Овруцький районний суд Житомирської області

Справа № 286/1330/18
Кримінальне
провадження
07.05.2018 м. Овруч
Слідчий суддя Овруцького районного суду Житомирської області ОСОБА_1 , з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , володільця майна ОСОБА_5 , представника власника майна ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Овруцького ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 , про арешт майна,
ВСТАНОВИЛА:
Слідчий СВ Овруцького ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням та просить накласти арешт на майно, а саме: автомобіль марки «Ford Escort», д/з НОМЕР_1 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_5 та на свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 30.07.2015 року, вилучені в ході огляду місця події від 04.05.2018 року, шляхом тимчасового позбавлення права на відчуження, розпоряджання і користування майном та залишити на зберігання в Овруцькому ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області.
Клопотання мотивоване тим, що 04 травня 2018 року на автодорозі Виступовичі-Житомир працівниками СРПП ГУНП в Житомирській області було зупинено автомобіль марки «Ford Escort», д/з НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_7 , в ході перевірки якого виявлено відсутність ідентифікаційного номера кузова.
В подальшому даний автомобіль було доставлено до Овруцького ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області, де в ході огляду було зафіксовано даний факт. Поряд з цим, в ході огляду ОСОБА_7 добровільно надав працівникам поліції свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 30.07.2015 року. За результатами огляду даний автомобіль та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу були вилучені до Овруцького ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області.
04.05.2018 року вказане майно визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.
Згідно свідоцтва про реєстрацію вказаного транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 30.07.2015 року зазначений вище автомобіль на праві власності належить ОСОБА_5 , жителю м.Овруч Житомирської області.
Зазначене майно має суттєве значення по кримінальному провадженню, оскільки містить на собі сліди злочину, а ідентифікаційний номер кузова в даному випадку являється предметом злочину.
З метою належного збереження речових доказів та можливої спеціальної конфіскації майна, яке використовувалося в злочинній діяльності, а також з врахування того, що вилучене майно відповідає критеріям, зазначених в ст. 170 КПК України, виникає необхідність у арешті вказаного майна з метою належного збереження речових доказів.
В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали, просять його задовольнити.
Власник майна в судовому засіданні щодо задоволення клопотання заперечив, просить залишити автомобіль в його користуванні, так як він потрібен для здійснення підприємницької діяльності, для проведення необхідних слідчих дій зобовязується надати автомобіль на першу вимогу слідчого.
Представник власника майна проти задоволення клопотання заперечив, вважає, що воно є передчасним і необгрунтованим, оскільки працівники поліції мали можливість встановити наявність ідентифікаційного номера кузова автомобіля, а те, що номер був предметом злочинних дій є лише припущенням.
Заслухавши думку прокурора, слідчого, володільця майна та його представника, дослідивши надані докази, слідчий суддя встановила наступне.
З протоколу огляду місця події від 04.05.2018 року, який був проведений на підстав заяви ОСОБА_7 про дозвіл на огляд транспортного засобу«Ford Escort», р.н. НОМЕР_1 вбачається, що при огляді місця, де має бути зазначений ідентифікаційний номер кузова, встановлено, що вказана частина авто піддалася корозії, а також проведенню зварювальних робіт, про що свідчить характерний шов. При цьому ідентифікаційний номер кузова не проглядується, тобто відсутній.
Виявлений автомобіль та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу було вилучено та доставлено до Овруцького ВП.
Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно зі ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Клопотання слідчого відповідає вимогам ст.171 КПК України. Слідчим доведено належними та допустимими доказами, що вилучене майно відповідає критеріям, визначеним у ст.98 КПК України та наявність ризиків, передбачених абзацом другим ч.1 ст.170 КПК України.
Разом з тим, відповідно до вимог ч.11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Згідно з ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Враховуючи викладене, слідчий суддя дійшла висновку про задоволення клопотання частково, а саме в частині позбавлення права на відчуження, розпорядження майном із залишенням за власником права користування.
Керуючись ст.ст.170-173,175, 369, 372 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИЛА:
Клопотання задовольнити частково.
Накласти арешт на автомобіль марки «Ford Escort», р.н. НОМЕР_1 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_5 шляхом тимчасового позбавлення права на відчуження, розпорядження майном. У задоволенні решти вимог клопотання відмовити.
Зобов`язати слідчого СВ Овруцького ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 автомобіль марки «Ford Escort», р.н. НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспотного засобу серії НОМЕР_2 від 30.07.2015 передати ОСОБА_5 .
Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Житомирської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала слідчого судді, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1