Справа № 743/921/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/855/2018
Категорія - ч.2 ст.186 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 16 липня 2018 року, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Нові Яриловичі Ріпкинського району Чернігівської області, з базовою загальною середньою освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1) 18.11.2011 року апеляційним судом Чернігівської області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ст.ст. 69, 70 КК України до 40 діб арешту;

2) 30.05.2012 року Ріпкинським районним судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 70 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі, з конфіскацією ? частини всього особистого майна, покарання відбув повністю,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 16 липня 2018 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України і призначено йому покарання у виді 4 років 9 місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу залишено у виді тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахується з 14 год. 00 хв. 14 червня 2018 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України, в строк відбування покарання ОСОБА_6 зараховано строк попереднього ув`язнення, а саме тримання останнього під вартою з 14 год. 00 хв. 14 червня 2018 року, в межах даного кримінального провадження, з розрахунку день за день.

Долю речових доказів вирішено у порядку ст. 100 КПК України.

Як встановив суд, 11 червня 2018 року, близько 17 год. 00 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в с. Нові Яриловичі Ріпкинського району Чернігівської області, повторно, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою вчинення відкритого викрадення чужого майна, перебуваючи в квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , у присутності малолітньої дитини ОСОБА_9 та малолітньої дитини ОСОБА_10 , відкрито викрав грошові кошти в сумі 1 200 грн., які належать ОСОБА_11 , спричинивши останній майнову шкоду на вищевказану суму.

Не погоджуючись з даним вироком, обвинувачений ОСОБА_6 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить переглянути вирок місцевого суду, оскільки, на його думку він є дуже суворим.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що він дійсно взяв кошти з полиці, однак лише після того як спитав дозвіл. Фактично він проживав в цій квартирі, а тому наголошує, що взяв гроші у себе вдома. Те, що трапилось вважає сімейним конфліктом, а рішення місцевого суду занадто жорстким.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника, які просили скасувати вирок суду першої інстанції та призначити новий судовий розгляд, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Під час розгляду справи місцевим судом ОСОБА_6 свою вину за пред`явленим обвинуваченням визнав повністю.

Суд першої інстанції розглядав кримінальне провадження відповідно до ч.3 ст.349 КПК України та визнав недоцільним досліджувати докази стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного у вироку діяння за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні і досліджених в судовому засіданні доказів, яким судом першої інстанції дана оцінка в сукупності з іншими доказами і на підставі яких прийнято законне та обґрунтоване рішення суду.

Дії ОСОБА_6 судом вірно кваліфіковані за ч.2 ст.186 КК України, як повторне вчинення відкритого викрадення чужого майна (грабежі).

В суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_6 змінив свої показання та пояснив, що він кримінальне правопорушення не вчиняв, грошові кошти взяв за згодою потерпілої і в значно меншій сумі.

Однак, відповідно до ч.2 ст.394 КПК України судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та підтверджується аудіо записом судового засідання, розгляд провадження відбувся в суді першої інстанції в порядку ст.349 КПК України, при цьому обвинувачений наполягав на скороченому розгляді провадження і його позицію підтримав захисник. Головуючий по справі в суді першої інстанції неодноразово роз`яснював обвинуваченому наслідки розгляду провадження в порядку ст.349 КПК України, на що обвинувачений погодився. В суді апеляційної інстанції обвинувачений підтвердив ці обставини.

З таких умов, обставини вчинення кримінального правопорушення та кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 не переглядається.

Що стосується міри покарання, яку оспорює обвинувачений в апеляційній скарзі, то відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд першої інстанції у відповідності з вимогами ст. ст.65, 66, 67 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, обставини, що обтяжують покарання - вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, в присутності малолітніх дітей, відомості про особу обвинуваченого, позицію потерпілої, яка покладалась на розсуд суду, однак вказувала, що шкода не відшкодована, те, що ОСОБА_6 не притягувався до адміністративної відповідальності, у лікаря-нарколога та у лікаря-психіатра на обліку не перебуває, посередньо характеризується за місцем реєстрації, прийняв до уваги те, що ОСОБА_6 раніше судимий за злочини проти власності та вчинив дане кримінальне правопорушення через короткий проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі (11.05.2018 р.), під час встановленого в судовому порядку, адміністративного нагляду, а також дані, що характеризують особу ОСОБА_6 за час перебування в Черкаській виправній колоній (№ 62).

Також враховано досудову доповідь на обвинуваченого, в якій органом пробації зазначено, що ризик вчинення нового злочину є високим, що високим є ризик небезпеки його для суспільства, що відсутня можливість виправлення останнього без реального обмеження та позбавлення волі на певний строк.

З огляду на вимоги ст. 65 КК України, колегія суддів дійшла висновку, що обрана судом першої інстанції міра покарання обвинуваченому ОСОБА_6 є необхідною й достатньою для його виправлення та попередження нових злочинів.

Всі обставини, на які посилається ОСОБА_6 в своїй апеляційній скарзі, судом першої інстанції при обранні покарання обвинуваченому були враховані.

За таких обставин вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 є законним та обґрунтованим, а тому апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 419 КПК України, КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Вирок Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 16 липня 2018 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який перебуває під вартою, у той самий строк з моменту отримання ним копії ухвали суду.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4