ОСОБА_6 та ОСОБА_8 у себе вдома. Дату не пам`ятає. Разом, за участю також її співмешканця ОСОБА_13 , вони розпивали спиртне, а потім заночували. Наступного для всі четверо поїхали до ОСОБА_5 де також вживали спиртне. В будинку ОСОБА_5 чула як ОСОБА_31 «підговорювала» ОСОБА_11 вкрасти ікони. Чула що той не погоджувався. Вона не подала виду що почула цю розмову. Коли її співмешканець ОСОБА_13 сп`янів, вона його вивела на вулицю та побачила що ОСОБА_6 стоїть біля машини. Коли виходила з будинку, ОСОБА_5 спав. Остання з будинку виходила ОСОБА_8 . У неї були ікони. Кількість ікон які були у ОСОБА_8 вона не бачила. ОСОБА_6 запитав у ОСОБА_8 про ікони. Та відповіла, що з дідом все погоджено. Вона попросила щоб ОСОБА_29 підвіз її додому, той підвіз. Куди він поїхав далі не знає. Ікон в автомобілі не бачила. Як ОСОБА_8 знімала ікони вона не бачила. Ікони у потерпілого бачила, кількості не знає. ОСОБА_8 їй погрожувала по телефону, говорила « за ікони ти сядеш», якщо на себе нічого не візьмеш(мова про цю крадіжку). Також по телефону звонив і ОСОБА_11 та пропонував говорити так що в крадіжці винна тільки ОСОБА_8 (т.1 а.п. 75).
Показаннями свідка ОСОБА_33 , яка пояснила, що приїхала сестра ОСОБА_34 та розповіла що ОСОБА_29 і ОСОБА_30 покрали ікони. Зі слів сестри, ОСОБА_30 звонила її сестрі. Венька також дзвонив. ОСОБА_35 погрожували. Пояснила, що її сестра ОСОБА_36 не вміє ні читати ні писати . Вона була у слідчого її представником.
Під час одночасного допиту за клопотанням адвоката ОСОБА_7 . ОСОБА_36 та ОСОБА_37 підтвердили, що ОСОБА_8 дійсно телефонувала ОСОБА_35 , погрожувала і вимагала взяти цю крадіжку на неї( ОСОБА_38 ). Також ОСОБА_39 телефонував і ОСОБА_11 з пропозицією все «валити на ОСОБА_8 ».
ОСОБА_11 повідомив, що дійсно телефонував ОСОБА_39 але просив її говорити в суді правду, тобто змінити свідчення які вона дала в райвідділі поліції.
У судовому засіданні сестри Кохтачові вказали, що дають у суді правдиві свідчення і вони відповідають свідченням які давали поліції.
ОСОБА_8 не заперечувала що «може по п`яні» і погрожувала ОСОБА_39 (т.1 а.п. 75).
Показаннями свідка ОСОБА_40 , яка пояснила, що вона із ОСОБА_8 знайомі оскілки її син раніше жив із ОСОБА_8 . В перший день коли ОСОБА_8 та ОСОБА_11 були в селі Тимофіївка вона їх бачила, тому що вони приїжджали до неї додому. В автомобілі бачила собаку, ікон не бачила, в автомобіль не заглядала. Про крадіжку ікон почула наступного дня від людей. У ОСОБА_5 бувала вдома, бачила у нього ікони. (т.1 а.п. 139).
Показаннями свідка ОСОБА_41 , працівника поліції, який пояснив, що був виклик в с.Тимофіївку у зв`язку із крадіжкою ікон у ОСОБА_5 . Виїхала група поліцейських: слідчий ОСОБА_42 , ОСОБА_43 та він. Приїхавши до ОСОБА_44 вони відібрали від нього заяву. Той був вдома сам. ОСОБА_5 повідомив хто в нього був в гостях і на якому автотранспорті. Потім група виїхала розшукувати цих громадян. В с. Берестове виявили автомобіль який застряг. Біля автомобіля були ОСОБА_6 , ОСОБА_8 і громадянин, який був у розшуку органів поліції Манько. В автомобілі ВАЗ в салоні і багажнику були виявлені ікони в кількості 4 шт. ОСОБА_6 та ОСОБА_8 пояснили, що вживали спиртні напої разом із ОСОБА_5 . Хтось з них повідомив що ОСОБА_5 ікони віддав їм сам. Після цього ОСОБА_6 та ОСОБА_8 були запрошені в райвідділ. Він провів опит ОСОБА_8 а ОСОБА_6 опитав ОСОБА_45 . ОСОБА_8 пояснила що вони з ОСОБА_6 викрали ікони та хотіли їх продати в м. Лозовій (т.1 а.п. 163).
Показаннями свідка ОСОБА_46 який пояснив, що він працівник поліції. В один із днів, дату не пам`ятає, до чергової частини Близнюківського ВП надійшло повідомлення про вчинення крадіжки ікон. Вони виїхали до потерпілого ОСОБА_5 , прийняли пояснення та заяву. Той повідомив про прикмети можливих злочинців та їх автомобіль. Після опитування потерпілого, проїждаючи по с.Берестове, був виявлений застряглий автомобіль який описував потерпілий, ВАЗ 3101 зеленого кольору. Підійшовши до автомобіля вони виявили що в автомобілі (в салоні та багажнику) знаходяться ікони які були викрадені у потерпілого. Ікони були різного розміру. Більші були в багажнику. Через деякий час до автомобіля підійшли ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ще один мешканець с.Берестове, в якого вони були в гостях. Слідчим було затримано автомобіль та доставлено його до Близнюківського ВП. Згодом у відділенні поліції були опитані всі учасники цієї події. ОСОБА_8 опитував чи він чи ОСОБА_47 - не пам`ятає, були в одному кабінеті. ОСОБА_6 він не опитував. Ті пояснили, що хотіли продати ікони в Лозовій, але не вийшло, а тому вони повернулися в с. Берестове. Хто про це повідомив, ОСОБА_11 чи ОСОБА_8 він точно не пам`ятає. ОСОБА_8 зокрема пояснювала, що вони вживали спиртні напої. Після вживання спиртних напоїв потерпілий заснув, а вони з ОСОБА_6 взяли ікони та поїхали на автомобілі в м. Лозову щоб їх там продати. Ікони не продали з невідомих йому причин. В м. Лозова зустріли ОСОБА_48 та привезли його потім з собою в с. Берестове. ОСОБА_8 давала покази добровільно. Жодного примуса чи погроз в її адресу не було (т.1 а.п. 163).
Показаннями свідка ОСОБА_49 який пояснив, що на той час працював помічником оперуповноваженого сектору карного розшуку. З ОСОБА_6 та ОСОБА_8 особисто не знайомий, стосунків не мають. Дату та час коли опитував ОСОБА_50 по факту крадіжки ікон в с. Тимофіївка Близнюківського району не пам`ятає. ОСОБА_11 був виявлений неподалік від місця скоєння злочину біля свого автомобіля ВАЗ 2101, зеленого кольору. Зовнішні ознаки не свідчили що ОСОБА_11 в цей час перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Його було запрошено до Близнюківського ВП та опитано. Опитував ОСОБА_51 сам у службовому приміщенні. Пам`ятає, що ОСОБА_6 давав такі покази: вони знаходились в гостях у свого знайомого де разом вживали спиртні напої. Після того як господар домоволодіння сів на ліжко чи крісло, у них із ОСОБА_8 виник умисел на крадіжку ікон, так як потерпілий розповів що ікони можуть мати якусь цінність. Зокрема ОСОБА_11 пояснював що жінка ( ОСОБА_8 ) закривала «обзор» потерпілому, а він в цей час виносив ікони з домоволодіння та клав їх в автомобіль. Після чого вони поїхали в м. Лозова де запропонував своєму знайомому «Єврею», який мешкає неподалік стадіону Локомотив, купити ікони, але здається того не влаштувала сума. Ікони були вилучені із автомобіля ОСОБА_11 . Тиску на ОСОБА_11 не було, показання від давав добровільно, розкаювався на той момент (т.1 а.п. 202)..
Коли опитував ОСОБА_6 ОСОБА_8 не бачив. ОСОБА_11 на стан здоров`я не скаржився. Візуально синців і побоїв на ньому не було (т.1 а.п. 202).
Показами свідка ОСОБА_13 , який повідомив, що із ОСОБА_6 та ОСОБА_8 був раніше знайомий. Зокрема зі ОСОБА_8 разом проживали в цивільному шлюбі. Неприязних відносин немає. Стосунки звичайні. В лютому 2017 року, на автомобілі марки «Жигулі» зеленого кольору, ОСОБА_8 та ОСОБА_11 заїхали до нього в гості. Разом обідали, випивали. Також була присутня ОСОБА_36 . Потім поїхали в магазин. По дорозі зустріли ОСОБА_5 з яким потім продовжували випивати уже в ОСОБА_5 вдома, куди той їх запросив. До якої години був в гостях не пам`ятає. Спиртні напої розпивали всі вп`ятьох. Інших осіб не було. Пам`ятає як заснув за столом на стільці. Потім ОСОБА_36 повела його додому. Більше нічого не пам`ятає. Раніше в гостях у ОСОБА_5 він був, бачив ікони. Про крадіжку ікон дізнався наступного дня від матері. Крім того приходив ОСОБА_5 та розпитував про ікони. Повідомив що буде викликати міліцію (т.1 а.п. 202).
Показами свідка ОСОБА_52 який пояснив, що він проживає в м. Лозова в приватному будинку. Взимку 2016 року до нього додому під вечір на автомобілі темного кольору приїхали ОСОБА_53 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 . ОСОБА_53 його колишній сусід через город. ОСОБА_53 показав дві ікони і запитав чи може він їх продати. Пояснив що попросив знайомий. Хто не говорив. Він, оглянувши ікони, визначився, що вони не вартісні про що і повідомив гостям і сказав що базар закритий і щоб їх продати треба приїжджати в інший час. Потім вони поїхали. (т.3 а.п. 9,10).
Показаннями свідка ОСОБА_54 який повідомив, що зі ОСОБА_8 він знайомий. ОСОБА_6 не знає. Коли він був у ОСОБА_25 , до неї заїхав слідчий від якого він і почув про крадіжку ікон. Про що слідчому повідомляла ОСОБА_55 йому не відомо. Особисто із ОСОБА_56 . Невтриніс про крадіжку ікон він не розмовляв (т.3 а.п. 73).
Показаннями свідка ОСОБА_24 яка пояснила, що про крадіжку у свого дядька ОСОБА_5 ікон вона дізналася на наступний день коли приїхала на роботу. Їй також повідомили де знаходиться автомобіль з цими іконами. Коли вона із сином приїхали в те місце то виявили автомобіль «Жигулі» зеленого кольору в якому як раз і були викрадені ікони. Там уже були і працівники міліції. Бачила там же ОСОБА_11 та ОСОБА_8 . На її погляд вони були тверезі. Син її висадив із автомобіля а через деякий час привіз ОСОБА_5 . Ікони продавати ОСОБА_5 ніколи не збирався. Це ікони її бабусі. ОСОБА_8 вона бачила і раніше тому що та проживала у ОСОБА_59 (т.4.а.п. 3).
Змістом протоколу огляду місця події від 04.02. 2016 з фототаблицею з якого вбачається. Що в домоволодінні потерпілого ОСОБА_5 в с. Тимофіївка не виявлено ікон в тих місцях де зі слів потерпілого вони завжди знаходилися(т.2 а.п.6-8).
Змістом письмового документа від 04.02. 2016 названого «Явка з покутою», складеним власноруч ОСОБА_11 . У ньому ОСОБА_11 вказав, що 03.02. 2016 він разом із дівчиною на ім`я ОСОБА_60 , знаходячись в гостях у раніше не знайомого йому чоловіка на ім`я ОСОБА_61 , викрали чотири ікони які після викрадення намагалися продати для особистої користі. У скоєному розкаюється. Заходи фізичного та психологічного впливу до нього не застосовувалися. Явку прийняв працівник поліції ОСОБА_62 04.02. 2016.(т.2 а.п. 14).
Змістом протоколу з`явлення із зізнанням від 04.02. 2016 з якого вбачається, що ОСОБА_31 в протоколі вказала про те, що 03.02. 2016 вона разом із ОСОБА_11 в с. Тимофіївка Близнюківського району Харківської області у ОСОБА_5 викрали чотири ікони в чому чистосердно признається і розкаюється(т.2 а.п. 20).
Змістом протоколу огляду предмету від 08.02. 2016 з фототаблицею з якого вбачається, що вилучені у ОСОБА_11 . 04.02. 2016 в с. Берестове Близнюківського району Харківської області ікони є іконою «Моління про часу», іконою «Господь Вседержитель», іконою Божої Матері «Феодорівська», іконою Божої Матері «Скоропослушниці»(т.2 а.п. 31-33).
Змістом протоколу слідчого експерименту від 26.05. 2016 з фототаблицею за участю ОСОБА_8 яка вказала на домоволодіння ОСОБА_5 з якого вона спільно із ОСОБА_11 викрали чотири ікони які потім спільно із ОСОБА_11 поклали в автомобіль ОСОБА_11 . ВАЗ зеленого кольору на якому потім поїхали в м. Лозова. Потім вона показала на ділянку місцевості в с. Берестове Близнюкіського району Харківської області де вони з ОСОБА_11 залишили цей автомобіль з викраденими іконами.(т.2 а.п. 195-201)
Висновками судових мистецькознавчих експертиз ХНІСЕ ім. Зас. ОСОБА_63 про вартість викрадених ікон станом на 03.02. 2015:
- №2177 від 01.03.2016 ікони «Моління про часу» - 800 гривень;
- №2176 від 29.02.2016 ікони «Господь Вседержитель» - 350 гривень;
- №1751 від 01.03.2016 ікони Божої Матері «Феодорівська» - 800 гривень.
- №2175 від 29.02.2016 ікони Божої Матері «Скоропослушниці» - 350 гривень.(т.2 а.п. 38-52).
Таким чином суд вважає доведеним що своїми умисними діями ОСОБА_11 та ОСОБА_8 вчинили злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена за попередньою змовою групою осіб.
Заперечення ОСОБА_65 та його захисника адвоката ОСОБА_7 цих висновків суду не спростовують.
Так обвинувачений та його захисник вважають що належними та допустимими доказами вина ОСОБА_11 не доведена, а тому його має бути виправдано. ОСОБА_11 під час судового слідства наголошував на тім, що він як колишній працівник міліції обставини справи розуміє і не міг вчинити крадіжку. На його думку вийшло так що він невдало для себе перебував не в той час і в не в тому місці.
Адвокат ОСОБА_7 вважає, що на підтвердження винуватості ОСОБА_11 слідством не здобуто достатньо прямих доказів. Його винуватість обгрунтована лише на не прямих доказах. Доводити свою невинуватість ОСОБА_11 не зобов`язаний. Посилається на те, що в будинку потерпілого під час вчинення крадіжки були лише сам потерпілий ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 ОСОБА_34 та ОСОБА_13 . ОСОБА_5 дозволу забрати ікони нікому не давав, під час вчинення крадіжки спав. ОСОБА_13 вчинити крадіжку не міг, оскілки був дуже п`яний. ОСОБА_34 також крадіжку не вчиняла виводила з будинку свого сп`янілого співмешканця ОСОБА_13 і сама була дуже п`яна. ОСОБА_34 у судовому засіданні повідомила, що бачила як ікони з будинку ОСОБА_5 виносила саме ОСОБА_8 . ОСОБА_8 цю обставину і не підтвердила і не заперечила, посилаючись на те, що в результаті вживання алкоголю не все пам`ятає. Із показань ОСОБА_32 також вбачається, що ОСОБА_11 запитував у ОСОБА_8 що це за ікони. Говорив для чого ти їх взяла. Отже відсутні докази що ікони викрав саме ОСОБА_11 . Під час досудового розслідування на ОСОБА_11 чинився психологічний тиск з метою отримання необхідних для слідства доказів та визнання ним своєї вини у вчиненні крадіжки. Так ухвалою суду визнано бездіяльність слідчого щодо повернення йому автомобіля. Написане ОСОБА_11 з`явлення із зізнанням також вважають що суд не має брати до уваги і повинен визнати неналежним доказом як таке, що складене під психологічним тиском на ОСОБА_11 зі сторони працівників поліції.
Оцінюючи ці твердження суд виходить з такого.
До участі у кримінальному провадженні як захисник ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_7 залучений з 08.04. 2016. Він же здійснював його захист і підчас судового розгляду цього кримінального провадження.
За первісним та уточненим клопотанням адвоката йому та підозрюваному ОСОБА_11 слідчим були надані для ознайомлення необхідні матеріали кримінального провадження (т.2 а.п. 122-130). Зокрема адвокат ОСОБА_7 був ознайомлений разом із ОСОБА_11 з із письмовою заявою ОСОБА_11 яку той назва «Явка з покутою» (надалі - з`явлення із зізнанням).
Інших скарг на дії слідчого, прокурора тощо ні захисник ні підозрювані / обвинувачені ОСОБА_11 та ОСОБА_31 під час досудового слідства та судового розгляду не подавали.
Обставин які б свідчили про те, що тільки під час судового слідства їм стало відомо про здійснення на ОСОБА_11 працівниками психологічного тиску з метою отримання зізнання у вчиненні крадіжки, судом не встановлено.
Суд виходить з того, що, як вказав сам ОСОБА_11 , заходи психологічного впливу нього було здійснено до написання «з`явлення із зізнанням», тобто до 04.02. 2018. Разом із тим ні він, ні допущений до участі у кримінальному провадженні з 08.04. 2016 адвокат ОСОБА_7 жодних скарг під час досудового розслідування з приводу таких неправомірних дій працівників поліції ні до суду ні до прокуратури не подавали, маючи для цього всі можливості. При цьому у самому з`явленні із зізнанням ОСОБА_11 вказав що до нього заходи фізичного чи психологічного тиску не застосовувалися.
Крім того, як вбачається із протоколів про надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 31.05. 2016, підозрюваний ОСОБА_11 та його захисник адвокат ОСОБА_7 , підозрювана ОСОБА_8 та потерпілий ОСОБА_5 з матеріалами досудового розслідування ознайомилися повністю без обмеження у часі. Зауважень від них тощо не було (т.2 а.п. 207).
Отже вважати цей доказ недопустимим та таким що не може бути використаним при прийняті рішення у суду, відповідно до ст. 86 КПК України, підстав немає.
Показаннями обвинувачених, потерпілих та свідків доведено та не оспорюється ОСОБА_11 , що в день вчинення крадіжки він був в будинку потерпілого, наявність у потерпілого ікон, виявлення згодом викрадених ікон в автомобілі ОСОБА_11 .
У власноруч написаному ОСОБА_11 з`явленні із зізнанням він кається в тому, що разом із ОСОБА_8 викрав ікони ОСОБА_5 для особистої користі.
Потерпілий ОСОБА_5 повідомив суду що ОСОБА_11 разом із його матір`ю- ОСОБА_66 приїздили до нього додому і просили забрати заяву про вчинення крадіжки ікон з міліції. Обговорювалося питання про грошове відшкодування такої дії.
Із показань ОСОБА_67 вбачається, що таким же чином, з ініціативи саме обвинуваченого ОСОБА_11 , вони намагалися добитися закриття кримінального провадження шляхом підкупу слідчого до якого зверталися декілька разів.
В протоколі з`явлення із зізнанням від 04.02. 2016 обвинувачена ОСОБА_31 вказала про те, що 03.02. 2016 вона викрала ікони у ОСОБА_5 разом із ОСОБА_11 .
Такі ж покази вона давала і під час слідчого експерименту від 26.05. 2016. Зокрема пояснила що спільно із ОСОБА_11 вони вчинили крадіжку 4 ікон з домоволодіння ОСОБА_5 які в автомобілі ОСОБА_11 перевозили в м. Лозова і які потім працівниками поліції і були виявлені у цьому автомобілі. Під час слідчого експерименту були присутні поняті. Від учасників експерименту зауважень тощо не надійшло.
Свідок ОСОБА_47 повідомив суду що при розмові із ОСОБА_8 та йому повідомила, що ікони у ОСОБА_5 вона викрадала спільно із ОСОБА_11 .
Про таку ж обставину суду повідомив і свідок ОСОБА_68 .
Свідок ОСОБА_25 повідомила суду, що їй особисто ОСОБА_8 говорила, що вона спільно з ОСОБА_11 вкрали (поцупили) ікони.
Крім того, із показів свідка ОСОБА_69 вбачається, що сам ОСОБА_11 про обставини вчинення крадіжки йому повідомив таке. Після того як господар домоволодіння сів на ліжко чи крісло, у них із ОСОБА_8 виник умисел на крадіжку ікон, так як потерпілий розповів що ікони можуть мати якусь цінність. ОСОБА_11 пояснював, що жінка ( ОСОБА_8 ) закривала «обзор» потерпілому( ОСОБА_5 ) , а він ( ОСОБА_11 ) в цей час виносив ікони з домоволодіння та клав їх в автомобіль.
Покази свідка ОСОБА_70 таким твердженням ОСОБА_11 не суперечать, на чому наголошує адвокат ОСОБА_7 . Так ОСОБА_34 повідомила, що бачила як ікони з будинку виносила ОСОБА_8 . Разом із тим скільки ікон вона несла не бачила. Не бачила ці ікони потім і в автомобілі. Крім того сам адвокат ОСОБА_7 у судовому засіданні наполягав на тому, що ОСОБА_34 в цей час була дуже п`яна.
ОСОБА_8 у суді пояснила, що вона не сама виносила ікони з будинку але деталі не пам`ятає внаслідок того, що була в стані алкогольного сп`яніння.
Суд також критично ставиться до показів ОСОБА_11 щодо наміру повернути ікони потерпілому. Так ОСОБА_11 пояснив, що з м. Лозова де він разом із ОСОБА_8 вивчав вартість викрадених ікон з метою їх продажу, в с. Берестове вони з іконами поверталися через с. Тимофіївка де і було вчинено крадіжку. ОСОБА_5 ікони не повернув тільки тому що в того в будинку не було світла.
Також суд критично ставиться до посилання адвоката ОСОБА_7 на відсутність прямих свідків вчинення злочину та неможливість застосування непрямих доказів.
Так за ч.1 ст. 85 КПК України передбачено, що належними доказами є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Отже досліджені судом і взяті до уваги докази є належними, допустимими і такими що містять фактичні дані які мають значення для кримінального провадження.
Інші твердження ОСОБА_11 та адвоката ОСОБА_7 ці висновки суду також не спростовують.
Таким чином суд вважає доведеним, що крадіжку ікон за обставин встановлених судом, ОСОБА_11 та ОСОБА_8 вчинили спільно за попередньою змовою групою осіб.
Дослідженням особи ОСОБА_11 встановлено, що він громадянин України, раніше не судимий, із штампа у його паспорті вбачається, що шлюб з гр. ОСОБА_71 розірваний у 20.01.2009 року. Згідно довідки Виконавчого комітету Єфремівської сільської ради Первомайського району Харківської області від 10.03. 2016, де він зареєстрований, має у складі родини батька, матір, брата, невістку та двох племінників. За місцем реєстрації характеризується позитивно. Наразі проживає не за місцем реєстрації в м. Лозова. На обліку у лікаря-нарколога, лікаря-психіатра не перебуває (т.2 а.п. 75,76,77,78,79, 80,81).
Дослідженням особи ОСОБА_8 , встановлено, що вона громадянка України, не заміжня, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 . Із інформації Артільної сільської ради Лозівського району Харківської області вбачається, що ОСОБА_8 має неповнолітнього сина ОСОБА_72 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вихованням якого займається бабуся ОСОБА_25 . Характеристику на ОСОБА_8 надати не можуть у зв`язку із тим що вона тривалий час на території сільської ради не проживає. Місце її фактичного знаходження не відоме. На обліку у лікаря-нарколога, лікаря-психіатра не перебуває. В силу ст. 89 КК України раніше не судима (т.2 а.п. 71-74,84,85,88-93).
Відповідно до ч.3 ст.12 КК України злочин, передбачений ч.2 ст. 185 КК України є злочином середньої тяжкості.
Відповідно до ст.66 КК України обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_11 не встановлено.
Щодо ОСОБА_8 суд такими обставинами вважає її щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Так свою вину у вчиненні злочину вона визнала, перед потерпілим вибачилася, заявила що має намір відшкодувати завдану тому моральну шкоду.
Відповідно до ст.67 КК України обставиною, що обтяжує покарання кожного із обвинувачених суд визнає вчинення ними злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Суд, враховуючи наведене, дані про осіб обвинувачених, тяжкість вчиненого злочину, відсутність реальних збитків внаслідок його вчинення оскільки викрадене повернене потерпілому, наявність обставин які пом`якшують покарання щодо ОСОБА_8 та обставини яка обтяжує покарання щодо обох обвинувачених, приходить до висновку, що покаранням необхідним і достатнім для виправлення і перевиховання обвинуваченим, попередження нових злочинів, буде покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст. 185 КК України.
Враховуючи наведене вище, підстав для застосування ст.69 КК України суд не вбачає за відсутності обставин які пом`якшують покарання ОСОБА_11 та враховуючи, що обставини які пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_8 не є виключними та істотно не знижують ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, не знижують суспільну небезпеку правопорушення до рівня, що виходить за межі покарання, встановлені у санкції ч.2 ст. 185 КК України, що виключає застосування до о положень статті 69 КК України - призначення більш м`якого покарання, ніж передбаченого законом.
Також суд вважає, що виправлення обвинуваченої ОСОБА_8 можливе без відбування покарання, звільняючи її від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, що з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого нею злочину, особи винної, обставин що пом`якшують та обтяжують покарання, буде необхідним та достатнім для їх виправлення.
Щодо обвинуваченого ОСОБА_11 суд вважає, що його виправлення можливе лише за умови відбуття покарання в кримінально-виправній установі. Свою вину у вчиненні ікримінованого йому злочину він не визнав, проте його суспільну небезпечність усвідомлює. Намагався уникнути від покарання шляхом умовляння потерпілого відкликати заяву про вчинення крадіжки, а також шляхом схиляння слідчого до закриття кримінального провадження щодо нього.
Вирішуючи питання щодо необхідності обрання запобіжного заходу обвинуваченим суд враховує мету, підстави та обставини, відповідно до правил ст. ст. 177, 178 КПК України. Зокрема запобігання спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків з урахуванням тяжкості призначеного покарання, віку, стану здоров`я обвинувачених, міцності їх соціальних зв`язків, наявності родин та утриманців, відсутності у обвинувачених постійного місця роботи, добросовісного виконання ними процесуальних обов`язків під час судового розгляду.
Раніше запобіжний захід обвинуваченим не обирався.
За вказаних обставин на підставі ст.ст.179, 194 КПК України суд вважає за необхідне і доцільне застосувати до обвинувачених запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням та них на термін до двох місяців певних обов`язків.
Цивільний позов не заявлений.
Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України, суд стягує з ОСОБА_11 та ОСОБА_8 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Заходи забезпечення кримінального провадження щодо яких необхідно прийняти рішення при постановлені вироку не застосовувалися.
Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ч.9 ст. 100 КПК України (т.2 а.п. 34, 5, 171-173).
Керуючись ст.ст. 368-374 КПК України,суд,-
У Х В А Л И В:
ОСОБА_11 визнати винуватим за ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді двох років позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_11 рахувати з моменту затримання в порядку виконання вироку.
ОСОБА_8 визнати винуватою за ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді двох років позбавлення волі.
На підставі ч.3 ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням якщо вона протягом іспитового строку тривалістю три роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї судом обов`язки.
Згідно п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_8 наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
Обрати відносно обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням на них на період до 04 липня 2018 року обов`язків визначених в ч.5 ст. 194 КПК України.
На підставі п.п. 2-4 ст. 194 КПК України покласти на обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_8 наступні обов`язки: не відлучатися із населеного пункту, в якому вони зареєстровані або проживають чи перебувають без дозволу суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання чи роботи, утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками по цій справі.
- ікону «Моління про часу», ікону «Господь Вседержитель», ікону Божої Матері «Феодорівська», ікону Божої Матері «Скоропослушниці» передані ОСОБА_5 на зберігання по зберігальній розписці, залишити йому у як власнику(т.2 а.п. 53).
Стягнути із ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця с. Таранівка Зміївського району Харківськоїх області, паспорт НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . уродженки с. Артільне Лозівського району Харківської області, паспорт НОМЕР_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 . зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , не працюючої, судові витрати за проведення судових мистецькознавчих експертиз: №2177 від 01.03. 2016, №2176 від 29.02. 2016, № 2175 від 29.02. 2016, № 1751 від 01. 03. 2016, вартістю по 492 грн. 00 коп. з кожного по 984 (дев`ятсот вісімдесят чотири ) грн. 00 коп. (т.2 а.п. 38,41,45,49).
Кошти стягнути на користь держави. Призначення платежу - експертні послуги.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не буде подано.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до апеляційного суду Харківської області через Близнюківський районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченим та прокурору.
Інші учасники судового провадження мають право копію вироку суду отримати в суді.

Суддя ОСОБА_1