Провадження №: 1-кс/752/3536/18

У Х В А Л А
Іменем України

04.05.2018 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю представника потерпілого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 , прокурора Київської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу представника потерпілого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на постанову заступника керівника Київської місцевої прокуратури № 1 старшого радника юстиції ОСОБА_6 від 13 квітня 2018 року про закриття кримінального провадження № 0001087, -

в с т а н о в и в:

Адвокат ОСОБА_4 в інтересах потерпілого ОСОБА_3 до слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва зі скаргою, в якій просить скасувати постанову заступника керівника Київської місцевої прокуратури № 1 старшого радника юстиції ОСОБА_6 від 13 квітня 2018 року про закриття кримінального провадження № 0001087, а матеріали кримінального провадження повернути до органу досудового розслідування для продовження досудового розслідування у кримінальному провадженні.

В обґрунтування вимог, викладених у скарзі посилається на те, що оскаржувана постанова винесена слідчим передчасно, без проведення повного та об`єктивного досудового розслідування у кримінальному провадженні. Так, органом досудового розслідування не здійснено слідчих, розшукових дій, про які порушував питання представник потерпілого у клопотанні. Зазначає, що дії органу досудового розслідування є нелогічними, оскільки 28.02.2018 року здійснюючи повідомлення про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 КК України, слідчий та прокурор вбачали в діях останньої склад кримінального правопорушення, однак вже 13.04.2018 року прокурором закрито кримінальне провадженні у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України.

Зокрема, у відповідності до ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржено, зокрема, рішення прокурора про закриття кримінального провадження.

Судовим розглядом встановлено, що слідчим відділом Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 03.02.2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001087 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України за фактом заволодіння ОСОБА_7 шляхом обману та зловживання довірою грошовими коштами у сумі 160 000 доларів США, що належали ОСОБА_3 під приводом продажу квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0001087 залучено як потерпілого.

В ході досудового розслідування у кримінальному провадженні, органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 , шляхом обману та зловживання довірою ОСОБА_3 , 1964 р.н., заволоділа його грошовими коштами в сумі 160 000 доларів США, під приводом продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Допитаний в якості потерпілого, ОСОБА_3 , показав, що у 2008 році він мав намір придбати квартиру у місті Києві. Для цього його син, ОСОБА_8 , зайнявся пошуком квартири та знайшов квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яку продавала ОСОБА_7 , яка мешкала за адресою: АДРЕСА_2 , тел. НОМЕР_1 .

Зателефонувавши до ОСОБА_7 , вона повідомила, що дійсно продає дану квартиру та повідомила, що дана квартира належить їй та вона хоче її продати за суму 186 000 доларів США. Поспілкувавшись із нею вона сподобалась ОСОБА_3 та у нього не було сумнівів, щоб їй не довіряти.

ОСОБА_3 обумовив із ОСОБА_7 завдаток, в сумі 2000 доларів США, яку він віддав ОСОБА_7 , ще до підписання договору. В подальшому, оговорили день коли буде підписаний попередній договір, а саме 13 грудня 2008 року.

В цей же день, у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 , на час підписання цього договору ОСОБА_3 ніхто не ставив до відома, що дана квартира знаходиться під забороною відчуження, а що стосується зазначеного договору, що в ньому зазначено, що квартира знаходиться під забороною, то підписант договору, а саме ОСОБА_10 , яка була невісткою ОСОБА_3 та фактично він платив свої гроші за купівлю квартири для неї, не була юридично обізнаною та просто не розуміла, що це значить.

Наступна оплата була в сумі 80 000 доларів. Після цієї оплати ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_7 ключі від квартири. ОСОБА_3 почав робити ремонт, щоб там проживати. Вартість проведеного ремонту становила 25 000 доларів США.

Після того, як ремонт в квартирі був закінчений, ОСОБА_7 , умовила ОСОБА_3 , щоб він не витрачав особисті кошти, а відремонтував квартиру, за гроші які б отримував від здачі в оренду квартири її знайомим. ОСОБА_3 на це погодився, тому що ОСОБА_7 ввела його в оману та він їй повністю довіряв.

Вони прийшли згоди, що ці кошти будуть зараховуватись на рахунок ОСОБА_3 . Оскільки в даній квартирі проживали знайомі ОСОБА_7 і які не збирались виселятись, ОСОБА_3 звернувся в суд для повернення суми коштів в розмірі 82 000 доларів США, які були надані в якості завдатку.

В судовому засіданні було запропоновано укласти між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 мирову угоду, відповідно до якої ОСОБА_3 повинен був погасити борг за квартиру перед банком по кредитному договору та потім квартира перейде до нього у власність.

ОСОБА_3 , повністю погасив борг перед банком, про що є оригінали квитанцій. ОСОБА_3 здійснював оплати на ім`я ОСОБА_7 в сумі 35 000 доларів США.

Згідно домовленості між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 був погашений кредитний договір на ім`я матері ОСОБА_7 ОСОБА_11 в сумі 17 129 доларів США про, що також є квитанції.

В той час коли ОСОБА_3 залишилось внести останній платіж по кредиту, ОСОБА_7 домовилась із ним про зустріч біля банку «Укрсоцбанк».

У ОСОБА_3 на той час була в наявності повна сума грошових коштів для погашення кредиту.

Із ОСОБА_7 , потерпілий ОСОБА_3 домовився про зустріч 05.09.2015 біля відділення банку однак у вказану дату вона не прийшла та перестала відповідати на телефонні дзвінки.

Починаючи із січня 2014 року та до теперішнього часу ОСОБА_7 на зв`язок із потерпілим не виходить та грошові кошти повертати не збирається, а також ніяких документів від квартири не надала.

04.12.2017 року складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 4 Кримінального кодексу України, яке в порядку ст. 135 КПК України 04.12.2017 року направлено на адреси проживання ОСОБА_7 , відомості про які були наявні в матеріалах кримінального провадження.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 16.01.2018 року надано дозвіл на затримання підозрюваної за ст. 190 ч. 4 КК України ОСОБА_7 з метою її приводу для участі у судовому засіданні при розгляді клопотання про застосування відносно останньої запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

28.02.2018 року ОСОБА_7 з`явилась особисто до органу досудового розслідування та того ж дня отримала повідомлення про підозру.

28.02.2018 року ОСОБА_7 допитано як підозрювану у кримінальному провадженні.

17.03.018 року постановою керівника Київської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_12 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001087 до трьох місяців.

31.03.2018 року у кримінальному провадженні як потерпілу залучено ОСОБА_13

13.04.2018 року постановою заступника керівника Київської місцевої прокуратури № 1 старшого радника юстиції ОСОБА_6 закрито кримінальне провадження № 0001087 у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Відповідно до положень Кримінального процесуального кодексу України, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

З досліджених у судовому засіданні матеріалів кримінального провадження № 0001087 року вбачається, що слідчим не вчинено всіх слідчих (розшукових) та процесуальних дій, з виконанням яких кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що у листопаді 2017 року прокурором, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні ОСОБА_6 слідчому згідно вимог ст.ст. 36,39,40 КПК України, надавались вказівки щодо проведення слідчих (розшукових), інших процесуальних дій у кримінальному провадженні з метою швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування, зокрема, виконання ухвал слідчих суддів Голосіївського районного суду м. Києва про вжиті заходи забезпечення кримінального провадження, встановлення та допит свідків, звернення із клопотаннями про тимчасовий доступ до інформації, що містить банківську таємницю та стосується обставин кримінального правопорушення, надання процесуального статусу фінансовим документам, які долучено до матеріалів кримінального провадження, однак походження яких як і процесуальних статус невідомі.

Вказане органом досудового розслідування виконано не було.

Слід зазначити, що при винесенні 13.04.2018 року оспорюваної постанови про закриття кримінального провадження, прокурором, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні ОСОБА_6 зазначене та надані ним особисто вказівки у листопаді 2017 року, які залишились без виконання, залишив поза увагою.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 307 КПК України, слідчий суддя при розгляді скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може постановити ухвалу про скасування рішення слідчого чи прокурора або про відмову у задоволенні скарги про скасування такого рішення.

Оцінюючи у сукупності наведені вище обставини, слідчий суддя надходить до висновку про те, що органом досудового розслідування не вчинено всіх дій, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, при яких можливе закриття кримінального провадження, внаслідок чого прокурор прийшов до передчасного висновку про закриття кримінального провадження, а тому скарга потерпілого підлягає задоволенню, як обґрунтована, а постанова прокурора про закриття кримінального провадження № 0001087 від 13.04.2018 року скасуванню.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 284, 303-307, 309 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

у х в а л и в:

Скаргу - задовольнити.

Постанову заступника керівника Київської місцевої прокуратури № 1 старшого радника юстиції ОСОБА_6 від 13 квітня 2018 року про закриття кримінального провадження № 0001087, - скасувати.

Матеріали кримінального провадження № 0001087 повернути до слідчого відділу Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві для продовження досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 08.05.2018 року.

Слідчий суддя