Справа № 192/1098/17
Провадження № 1-кп/192/43/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.05.2018 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Солоне кримінальне провадження №0000345, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 травня 2017 року відносно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в сел. Жданово Солонянського району Дніпропетровської області, зареєстрований та мешкає в АДРЕСА_1 , працює підсобним робочим ФОП « ОСОБА_4 », має середню освіту, одружений, має на утриманні малолітню дитину, не військовозобов`язаний, раніше судимий Солонянським районним судом Дніпропетровської області:

-25 серпня 2015 року за ч.1 ст.309, ст.75 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки; ухвалою від 19 липня 2017 року направлений в місця позбавлення волі на строк 2 роки; ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 вересня 2017 року ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 19 липня 2017 року скасовано,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.3 ст.185 КК України,

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Жданове Солонянського району Дніпропетровської області, зареєстрований та мешкає в АДРЕСА_2 , не працює, має середню освіту, не одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, невійськовозобов`язаний, раніше не судимий,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК країни,
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в сел. Жданове Солонянського району Дніпропетровської області, зареєстрований та мешкає в АДРЕСА_3 , не працює, має середню освіту, не одружений, невійськовозобов`язаний, раніше не судимий,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч.3 ст.185 КК України,
за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_7 ,
обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 будучи раніше судимим 25 серпня 2015 року Солонянським районним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.309, ст.75 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки, в період іспитового строку вчинив злочини проти власності за наступних обставин.
Так, ОСОБА_3 16 травня 2017 року приблизно о 15 годині 00 хвилин, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою особистої наживи прийшов до території домоволодіння АДРЕСА_4 , яке належить ОСОБА_8 , де шляхом вільного доступу та демонтажу таємно викрав сітку-рабицю довжиною 15 м, вартістю 29 гривень 83 копійки за 1 метр, на загальну суму 536 гривень 94 копійки. Після чого з викраденим з місця скоєння злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд. Своїми діями ОСОБА_3 завдав потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 536 гривень 94 копійки.

Умисні дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ч.1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_3 17 травня 2017 року приблизно о 20 годині 20 хвилин, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , маючи умисел на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням до житла, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою особистої наживи, перелізши через огорожу проник на огороджену територію домоволодіння АДРЕСА_4 , яке належить ОСОБА_8 . Після цього ОСОБА_3 залишився з ОСОБА_5 на подвір`ї, а ОСОБА_6 шляхом пошкодження віконного скла проник до будинку всередину, звідки через вікно став передавати ОСОБА_3 та ОСОБА_5 належне ОСОБА_8 майно. В результаті вказаних дій ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 таємно повторно викрав: швейну машинку «Подолка», вартістю 350 гривень; чоловічі шкіряні чоботи кирзові, вартістю 150 гривень; чотири алюмінієвих каструлі, ємкістю по 15 л кожна, вартістю 250 гривень за каструлю, загальною вартістю 1000 гривень; алюмінієву каструлю ємністю 10 л, вартістю 225 гривень; електричний соковипаровувач, вартістю 375 гривень; сокиру, вартістю 175 гривень; електричну циркулярку, вартістю 2000 гривень; ножівку, вартістю 115 гривень; соковарку алюмінієву ємністю 8 л, вартістю 493 гривні 33 копійки; чавунний лист пічного опалення, вартістю 372 гривні 50 копійок. Після чого з місця чинення злочину з викраденим зникли, розпорядившись ним на власний розсуд. Своїми діями ОСОБА_3 завдав потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 5225 гривень 83 копійки.

Умисні дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням в житло.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_3 , 18 травня 2017 року приблизно о 18 годині 00 хвилин, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , маючи умисел на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням в інше приміщення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою особистої наживи, перелізши через огорожу проник на огороджену територію домоволодіння АДРЕСА_4 , яке належить ОСОБА_8 . Знаходячись на території вказаного подвір`я, ОСОБА_3 разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 шляхом демонтажу однієї зі стін господарської будівлі проник до неї всередину, звідки повторно таємно викрав 550 кг вогняного вугілля, вартістю 02 гривні 83 копійки за 1 кг на загальну суму 1556 гривень 50 копійок, яке належить ОСОБА_8 . Після чого з місця чинення злочину з викраденим зник, розпорядившись ним на власний розсуд. Своїми діями ОСОБА_3 завдав потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 1556 гривень 50 копійок.

Умисні дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням в інше приміщення.

В судовому засіданні обвинуваченому роз`яснювалося право на захист, однак від допомоги захисника (адвоката) він відмовився, оскільки може захистити себе самостійно.

ОСОБА_3 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю та своїми показаннями підтвердив обставини вчинених ним злочинів. В судовому засіданні пояснив, що 16 травня 2017 року приблизно о 15 годині 00 хвилин він прийшов до будинку АДРЕСА_4 , який належить ОСОБА_8 . Він знав, що там ніхто не проживає, тому викрав приблизно 20 м сітки-рабиці, яку скрутив у рулон, а потім здав на метал.

Також пояснив, що 17 травня 2017 року приблизно о 19 годині він зустрівся зі своїми знайомими ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , та вони вирішили піти до будинку, який належить ОСОБА_8 щоб вчинити крадіжку. Приблизно о 20 годині 20 хвилин, вони прийшли до цього будинку, витягли шибку з вікна та ОСОБА_6 заліз через вікно до будинку, звідки передавав майно, яке вони складали в мішки, та сховали в ямі поблизу будинку. Потім 18 травня приблизно о 18 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 за домовленістю з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 прийшли знову до будинку, який належить ОСОБА_8 , щоб вкрасти ще якесь майно. Вони пошкодили дерев`яну стіну господарської будівлі для зберігання вугілля, звідки викрали 500 кг вугілля, загрузивши його руками в мішки. Мішки з вугіллям також сховали в ямі. На наступний день забрали і продали. Перед потерпілою вибачався, має намір повністю відшкодувати збитки. Свою вину визнав повністю, з сумою завданих збитків згоден, каявся у вчиненому.

ОСОБА_5 16 травня 2017 року приблизно о 16 годині 00 хвилин, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у сховище, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою особистої наживи, перелізши через огорожу, проник на огороджену територію домоволодіння АДРЕСА_4 , яке належить ОСОБА_8 . Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 шляхом демонтажу приміщення туалету таємно викрав металевий брухт вагою 50 кг, вартістю 04 гривні 50 копійок за 1 кг, на загальну суму 225 гривень. Після чого з місця вчинення злочину з викраденим майном зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд. Своїми діями ОСОБА_5 завдав потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 225 гривень.

Умисні дії ОСОБА_5 кваліфікуються за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у сховище.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_5 17 травня 2017 року приблизно о 20 годині 20 хвилин, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , маючи умисел на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням в житло, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою особистої наживи, перелізши через огорожу, проник на огороджену територію домоволодіння АДРЕСА_4 , яке належить ОСОБА_8 . Після цього ОСОБА_5 залишився з ОСОБА_3 на подвір`ї, а ОСОБА_6 шляхом пошкодження віконного скла проник до будинку, звідки через вікно став передавати належне ОСОБА_8 майно. В результаті вказаних дій ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_3 та ОСОБА_6 таємно повторно викрав: швейну машинку «Подолка», вартістю 350 гривень; чоловічі шкіряні чоботи кирзові, вартістю 150 гривень; чотири алюмінієвих каструлі, ємкістю по 15 л кожна, вартістю 250 гривень за каструлю, загальною вартістю 1000 гривень; алюмінієву каструлю ємністю 10 л, вартістю 225 гривень; електричний соковипаровувач, вартістю 375 гривень; сокиру, вартістю 175 гривень; електричну циркулярку, вартістю 2000 гривень; ножівку, вартістю 115 гривень; соковарку алюмінієву ємністю 8 л, вартістю 493 гривні 33 копійки; чавунний лист пічного опалення, вартістю 372 гривні 50 копійок. Після чого з місця чинення злочину з викраденим зник, розпорядившись ним на власний розсуд. Своїми діями ОСОБА_5 завдав потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 5225 гривень 83 копійки.

Умисні дії ОСОБА_5 кваліфікуються за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням в житло.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_5 18 травня 2017 року приблизно о 18 годині 00 хвилин, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , маючи умисел на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням в інше приміщення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою особистої наживи, перелізши через огорожу, проник на огороджену територію домоволодіння АДРЕСА_4 , яке належить ОСОБА_8 . Знаходячись на території вказаного подвір`я, ОСОБА_5 разом з ОСОБА_3 та ОСОБА_6 шляхом демонтажу однієї зі стін господарської будівлі проник до неї всередину, звідки повторно таємно викрав 550 кг вогняного вугілля, вартістю 02 гривні 83 копійки за 1 кг на загальну суму 1556 гривень 50 копійок, яке належить ОСОБА_8 . Після чого з місця чинення злочину з викраденим зник, розпорядившись ним на власний розсуд. Своїми діями ОСОБА_5 завдав потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 1556 гривень 50 копійок.

Умисні дії ОСОБА_5 кваліфікуються за ч.3 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням в інше приміщення.
В судовому засіданні обвинуваченому роз`яснювалося право на захист, однак від допомоги захисника (адвоката) він відмовився, оскільки може захистити себе самостійно.

ОСОБА_5 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю та своїми показаннями підтвердив обставини вчинених ним злочинів. В судовому засіданні пояснив, що 16 травня 2017 року приблизно о 16 годині 00 хвилин він домовився з ОСОБА_6 викрасти метал з туалету будинку який належить ОСОБА_8 . Вони перелізли через паркан та витягли залізні підпорки з туалету. Викрадене в той же день здали на метал.
Також пояснив, що 17 травня 2017 року приблизно о 18 годині він зустрівся зі своїми знайомими ОСОБА_3 та ОСОБА_6 та вони вирішили піти до будинку, який належить ОСОБА_8 . Приблизно о 20 годині 20 хвилин, вони прийшли до цього будинку, а ОСОБА_6 заліз через вікно всередину. Звідти він передавав майно, яке вони складали в мішки. Потім 18 травня приблизно о 18 годині 00 хвилин, він за домовленістю з ОСОБА_6 та ОСОБА_3 знову прийшли до будинку, який належить ОСОБА_8 . Пошкодили дерев`яну стіну господарської будівлі для зберігання вугілля, звідки викрали 500 кг вугілля, загрузивши його в мішки, які сховали в ямі. На наступний день забрали і продали. Шкоду потерпілій не відшкодував. Свою вину визнав повністю, з сумою завданих збитків згоден.

ОСОБА_6 15 квітня 2017 року приблизно о 20 годині 30 хвилин, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням в житло, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою особистої наживи, пройшов через хвіртку на огороджену територію домоволодіння АДРЕСА_4 , яке належить ОСОБА_10 , де шляхом пошкодження віконного скла проник до будинку та демонтував металеві частини пічного опалення і таємно викрав чавунний лист з пічного опалення, вартістю 342 гривні 50 копійок, дві металеві труби, довжиною по 50 см кожна, вартістю 09 гривень 94 копійки за 1 трубу на загальну суму 19 гривень 88 копійок та металеву пластину, вартістю 08 гривень 69 копійок, а всього на загальну суму 371 гривня 07 копійок. Після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд. Своїми діями ОСОБА_6 завдав потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 371 гривня 07 копійок.

Умисні дії ОСОБА_6 кваліфікуються за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням в житло.

Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_6 16 травня 2017 року приблизно о 16 годині 00 хвилин, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 , маючи умисел на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням в сховище, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою особистої наживи, перелізши через огорожу, проник на огороджену територію домоволодіння АДРЕСА_4 , яке належить ОСОБА_8 . Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_6 разом ОСОБА_5 з шляхом демонтажу приміщення туалету таємно викрав металевий брухт вагою 50 кг, вартістю 04 гривні 50 копійок за 1 кг, на загальну суму 225 гривень. Після чого з місця вчинення злочину з викраденим майном зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд. Своїми діями ОСОБА_6 завдав потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 225 гривень.

Умисні дії ОСОБА_6 кваліфікуються за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням в сховище.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_6 17 травня 2017 року приблизно о 20 годині 20 хвилин, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , маючи умисел на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням в житло, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою особистої наживи, перелізши через огорожу, проник на огороджену територію домоволодіння АДРЕСА_4 , яке належить ОСОБА_8 . Після цього ОСОБА_6 шляхом пошкодження віконного скла проник до будинку, звідки через вікно став передавати ОСОБА_3 та ОСОБА_5 належне ОСОБА_8 майно. В результаті вказаних дій ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_5 та ОСОБА_3 таємно повторно викрав: швейну машинку «Подолка», вартістю 350 гривень; чоловічі шкіряні чоботи кирзові, вартістю 150 гривень; чотири алюмінієвих каструлі, ємкістю по 15 л кожна, вартістю 250 гривень за каструлю, загальною вартістю 1000 гривень; алюмінієву каструлю ємністю 10 л, вартістю 225 гривень; електричний соковипаровувач, вартістю 375 гривень; сокиру, вартістю 175 гривень; електричну циркулярку, вартістю 2000 гривень; ножівку, вартістю 115 гривень; соковарку алюмінієву ємністю 8 л, вартістю 493 гривні 33 копійки; чавунний лист пічного опалення, вартістю 372 гривні 50 копійок. Після чого з місця чинення злочину з викраденим зник, розпорядившись ним на власний розсуд. Своїми діями ОСОБА_6 завдав потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 5225 гривень 83 копійки.

Умисні дії ОСОБА_6 кваліфікуються за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням в житло.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_6 , 18 травня 2017 року приблизно о 18 годині 00 хвилин діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , маючи умисел на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням в інше приміщення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою особистої наживи, перелізши через огорожу, проник на огороджену територію домоволодіння АДРЕСА_4 , яке належить ОСОБА_8 . Знаходячись на території вказаного подвір`я, ОСОБА_6 разом з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 шляхом демонтажу однієї зі стін господарської будівлі проник до неї всередину, звідки повторно таємно викрав 550 кг вогняного вугілля, вартістю 02 гривні 83 копійки за 1 кг на загальну суму 1556 гривень 50 копійок, яке належить ОСОБА_8 . Після чого з місця чинення злочину з викраденим зник, розпорядившись ним на власний розсуд. Своїми діями ОСОБА_6 завдав потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 1556 гривень 50 копійок.
Умисні дії ОСОБА_6 кваліфікуються за ч.3 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням в інше приміщення.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_6 25 травня 2017 року приблизно о 20 годині 00 хвилин, маючи умисел на повторне таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою особистої наживи прийшов на неогороджену територію домоволодіння АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_11 , де шляхом вільного доступу повторно таємно викрав з розташованої на подвір`ї загорожі сітку-рабицю, довжиною 10 м, вартістю 29 гривень 83 копійки за 1 м, на загальну суму 298 гривень 30 копійок. Після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на майном на власний розсуд. Своїми діями ОСОБА_6 завдав потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 298 гривень 30 копійок.

Умисні дії ОСОБА_6 кваліфікуються за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
В судовому засіданні обвинуваченому роз`яснювалося право на захист, однак від допомоги захисника (адвоката) він відмовився, оскільки може захистити себе самостійно.

ОСОБА_6 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю та своїми показаннями підтвердив обставини вчинених ним злочинів.
В судовому засіданні пояснив, що 15 квітня 2017 року приблизно о 20 годині 30 хвилин він прийшов до будинку АДРЕСА_4 , який належить ОСОБА_10 та заліз в будинок через вікно. В будинку з плитки зняв чавунний лист, металеву пластину та прути. Все це витяг через вікно, а шибку поставив на місце. Викрадене у той же день здав на метал. Потім 16 травня 2017 року приблизно о 16 годині 00 хвилин він домовився з ОСОБА_5 викрасти метал з туалету будинку, який належить ОСОБА_8 та вони перелізли через паркан зі сторони вулиці і витягли залізні підпорки з туалету. Викрадене в той же день здали на метал. Також пояснив, що 17 травня 2017 року приблизно о 18 годині він зустрівся зі своїми знайомими ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , та вони вирішили піти до будинку, який належить ОСОБА_8 . Приблизно о 20 годині 20 хвилин він заліз через вікно до будинку, та звідти передавав ОСОБА_5 та ОСОБА_3 мано, яке складали в мішки. Потім 18 травня приблизно о 18 годині 00 хвилин, він за домовленістю з ОСОБА_5 та ОСОБА_3 знову прийшли до будинку, який належить ОСОБА_8 , щоб вкрасти ще якесь майно. Пошкодили дерев`яну стіну господарської будівлі для зберігання вугілля, звідки викрали 500 кг вугілля, загрузивши його в мішки, які сховали в ямі. На наступний день забрали і продали. Крім того, 25 травня 2017 року приблизно о 20 годині 00 хвилин він прийшов до двору будинку, який належить ОСОБА_11 . Двір був не загородженим, а біля двору лежав пісок, огороджений сіткою-рабицею, яку він викрав. Сітки було приблизно 10 метрів. Він її скрутив у рулон та здав на метал. Шкоду потерпілим не відшкодував. Свою вину ОСОБА_6 визнав повністю, з сумою завданих збитків згоден.

Потерпіла ОСОБА_8 в судовому засіданні 16 січня 2018 року пояснила, що вона мешкає в АДРЕСА_4 її матері, яким вона також користується. 25 травня 2017 року вона приїхала до с.Надіївка та помітила, що до будинку хтось заходив, на подвір`ї був розламаний туалет, а також зникло вугілля. В цей же день приїхали співробітники поліції, відібрали пояснення. Викрали в неї більше, аніж зазначено в обвинувальному акті, оскільки вона не змогла згадати що конкретно було викрадено. З вартістю викраденого майна згодна.
Потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в судове засідання 29 травня 2018 року не з`явилися, про час та місце проведення судових засідань повідомлялися належним чином. Згідно поданих заяв просили розглянути кримінальне провадження за їх відсутності, зазначивши що до обвинувачених претензій не мають (а.с.79,84). Потерпіла ОСОБА_8 причини своєї неявки суду не повідомила.
З`ясувавши думку учасників провадження, суд ухвалив здійснювати судовий розгляд за відсутності потерпілих.

Враховуючи те, що прокурор, обвинувачені та потерпіла ОСОБА_8 не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинувачених, потерпілої ОСОБА_8 , визнавши недоцільним дослідження інших доказів.

Окрім того це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Суд, оцінивши показання обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 в сукупності з відомостями про предмет злочинів, яким є майно, що має певну вартість і є чужим для винних осіб, і про обстановку їх виявлення, прийшов до переконання в істинності встановлених вище обставин, визнаних обвинуваченими добровільно, значення змісту яких вони правильно розуміють, що згідно зі ст. 18, ч. 2 ст. 95 КПК України виключає будь-які сумніви у свободі самовикриття.

Відповідно до вимог ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку і прийшов до висновку про повну доведеність вини ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 у пред`явленому обвинуваченні.

Суд вважає, що таке доведення випливає із сукупності ознак та неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою та відповідає критерію доведеності вини «поза розумним сумнівом». Вина обвинувачених у вчиненні ними кримінальних правопорушень в судовому засіданні доведена повністю. Вони діяли з прямим умислом, з корисливих мотивів, таємно. Всі обвинувачені є суб`єктами цих злочинів, оскільки є осудними та повнолітніми особами. Кваліфікуючими ознаками пред`явлених в обвинуваченні злочинів є попередня змова, повторність та проникнення до житла, іншого приміщення, сховища.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом встановлено - щире каяття.

Обставинами, які відповіднодо ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які згідно ст.12 КК України є злочинами середньої тяжкості (ч.1 ст.185 КК України) та тяжкими злочинами (ч.3 ст.185 КК України).
Також суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який за місцем мешкання характеризується і як негативно (а.с.140), як особа схильна до вчинення крадіжок, і в той же час посередньо, добре характеризується за місцем роботи, має на утриманні малолітню дитину, наобліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Частиною 2 статті 75 КК передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Судом при призначенні покарання ОСОБА_3 враховано те, що обвинувачений вчинив злочини проти власності в період іспитового строку за вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 25 серпня 2015 року (а.с. 136-137).

Виходячи зі змісту частини 3 статті 78 КК у зв`язку із вчиненням обвинуваченим під час іспитового строку нового злочину, суд розцінює це як порушення ОСОБА_3 умов ст. 75 КК України. Тому призначати йому покарання слід за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України, і визначити за сукупністю вироків таке остаточне покарання, яке має бути більшим як від покарання, призначеного за новий злочин, так і від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Окрім того, у зв`язку з наведеним повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням в даному випадку є неприпустимим, оскільки попереднє звільнення від відбування покарання не досягло своєї мети, та ОСОБА_3 не став на шлях виправлення. Навпаки, достовірно знаючи про застосування до нього іспитового строку обвинувачений вчинив як злочини середньої тяжкості, так і тяжкі злочини.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Суд, вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_3 , реалізовуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вважає, що виправлення обвинуваченого в даному випадку не можливе без його ізоляції від суспільства. Підстави для застосування правил ст. ст. 69, 69-1,75 КК України відсутні.

Також суд враховує той факт, що відповідно до ст. 33 КК України сукупністю злочинів визнається вчинення особою двох або більше злочинів, передбачених різними статтями або різними частинами однієї статті Особливої частини цього Кодексу, за жоден з яких її не було засуджено.
Оскільки ОСОБА_3 вчинив два кримінальних правопорушення, які кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України, то вказане виключає сукупність злочинів. Однак покарання йому слід призначити з урахуванням правил ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, передбачених ч. 1 та ч. 3 ст. 185 КК України. Визначаючи вид покарання суд вважає, що позбавлення волі буде тим видом покарання, яке зможе виправити обвинуваченого.

Обставинами, які відповідно до ст.ст.66,67 КК України пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які згідно ст.12 КК України є тяжкими злочинами.
Також суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який раніше не судимий, за місцем мешкання характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні двох малолітніх дітей, не працює, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 33 КК України сукупністю злочинів визнається вчинення особою двох або більше злочинів, передбачених різними статтями або різними частинами однієї статті Особливої частини цього Кодексу, за жоден з яких її не було засуджено.
Оскільки ОСОБА_5 вчинив три кримінальних правопорушення, які кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України, то вказане виключає сукупність злочинів і покарання йому слід призначити за санкцією ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Суд, вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_5 , реалізовуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вважає, що виправлення обвинуваченого не можливе без його ізоляції від суспільства, оскільки обвинувачений хоча і є раніше не судимою особою та характеризується позитивно (а.с. 152), проте за короткий проміжок часу він скоїв тяжкі злочини проти власності, що характеризують його як особу схильну до крадіжок. Тому суд вважає, що підстави для застосування правил ст. ст. 69, 69-1, 75 КК України відсутні.

На підставі викладеного, враховуючи конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, особу винного, його ставлення до вчиненого, суд вважає, що виправлення обвинуваченого не можливо без ізоляції від суспільства, та йому необхідно призначити покарання в межах санкції ч.3 ст.185 КК України.
Обставинами, які відповідно до ст.ст.66,67 КК України пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які згідно ст.12 КК України є злочинами середньої тяжкості (ч.2 ст. 185 КК України) та тяжкими злочинами (ч.3 ст. 185 КК України).

Також суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше не судимий, за місцем мешкання характеризується негативно (а.с.148), на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не працює, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 33 КК України сукупністю злочинів визнається вчинення особою двох або більше злочинів, передбачених різними статтями або різними частинами однієї статті Особливої частини цього Кодексу, за жоден з яких її не було засуджено.
Оскільки ОСОБА_6 вчинив чотири кримінальних правопорушення, які кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України, то вказане виключає сукупність злочинів і покарання йому слід призначити за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі. Також при призначення покарання ОСОБА_6 слід застосувати вимоги ст. 70 КК, оскільки один із вчинених ним злочинів, кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Суд, вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_6 , реалізовуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вважає, що виправлення обвинуваченого не можливе без його ізоляції від суспільства, оскільки обвинуваченим за короткий проміжок часу було вчинено п`ять злочинів проти власності, чотири з яких є тяжкими. Як на момент вчинення злочинів, так і на час розгляду справи обвинувачений не працює, тобто не має засобів для існування, що може в подальшому спонукати його до вчинення нових корисливих злочинів. Тому суд вважає, що підстави для застосування правил ст. ст. 69, 69-1,75 КК України відсутні. Проте покарання ОСОБА_6 слід призначити з наближенням до мінімальної межі санкції, оскільки обвинувачений є раніше не судимою особою.

На підставі викладеного, враховуючи конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, особу винного, його ставлення до вчиненого, суд вважає, що виправлення обвинуваченого не можливо без ізоляції від суспільства, та йому необхідно призначити покарання в межах санкції ч.2, ч.3 ст.185 КК України.
Цивільні позови не були заявлені.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України, а питання щодо процесуальних витрат відповідно до вимог ст. 124 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст. 185 КК України, ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:

по ч. 1 ст. 185 КК України - у вигляді позбавлення волі на строк 1 (один) рік;

по ч. 3 ст. 185 КК України - у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 місяців;

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити до відбуття покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 місяців.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 25 серпня 2015 року до покарання за цим вироком та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк строком 4 (чотири) роки 6 місяців.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту фактичного виконання вироку.

Визнати ОСОБА_5 винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту фактичного виконання вироку.

Визнати ОСОБА_6 винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 185 КК України, ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання:

по ч. 2 ст. 185 КК України - у вигляді позбавлення волі на строк 2 (два) роки;

по ч. 3 ст. 185 КК України - у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначити до відбуття покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Строк покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту фактичного виконання вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим, прокурору, направити потерпілим ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 .

Головуючий: суддя ОСОБА_1