Справа № 521/4778/18
Провадження по справі №1-кп/521/701/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 травня 2018 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

потерпілої - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, зареєстроване в ЄРДР 24.01.2018 року за № 0000181, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився в с. Онорівка Березівського району Одеської області, має середню освіту, працює без укладення трудового договору, не одружений, не судимий, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , до затримання проживав за адресою АДРЕСА_2 ,

-у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,-

У С Т А Н О В И В:
23 січня 2018 року приблизно о 14 годині 40 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись вдома у свого приятеля ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_3 , під час сварки з братом приятеля ОСОБА_7 , діючи умисно, побив його, наносячи удари кулаками по поверхні голові та в область правого вуха, спричинивши потерпілому ОСОБА_7 тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя, у вигляді забою головного мозку, крововиливів під твердою та м`якою оболонками головного мозку, вдавленого перелому лобової пазухи справа, деформації носової перегородки, закритого перелому нижньої щелепи, множинних забоїв та саден голови, які спричинили смерть потерпілого, що настала ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину не визнав та показав, що 23.01.2018 року прийшов до свого приятеля ОСОБА_8 , щоб допомогти по господарству. Разом вони ходили на ринок, де ОСОБА_9 вживав алкогольні напої, але сам він спиртне не вживав і був тверезий. Після того, як повернулись, ОСОБА_9 побив свого брата ОСОБА_10 , а він лише допоміг перемістити потерпілого з ванної кімнати до ліжка. Тілесних ушкоджень потерпілому не спричиняв. Йому не відома причина, з якої потерпілий за життя вказував саме на нього, а не на ОСОБА_8 , як на особу, якою було здійснено побиття.

Не дивлячись на невизнання обвинуваченим, його вина у скоєнні злочину підтверджується дослідженими судом доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_5 показала суду, що постраждалий ОСОБА_7 - брат її чоловіка ОСОБА_6 , він мав ІІ групу інвалідності і проживав разом з ними однією сім`єю. 23.01.2018 року вона знаходилась на роботі і близько 17 години в телефонній розмові з чоловіком, який залишався вдома, почула голос його знайомого ОСОБА_11 . Це викликало у неї тривогу і вона зателефонувала доньці, щоб та йшла додому і подивилася, що там відбувається. Через деякий час донька телефоном повідомила, що застала вдома ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , а також ОСОБА_7 , який був побитий і в крові. Тоді вона наказала доньці викликати швидку допомогу і поліцію, а сама побігла додому. ОСОБА_12 був побитий, з набряклим лицем, в дуже поганому стані, без свідомості, захлинався кров`ю. Чоловік ( ОСОБА_9 ) спочатку був відсутній, але після приїзду швидкої прийшов додому, знаходився у стані алкогольного сп`яніння. Швидкою допомогою ОСОБА_10 доправили у лікарню, де він переніс операцію, а через деякий час після виписки з лікарні помер від отриманих побоїв. Коли потерпілий перебував в лікарні, вона намагалася з`ясувати, хто саме і за яких обставин його побив. ОСОБА_12 розповідав, що побив його ОСОБА_11 , а де в той час знаходився ОСОБА_9 він не бачив. У потерпілого, як і у неї самої, немає підстав оговорювати обвинуваченого.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні показав, що його брат ОСОБА_7 проживав разом ним та його сім`єю. 23.01.2018 року близько 14 години, коли він і ОСОБА_7 знаходились вдома, прийшов знайомий ОСОБА_11 , разом з яким він (свідок) ходив до магазину, де вживали горілку. Після цього повернулися додому і між ОСОБА_11 і ОСОБА_13 виникла сварка, причину якої він не пам`ятає. В ході сварки ОСОБА_11 став бити ОСОБА_10 , наносив йому удари кулаками по голові, розбивши вухо і голову до крові. Потерпілий намагався чинити супротив, кричав відмахувався руками, а ОСОБА_11 потягнув його до ванної кімнати, там умивав, після чого затяг у кімнату та поклав на ліжко. Потім додому повернулася дочка, викликала швидку допомогу і ОСОБА_7 був доставлений у лікарню, де перебував до 20.02.2018 року. Після виписки зі стаціонару ОСОБА_7 знаходився вдома, де помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Судом досліджений протокол слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_6 , результати якого співпадають з його показами, даними в судовому засіданні (ар. 168-171).

Свідок ОСОБА_6 показала суду, що проживає разом з батьками ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , а також разом з ними жив ОСОБА_7 , що доводився батькові братом. Близько 17 години 23.01.2018 року, коли вона направлялась після роботи додому, їй зателефонувала мати і попросила подивитися, що відбувається вдома. Зайшовши в будинок, вона побачила, що в першій кімнаті знаходились батько і його знайомий ОСОБА_11 , які обидва перебували у стані сп`яніння, що було помітно по їх поведінці і зовнішньому вигляду. В другій кімнаті на ліжку знаходився ОСОБА_12 , був побитий, голова в крові, яка текла з вуха і з рота. Батько і ОСОБА_11 пішли, а ОСОБА_12 сказав, що його побив ОСОБА_11 , причину побиття не знає, наносив удари кулаками по голові, після чого разом з батьком розділи його, облили водою і поклали у ліжко. Поки вона викликала швидку допомогу і та приїхала, ОСОБА_12 вже знаходився без свідомості.

23.01.2018 року до Хмельницького ВП Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області надійшли повідомлення від ОСОБА_6 о 18 год. 11 хв. про спричинення тілесних ушкоджень її родичу, а також від працівника медичного закладу про доставлення в міську клінічну лікарню № 1 ОСОБА_7 з тілесними ушкодженнями (ар. 116-117).

13.02.2018 року від потерпілого ОСОБА_7 слідчим було прийнято заяву про вчинення щодо нього злочину, а саме побиття його знайомим на ім`я ОСОБА_14 , а також прийнято заву про визнання його потерпілим по факту спричинення йому тілесних ушкоджень знайомим на ім`я ОСОБА_14 (ар. 148-150).

ІНФОРМАЦІЯ_3 потерпілий ОСОБА_7 помер за місцем свого мешкання, про що об 11 год. 57 хв. до Хмельницького ВП Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення від ОСОБА_6 (ар. 158).

Відповідно до висновку СМЕ № 482-734/2018 ОСОБА_7 були спричинені тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя, у вигляді крововиливу під твердою оболонкою у ділянці випуклих поверхонь тім`яних часток (хронічна тонка субдуральна гематома); забою головного мозку, крововиливів під твердою та м`якою оболонками головного мозку, вдавленого перелому лобової пазухи справа, деформації носової перегородки, закритого перелому нижньої щелепи, множинних забоїв та саден голови. Вказані тілесні ушкодження утворилися від дії тупих предметів, з моменту заподіяння ушкоджень до настання смерті потерпілого пройшло біля 1 місяця. Смерть ОСОБА_7 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходиться у прямому причинному зв`язку з отриманими ним тілесними ушкодженнями, безпосередньою причиною смерті став набряк головного мозку (ар. 205-215).

Під час огляду місця події житла за адресою АДРЕСА_3 , на дверях, підлозі кухні, у ванній кімнаті, а також на наволочці, рушнику та інших предметах булі виявлені численні сліди крові, про що складено відповідний протокол (ар. 120-124).

Як вбачається з висновку судово-медичної імунологічної експертизи № 111, на змивах речовини бурого кольору з кухні, крана та кафеля ванної кімнати, двері до кімнати, холодильника, на наволочці, рушнику, простині, светрі ОСОБА_7 , вилучених на місці події, виявлена кров людини, яка могла походити від потерпілого (ар. 186-188).

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 226/5-д, яка була проведена 25.01.2018 року, тобто через 2 дні після побиття потерпілого, у ОСОБА_4 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді саден тильної поверхні лівої і правої кисті, зовнішньої поверхні основної фаланги другого пальця правої кисті, що могли утворитися за 2-3 доби (ар. 178-180). Вказаний висновок експертизи узгоджується з показами свідка ОСОБА_6 , а також даними, отриманими від потерпілого за його життя, про побиття ОСОБА_7 обвинуваченим, який наносив йому удари кулаками.

Як вбачається з висновку судово-медичної імунологічної експертизи № 122, у змивах з рук ОСОБА_15 та на його куртці виявлені сліди крові людини (ар. 182-184).

Відповідно до висновку судово-медичної цитологічної експертизи № 60 в піднігтьовому вмісті зрізів нігтьових пластинок обох рук ОСОБА_4 знайдена кров людини, а також епітеліальні клітини, що належить особі чоловічої генетичної статі (ар. 196-199).

Аналогічні підсумки містяться у висновках судово-медичної цитологічної експертизи № 152. При цьому експерт не виключає походження крові від потерпілого та від обвинуваченого (ар. 202-203).

Висновки судово-медичних експертиз узгоджуються з показами потерпілої та свідків щодо особи, якою були спричинені тілесні ушкодження ОСОБА_7 , а також щодо механізму утворення тілесних ушкоджень у потерпілого від ударів кулаками та ногами ОСОБА_4 .

Враховуючи, що на час судового розгляду потерпілий ОСОБА_7 помер і його показання не могли безпосередньо сприйматися в судовому засіданні, суд у відповідності з вимогами ст. 97 КПК України допитав потерпілу ОСОБА_5 і свідка ОСОБА_6 , яким ОСОБА_7 за життя розповідав про обставини спричинення йому тілесних ушкоджень. Крім того, судом були досліджені заяви потерпілого до відділу поліції (ар.148-150), відомості, викладені в яких, не протирічать показам вказаних осіб. Надаючи оцінку цим доказам, суд враховує висновки, викладені у Постанові Верховного Суду від 22.02.2018 у справі № 286/282/16-к, про відсутність порушення принципу безпосередності дослідження доказів за даних обставин.
Разом з тим, суд не визнає допустимим доказом протокол допиту потерпілого, складений слідчим під час досудового розслідування 13.02.2018 року (ар. 151-154).
Сул вважає, що всі досліджені і викладені у вироку докази сторони обвинувачення узгоджуються між собою і підтверджують вину ОСОБА_4 у вчиненні злочину. Будь-яких відомостей, які б піддавали сумніву достовірність показів потерпілої, свідків та інших доказів, не встановлено.

Покази обвинуваченого про його непричетність до скоєння злочину суд вважає не правдивими і даними в межах обраної ним лінії захисту.

Крім того, покази обвинуваченого щодо причетності ОСОБА_6 до побиття потерпілого спростовуються висновками: судово-медичної імунологічної експертизи № 123, відповідно до якої на змивах з рук, а також на светрі і сорочці ОСОБА_6 кров знайдена не була, а на передній поверхні куртки виявлена кров, яка могла походити від нього самого (ар. 190-194); судово-медичної цитологічної експертизи № 59, відповідно до якої в піднігтьовому вмісті зрізів нігтьових пластинок обох рук ОСОБА_6 кров знайдена не була (ар. 173-174).

Аналіз досліджених доказів дає суду підстави для висновку, що ОСОБА_4 умисно наніс потерпілому численні удари кулаками в область голови, усвідомлюючи, що його дії потягнуть наслідки у вигляді тілесних ушкоджень, та бажаючи настання саме такого результату. В подальшому спричинені ОСОБА_4 тяжкі тілесні ушкодження потягли смерть потерпілого ОСОБА_7 .

Таким чином, наслідком умисних дій ОСОБА_4 став злочин, передбачений ч. 2 ст. 121 КК України умисне спричинення тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, що спричинили смерть потерпілого.

ОСОБА_4 вважається не судимим в силу ст. 89 КК України, працює виконує будівельні роботи, хоча і без укладення трудового договору.

Як обставину, що негативно характеризує обвинуваченого, суд враховує, що ним було вчинено злочин щодо потерпілого, який не тільки мав похилий вік ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), а ще і очевидно для обвинуваченого мав фізичні вади (був інвалідом ІІ групи з дитинства ар. 48-49). Тобто ОСОБА_4 здійснював побиття потерпілого, усвідомлюючи, що має перевагу як у віці (молодше більш, ніж на 20 років), так і фізично, і розуміючи, що ОСОБА_7 не зможе надати йому адекватний опір.

Визначених ст. 66 КК України обставин судом встановлено не було.

Обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , суд визнає вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, а також вчинення злочину щодо особи похилого віку, що було очевидним для обвинуваченого.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує, що вчинений ним злочин відноситься до категорії тяжких, особу винного, наявність обтяжуючих покарання обставин, і вважає необхідним і достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів обрати покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до положень ст. 72 КК України необхідно зарахувати обвинуваченому у строк відбутого основного покарання у виді позбавлення волі час його попереднього ув`язнення з дня затримання 26.01.2018 року (ар. 136-138).

Потерпілою ОСОБА_5 заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_4 матеріальної шкоди, пов`язаної з витратами на лікування та поховання в сумі 24058,14 грн., моральної шкоди в сумі 500 000 грн., а також судових витрат в сумі 1000 грн. (ар. 31-39).

Судом встановлено, що ОСОБА_4 винен у скоєнні злочину відносно потерпілого ОСОБА_7 , спричинив йому тілесні ушкодження, з приводу яких потерпілий певний час перебував на лікуванні і які призвели до його смерті.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Потерпілий ОСОБА_7 знаходився на стаціонарному лікуванні з приводу спричинених тілесних ушкоджень з 23.01.2018 року по 20.02.2018 року, що підтверджується виписним епікризом (ар. 50). Зазначеним документом, а також касовими і товарними чеками, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження (ар. 83-99, 103-104), підтверджуються затрати потерпілої ОСОБА_5 на придбання ліків на суму 14000,41 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України особа, яка завдала шкоду ушкодженням здоров`я, зобов`язана відшкодувати потерпілому витрати, викликані необхідністю придбання ліків.

Оскільки витрати потерпілої на придбання ліків на суму 14000,41 грн. документально підтверджені, вони підлягають стягненню з обвинуваченого.

Частиною 1 ст. 1201 ЦК встановлено: особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.

Вимоги потерпілої ОСОБА_5 про стягнення ритуальних послуг в сумі 10057,73 грн. також підтверджені документально (ар. 75, 100-102) і відповідно до ст. 2 Закона Украины «Про поховання та похоронну справу» відносяться до витрат на поховання. Тому в цій частині позовні вимоги потерпілої також підлягають задоволенню.

За змістом ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.
Суд вважає, що діями ОСОБА_4 потерпілій спричинена моральна шкода, оскільки загиблий ОСОБА_7 був членом її сім`ї.

При визначенні розміру компенсації моральної шкоди, що підлягає стягненню з обвинуваченого, суд враховує положення ч. 3 ст. 23 ЦК України і зважає на характер правопорушення, глибину душевних страждань потерпілої, ступень вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також інші обставини, які мають істотне значення (тривале лікування ОСОБА_7 і догляд потерпілої за ним, ступінь родинних відносин), а також враховує вимоги розумності і справедливості. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги потерпілої в цій частині підлягають задоволенню частково в сумі 200 000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 124 КПК України, стягненню з обвинуваченого на користь потерпілого підлягають всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати, до яких згідно з п.1 ст. 118, ч. 2 ст. 120 КПК України відносяться витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги потерпілому.

Витрати потерпілої ОСОБА_5 в сумі 1000 грн. на надання їй правової допомоги документально підтверджені не були, тому не підлягають стягненню з обвинуваченого.

У відповідності до п. 9 ст. 100 КПК України речові докази, що зберігаються у Хмельницькому ВП Малиновського відділу поліції м. Одеси ГУНП в Одеській області (ар. 125-129), - змиви, рушник, светр, наволочку, покривало, спортивні штани, кофту - необхідно знищити.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк вісім років.

Строк відбування ОСОБА_4 покарання обчислювати з дня набрання вироком законної сили.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбутого ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі зарахувати строк його попереднього ув`язнення з 26.01.2018 року до дня набрання вироком законної сили із співвідношення один день поперднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_4 залишити незмінним тримання під вартою в ДУ «Одеська установі виконання покарань № 21».

Позовні вимоги ОСОБА_5 задовольнити частково і стягнути на її користь з ОСОБА_4 компенсацію матеріальної шкоди в сумі 24058 (двадцять чотири тисячі п`ятдесят вісім) грн. 14 коп., моральної шкоди в сумі 200 000 (двісті тисяч) грн., а всього стягнути 224058 (двісті двадцять чотири тисячі п`ятдесят вісім) грн. 14 коп. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Речові докази, що зберігаються у Хмельницькому ВП Малиновського відділу поліції м. Одеси ГУНП в Одеській області, - змиви, рушник, светр, наволочку, покривало, спортивні штани, кофту - знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подачі апеляційної скарги, яка може бути подана до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - з дня отримання його копії.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому і прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1