Провадження №: 1-кп/752/1497/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22.08.2018 рокум. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження №0003798 по обвинуваченню
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, освіта неповна середня, інвалід 2 групи з дитинства, працює кур`єром в ПАТ «Київгаз», не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 28.07.2017 року за ч. 1 ст. 296 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень (штраф сплачено)
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України,
з участю сторін кримінального провадження
прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
встановив:
ОСОБА_3 18.04.2018 приблизно о 15 год. 15 хв., перебуваючи в громадському місці біля будинку 9/11 по вул. Жилянській в м. Києві, грубо порушуючи громадський порядок, проявляючи явну неповагу до суспільства, нехтуючи загальноприйнятим нормами моралі і правилами поведінки людини в суспільстві, безпричинно, з хуліганських спонукань, умисно, проявляючи особливу зухвалість, яка виразилась у насильстві із заподіянням тілесних ушкоджень, в присутності громадян, які проходили поряд, наніс два удари кулаком лівої руки в область обличчя ОСОБА_5 , чим спричинив останньому легкі тілесні ушкодження. Після цього ОСОБА_3 намагався втекти з місця події, проте був затриманий потерпілим.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 296 КК України, а саме грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю та показав, що 18.04.2018 року приблизно о 15 год. 15 хв. йшов по вул. Жилянській в м. Києві до автобуса і дуже поспішав. В цей час йому назустріч йшов потерпілий, оскільки він поспішав і останній йому заважав йти, він наніс потерпілому удар кулаком в обличчя, коли останній намагався його зупинити він наніс йому ще один удар в обличчя. У вчиненому кається, просить вибачення у потерпілого, обіцяє, що більше такого не повториться.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства злочину при обставинах, викладених у обвинувальному акті та вироку суду, та беручи до уваги, що прокурор, захисник та потерпілий також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду, доведена повністю.
При призначенні ОСОБА_3 покарання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, який відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до злочинів невеликої тяжкості, обставини вчинення злочину, позицію потерпілого, який не наполягав на реальному виді покарання для обвинуваченого, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, до адміністративної відповідальності не притягувався, під наркологічним наглядом не перебуває, працює, за місцем роботи характеризується виключно позитивно як сумлінний, дисциплінований та відповідальний працівник, має постійне місце реєстрації та проживання, за яким також характеризується позитивно, не одружений, має бабусю похилого віку, яка його виховувала, у зв`язку із позбавленням батьківських прав його матері, є інвалідом 2 групи з дитинства, у зв`язку із отриманням травми спинного мозку під час пологів, перебуває на обліку у лікаря психіатра з 2005 року, діагноз хронічне ураження головного мозку перинатального ґенезу із психоорганічним синдромом.
Суд вважає за необхідне визнати обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 щире каяття та активне сприяння в розкритті злочину, виходячи з наступного. ОСОБА_3 під час досудового розслідування та судового розгляду надавав послідовні покази, визнавав свою провину та вибачався перед потерпілим, матеріальних претензій у останнього до обвинуваченого немає. Крім того, ОСОБА_3 від явки до органу досудового розслідування та суду не ухилявся. Вказане у своїй сукупності свідчить про наявність наведених вище обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 та також підлягають врахуванню при призначенні останньому покарання.

Крім того, суд враховує відсутність обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 .

Враховуючи викладене, зокрема, обставини вчинення злочину, дані про особу підсудного, наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 слід призначити покарання за ч. 1 ст. 296 КК України із застосуванням вимог ст. 69 КК України, призначивши йому покарання у виді штрафу в розмірі нижчому від найнижчої межі, встановленої у санкції ч. 1 ст. 296 КК України, в межах, встановлених для такого виду покарання в Загальній частині Кримінального кодексу України.

Відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару. У зв`язку із зазначеним, та обставина, що ОСОБА_3 раніше судимий за спричинення легких тілесних ушкоджень, із врахуванням відсутності претензій з боку потерпілого, даних про особу підсудного, який має постійне місце проживання та реєстрації, працює, характеризується позитивно, має бабусю похилого віку, з дитинства страждає на психічний розладу, який проявляється у проявах безпідставної агресії, є інвалідом другої групи з дитинства, виховувався у неповній сім`ї, наявності ряду обставин, що пом`якшують покарання, відсутності обставин, що обтяжують покарання, не є перешкодою для застосуванням судом при призначенні покарання підсудному вимог ст. 69 КК України.

З огляду на викладене, враховуючи принцип індивідуалізації та співмірності заходу примусу характеру вчинених дій, вважаю, що призначене судом ОСОБА_3 реальне покарання із застосуванням вимог ст. 69 КК України у виді штрафу є справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення і запобігання вчинення нових злочинів.

Долю судових витрат вирішити у відповідності з вимогами ст. 124 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, і призначити йому покарання із застосуванням вимог ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 00 (одна тисяча сімсот) гривень в дохід держави.
Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта в розмірі 555 грн. 80 коп.
Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 днів з моменту проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1