Постанова
Іменем України

3 травня 2018 року
м. Київ
справа № 751/6775/17
Провадження № 51-221 км 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
засудженої
в режимі відеоконференції ОСОБА_7

розглянув у судовому засіданні матеріали провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженої ОСОБА_7 на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11 жовтня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 12 грудня 2017 року
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася в м. Жашків Черкаської області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,раніше судимої вироком Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 24 липня 2013 року за ч. 1 ст. 115 КК України на 9 років 6 місяців позбавлення волі, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 січня 2015 року вирок змінено, дії ОСОБА_7 перекваліфіковані з ч. 1 ст. 115 КК України на ст. 118 КК України та призначено покарання 1 рік позбавлення волі,

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами
першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 28 грудня 2016 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 121 КК України на 6 років 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк покарання ОСОБА_7 зараховано строк попереднього ув`язнення з 25 серпня 2015 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.
Вирішено питання про речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні.
Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 5 квітня 2017 року вирок залишений без зміни.
ОСОБА_7 звернулася із заявою про звільнення її від відбування призначеного покарання на підставі ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 11 жовтня 2017 року у задоволенні заяви засудженої ОСОБА_7 про застосування ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» відмовлено, оскільки ОСОБА_7 на день набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році», дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або неповнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами, не має, що виключає застосування п. «в» ст. 1 зазначеного закону. Інші підстави для застосування амністії відсутні.
Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 12 грудня 2017 року ухвалу Новозаводського районного суду міста Чернігова від 11 жовтня 2017 року залишено без зміни.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі зі змінами захисник ОСОБА_6 ставить питання про скасування постановлених судових рішень та звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання на підставі п. «г» ст. 1, ст. 4 Закону України «Про амністію у 2016 році». Вважає, що районний суд не з`ясував обставини, що ОСОБА_7 хворіє на ВІЛ/СНІД інфекцію, на день набрання чинності вказаного Закону відбула вже не менше половини призначеного строку основного покарання та підпадає під дію ст. 4 цього Закону. Стверджує, що апеляційний суд на вказані порушення вимог закону увагу не звернув, не виправив їх, чим істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону.
Позиції учасників судового провадження
Засуджена та в її інтересах захисник ОСОБА_6 просять касаційну скаргу задовольнити та звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році».
Прокурор вважає доводи касаційної скарги безпідставними і заперечує проти її задоволення.
Мотиви Суду
Статтею 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» визначено категорії осіб, які підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, та визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили.

Пункт «г» відносить до таких осіб, яких на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами першої, другої чи третьої групи, а також хворими на активну форму туберкульозу (диспансерні категорії 1-4), онкологічні захворювання (III, IV стадії за міжнародною класифікацією TNM), СНІД (III, IV клінічні стадії за класифікацією ВООЗ) та інші тяжкі хвороби, що перешкоджають відбуванню покарання та підпадають під визначення Переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого у додатку 12 до Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15 серпня 2014 року № 1348/5/572.
З матеріалів провадження убачається, що ОСОБА_7 засуджена за умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, тобто за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, на 6 років 6 місяців позбавлення волі.
Відповідно до 4 ст. 12 КК України даний злочин є тяжким.
Статтею 4 Закону України «Про амністію у 2016 році» передбачено звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, зазначених у статті 1 цього Закону, засуджених за умисні злочини, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше десяти років, якщо на день набрання чинності цим Законом вони відбули не менше половини призначеного строку основного покарання.
Відповідно до витягу з медичної картки амбулаторного хворого від 10.10.2017 року (а.п. 11), ОСОБА_7 станом на 20.09.2017 року консультована інфекціоністом ОЦП і Б зі СНІДом. Вставлено діагноз: ВІЛ-інфекція, клінічна стадія І.
Тобто, даний діагноз, який був встановлений ОСОБА_7 на час розгляду її заяви судом першої інстанції, не підпадає під дію пункту «г» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Разом з тим, з матеріалів провадження убачається, що захисником ОСОБА_6 до апеляційного суду надано витяг з медичної картки амбулаторного хворого від 4.12.2017 року (а.п. 44) та консультаційний висновок спеціаліста (а.п. 45), згідно з якими станом на 30.11.2017 року, ОСОБА_7 консультована лікарем-інфекціоністом Ірпінської центральної міської лікарні Київської області. Вставлено діагноз: ВІЛ-інфекція, клінічна стадія ІІІ.
Вказані документи, за клопотанням сторони захисту, були долучені до матеріалів провадження, однак апеляційним судом не досліджувалися.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» рішення про застосування чи незастосування амністії приймається судом стосовно кожної особи індивідуально після ретельної перевірки матеріалів особової справи та відомостей про поведінку засудженого за час відбування покарання.
Статтею 11 Закону України «Про амністію у 2016 році», крім іншого, передбачено, що судам, а також органам та установам, на які покладено підготовку матеріалів для вирішення питань, пов`язаних із застосуванням цього Закону, надається право вимагати від відповідних установ необхідні відомості.
Суд касаційної інстанції, враховуючи вимоги ст. 433 КПК України, позбавлений правових підстав досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
За таких обставин, за відсутності у суду касаційної інстанції правових підстав досліджувати необхідні документи для вирішення питання про можливість застосування щодо ОСОБА_7 положень Закону України «Про амністію у 2016 році», ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції.
Під час апеляційного розгляду, апеляційному суду, в межах повноважень, передбачених КПК України, слід ретельно перевірити матеріали провадження та відомості про особу засудженої, у разі необхідності витребувати медичну документацію щодо стану здоров`я ОСОБА_7 , врахувати вимоги закону щодо порядку встановлення діагнозу хвороб, які перешкоджають відбуванню покарання і прийняти обґрунтоване рішення про застосування чи незастосування амністії.
Керуючись ст. ст. 434, 436, 438 КПК України, п. 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК (в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII), суд

ухвалив :
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 12 грудня 2017 року щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_8