АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження апел.суду №11-кп/790/522/18 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа суду 1-ї інстанції № 643/4764/17
Категорія: ч.2 ст.286 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

представника потерпілих ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження № 0001237 за апеляційними скаргами потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на вирок Московського районного суду м. Харкова від 14 вересня 2017 року, ухвалений стосовно ОСОБА_11 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Молдови, громадянина України, раніше не судимого, пенсіонера за віком, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, і призначено покарання у виді позбавлення волі на 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на 1 рік.
На підставі п.ґ) ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році», звільнено ОСОБА_11 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі на 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на 1 рік.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 100000 грн.
В іншій частині в задоволенні цивільного позову потерпілої ОСОБА_7 - відмовлено.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування завданих матеріальних збитків 18794,6 грн.
Стягнуто з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 100000 грн.
В іншій частині в задоволенні цивільного позову потерпілої ОСОБА_8 відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_11 на користь держави витрати, пов`язані з проведенням експертизи обставин ДТП №207/17 від 16.03.2017 року, в розмірі 1055,52 грн.

Згідно вироку, ОСОБА_11 11.11.2016 року, приблизно о 12 год. 00 хв., керуючи технічно справним автомобілем «Пежо-Боксер», р/н НОМЕР_1 , рухався у місті Харкові по вул. Героїв Праці зі сторони пр-ту Тракторобудівників в напрямку вул. Світлої.
На шляху свого руху водій ОСОБА_11 , рухаючись зі швидкістю близько 80 км/г при під`їзді до нерегульованого пішохідного переходу, на якому в цей час знаходився пішохід ОСОБА_12 , не вжив заходів до зменшення швидкості, а також не надав переваги в рухові даному пішоходу, чим грубо порушив вимоги п.п. 18.1 Правил дорожнього руху України, згідно якого:
п. - 18.1 «Водій транспортного засобу при наближенні до не регульованого пішохідного переходу, на якому знаходяться пішоходи повинен зменшити швидкість, а при необхідності зупинитися щоб надати дорогу пішоходам для яких може бути створена перешкода або небезпека», в результаті чого скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_12 , який перетинав проїжджу частину вул. Героїв Праці в районі будинку №47, по нерегульованому пішохідному переходу зліва направо по ходу руху автомобіля «Пежо-Боксер», спричинивши потерпілому ОСОБА_12 тяжкі тілесні ушкодження від яких наступила його смерть.
Згідно висновку судово-медичної експертизи №356-Ат/16 від 26.12.2016 року смерть ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_2 , настала внаслідок важкої поєднаної травми з пошкодженнями внутрішніх органів та переломами кісток скелету, яка ускладнилася в своїй течії декомпенсованим необоротним травматичним шоком.
Порушення Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_11 виразилося в тому, що він керуючи технічно справним автомобілем «Пежо-Боксер», р/н НОМЕР_1 при під`їзді до нерегульованого пішохідного переходу, на якому в цей час знаходився пішохід ОСОБА_12 , який перетинав проїжджу частину зліва направо по ходу руху автомобіля «Пежо-Боксер», не прийняв міри до зменшення швидкості, а також не надав дороги вказаному пішоходу, в результаті чого скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_12 спричинивши останньому тяжкі тілесні ушкодження від яких наступила смерть потерпілого.
Дії водія ОСОБА_11 згідно висновку автотехнічної експертизи №207/17 від 16.03.2017 року перебувають у причинному зв`язку з подією та наслідками що наступили.

В апеляційних скаргах:

- потерпіла ОСОБА_7 просить вирок районного суду в частині вирішення цивільного позову потерпілих змінити, ухвалити нове рішення, яким стягнути: з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування моральної шкоди 500000 грн.; з ПАТ «НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_7 моральну шкоду в розмірі 17400 грн.; з ПАТ «НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_7 шкоду, завдану смертю потерпілого, в розмірі 52200 грн.; з цивільних відповідачів на користь ОСОБА_7 витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн. В обґрунтування своєї апеляційної вимоги потерпіла зазначає про те, що суд не повно з`ясував всі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, які надані потерпілою на підтвердження свого цивільного позову. Крім того, апелянт зазначає, що внаслідок вчиненого обвинуваченим злочину вона втратила чоловіка, її звичайний образ життя було порушено, їй було завдано значних моральних та фізичних страждань, а ОСОБА_11 на протязі тривалого часу не попросив у неї пробачення, у зв`язку з чим вважає, що стягнута судом з обвинуваченого моральна шкода є занадто малою та необґрунтованою. Також, апелянт зазначає, що судом першої інстанції без належного обґрунтування в оскаржуваному судовому рішенні було відмовлено в стягненні з ПАТ «НАСК «Оранта» на її користь моральної шкоди та шкоди, завданої смертю потерпілого, а також в стягненні з відповідачів витрати на правову допомогу;

- потерпіла ОСОБА_8 просить вирок районного суду в частині вирішення цивільного позову потерпілих змінити, ухвалити нове рішення, яким стягнути: з ПАТ «НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_8 моральну шкоду в розмірі 17400 грн.; з ПАТ «НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_8 витрати на поховання в розмірі 17137 грн.; з відповідачів на користь ОСОБА_8 витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн. Обґрунтовуючи свою апеляційну вимогу потерпіла посилається на те, що судом першої інстанції недостатньо були враховані усі докази, на підтвердження позовних вимог щодо стягнення шкоди з ПАТ «НАСК «Оранта» на її користь, а також було невмотивовано відмовлено в стягненні з відповідачів витрат, пов`язаних із залученням адвоката для надання правової допомоги, в розмірі 5000 грн.

Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи потерпілих, які підтримали апеляційні скарги в повному обсязі, думку прокурора, який вважав за необхідне скасувати рішення суду в частині цивільного позову, а також доводи обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення поданих апеляційних скарг, посилаючись на законність та обґрунтованість вироку районного суду, колегія суддів, дослідивши матеріали провадження та перевіривши вирок, у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, дійшла висновку про те, що подані апеляційні скарги потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_7 належить задоволити частково, з наступних підстав.

Переглядаючи оскаржуваний вирок в межах апеляційних доводів та вимог потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , колегія суддів погоджується з ними лише в частині наявності істотних порушень вимог кримінального процесуального закону.
Як вбачається з позовних заяв, які були подані потерпілими до Московського районного суду міста Харкова 23 травня 2018 (арк. 21-25, 38-43), позивачі ОСОБА_8 та ОСОБА_7 просили суд першої інстанції стягнути з ПАТ «НАСК «Оранта»: на користь ОСОБА_7 моральну шкоду в розмірі 17400 грн.; на користь ОСОБА_8 моральну шкоду в розмірі 17400 грн.; на користь ОСОБА_8 шкоду, завдану смертю потерпілого, в розмірі 17137 грн. кожній.
Ухвалою Московського районного суду міста Харкова від 16 червня 2017 року було залучено ПАТ «НАСК «Оранта» в якості цивільного відповідача (арк. 66).
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог потерпілих в частині стягнення з ПАТ «НАСК «Оранта» моральної шкоди та шкоди, завданої смертю потерпілого, суд першої інстанції зазначив в мотивувальній частині оскаржуваного вироку (арк. 102) про те, що матеріали кримінального провадження не містять відомостей щодо сторін та умов страхового договору АЕ/6583151, строку дії цього договору, тощо.
Разом з цим, під час судового розгляду в суді першої інстанції представник ПАТ «НАСК «Оранта» присутній не був, а судом не було вжито будь-яких заходів щодо встановлення відомостей щодо наявності або відсутності страхового договору АЕ/6583151 між обвинуваченим ОСОБА_11 та ПАТ «НАСК «Оранта», у зв`язку з чим, на думку колегії суддів, апеляційні доводи потерпілих щодо неповноти судового розгляду в частині вирішення їх цивільних позовів є обґрунтованими.
Більш того, прийнявши під час судового розгляду цивільні позови ОСОБА_8 та ОСОБА_7 до двох відповідачів обвинуваченого ОСОБА_11 та ПАТ «НАСК «Оранта», суд першої інстанції, всупереч вимог ст.374 ч.4 п.2 КПК України, не зазначив в резолютивній частині оскаржуваного вироку (арк. 103) своє рішення щодо цивільних позовів потерпілих, пред`явлених до ПАТ «НАСК «Оранта», яке ухвалою Московського районного суду міста Харкова від 16 червня 2017 року було залучено в якості цивільного відповідача (арк. 66). Зазначене порушення, з урахуванням апеляційних доводів потерпілих, належить вважати істотним, оскільки воно перешкодило суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції про стягнення шкоди лише з обвинуваченого, без виконання вимог ч.6 ст.22 КПК України щодо створення необхідних умов для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав, свідчить про наявність істотних порушень прав потерпілих, про що слушно вказували під час апеляційного розгляду прокурор та потерпілі.
Крім того, цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 , що долучений до матеріалів судового провадження (арк. 24-25), фактично не містить позовної вимоги, що судом першої інстанції також залишилося без будь-якого процесуального реагування.

Так, згідно з ч.2. ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні. У відповідності до частини 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого.
Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
При цьому, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права, законність. (ст.7 КПК України).
Вказані порушення є істотними, оскільки вони свідчать про неналежне дотримання судом вимог ст. 370 КПК України, щодо обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, тобто оскаржуваного вироку в частині вирішення цивільних позовів потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_7 . При оголошенні вироку по справі необхідним є ухвалення його згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, об`єктивне з`ясування всіх обставин, які підтверджені доказами, та в ньому повинні бути наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про слушність апеляційних доводів потерпілих щодо необґрунтованості та невмотивованості вироку в частині вирішення цивільних позовів, що обумовлює часткове задоволення їх апеляційних вимог та позбавляє суд апеляційної інстанції процесуальної можливості переглянути інші апеляційні доводи, оскільки вирок в цій частині підлягає скасуванню та призначенню нового розгляду в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що зазначені істотні порушення є процесуально неприпустимим при судовому розгляді, оскільки в такий спосіб порушуються загальні засади забезпечення законності, змагальності сторін та одночасно обґрунтованості судового рішення, що передбачено як обов`язкова вимога у ст. 370 КПК України, а також ці вимоги містяться у ст. 7 КПК України - серед загальних засад кримінального провадження, яке за своїм змістом та формою повинно їм відповідати. Ці вимоги КПК України не дотримані судом першої інстанції при судовому розгляді в частині вирішення цивільного позову, що свідчить про наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які встановлені при апеляційному перегляді оскаржуваного судового рішення.
Реалізуючи та дотримуючись загальних процесуальних засад кримінального провадження, що містяться у главі 2 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про наявність декількох істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення в частині вирішення цивільного позову, що обумовлює необхідність скасування оскаржуваного вироку та призначення нового судового розгляду у суді першої інстанції, що відповідає нормам ч. 1 ст. 412; п. 6 ч. 1 ст. 407; п.п. 1,2,3 ч. 1 ст. 409, ст. 410 п. 2 КПК України.
Вирішуючи питання про подальший рух провадження після скасування вироку в частині вирішення цивільного позову, колегія суддів виходить з наступного. Порушення судом першої інстанції вимог п.2 ч.3 ст.374, ст. 370 КПК України про зміст мотивувальної частини обвинувального вироку та загальних засад судочинства не відноситься до передбаченого в ч.1 ст.415 КПК України переліку підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції. Проте, відповідно до вимог ч.6 ст.9 КПК України, у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 КПК України. Такими загальними засадами кримінального провадження у даному випадку є передбачені п.п.2,15 ч.1 ст.7 КПК України - законність, а також забезпечення змагальності сторін та одночасно обґрунтованості і вмотивованості судового рішення, що передбачено як обов`язкові вимоги у ст. 370 КПК України.
З огляду на викладене, з метою дотримання вказаних засад кримінального провадження, що гарантуються чинним КПК України, оскаржуваний вирок в частині вирішення цивільного позову представника потерпілого належить скасувати і призначити в цій частині новий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів, в силу вимог ч.3 ст.415 КПК України, звертає увагу суду першої інстанції на те, що висновки і мотиви з яких скасовані судові рішення є обов`язковими для суду першої інстанції при новому розгляді.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, ст. 407 ч. 1 п. 6; ст. 409 ч. 1 п.п. 1,3; 410 п. 2, ст. 412 ч. 1; ст. 418, ст. 419 та главою 2 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 задоволити частково.

Вирок Московського районного суду м. Харкова від 14 вересня 2017 року, ухвалений стосовно ОСОБА_11 в частині вирішення цивільного позову потерпілих - скасувати, призначити в цій частині новий розгляд в порядку цивільного судочинства в суді першої інстанції.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в частині залишення вироку районного суду без змін в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення

Судді

________________ ______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3 .