Справа № 561/469/18
ВИРОК
іменем України

25 червня 2018 року смт Зарічне
Зарічненський районний суд Рівненської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі судовго засідання - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000092 від 18 травня 2018 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, жителя та зареєстрованого у АДРЕСА_1 , освіта середня, одруженого, не судимого, за ч. 1 ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
17 травня 2018 року близько 19:00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи на подвір`ї будинку, що за адресою АДРЕСА_1 під час суперечки з ОСОБА_5 , умисно наніс йому один удар кулаком руки в голову, в результаті чого потерпілому заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: забою м`яких тканин голови, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Таким чином, умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав та пояснив, що 17 травня 2018 року, приблизно о 19:00 год., перебуваючи на подвір`ї будинку за адресою АДРЕСА_1 наніс ОСОБА_5 з мотивів неприязних відносин та суперечності у поглядах один удар правою рукою в нижню частину обличчя. Крім того обвинувачений у вчиненому щиро розкаюється, просив суворо не карати та застосувати до нього стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України у вигляді штрафу, зазначив, що хоча офіційно не працевлаштований, але має періодичні заробітки, тому може сплатити штраф.
Враховуючи те, що обвинувачений не заперечував фактичні обставини та судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, переконавшись у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав не доцільним дослідження інших доказів у справі.
З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, яке йому інкриміноване, доведена повністю.
Потерпілий ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, подав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі з призначенням покарання в межах санкції за якою обвинувачується ОСОБА_4 .
Виходячи з вимог ст. 337 КПК України, зокрема те, що судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд, розглянувши дане кримінальне провадження дійшов висновку, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст.125 КК України є правильною, оскільки він вчинив умисне легке тілесне ушкодження.
Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. № 7 «Про практику призначення судами покарання» (із змінами станом на 6 листопада 2009 р.) при призначенні покарання в кожному випадку мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Згідно п. 3 вказаної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).
У відповідності до ст. 12 КК України злочин, скоєний обвинуваченим ОСОБА_4 є злочином невеликої тяжкості.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, при яких його вчинено та особу обвинуваченого. Зокрема те, що він щиро розкаявся у вчиненому, на обліку у наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, не працює, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, а тому суд дійшов висновку, що достатнім обвинуваченому буде покарання у виді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України, що відповідатиме характеру та тяжкості вчиненому ним злочину.
Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні обвинуваченому не обирався.
Цивільний позов у даному кримінальному провадженні відсутній.
Речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст.ст. 368-370, 371, 374 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України.
Призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст.125 КК України у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850,00 (вісімсот п`ятдесят гривень).
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не заперечувалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Рівненської області через Зарічненський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1