УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2018 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , розглянувши клопотання про арешт майна в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0007451 від 09.07.2018, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,

ВСТАНОВИВ:
11 липня 2018 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого СВ ВП №2 Шевченківського УП ГУНП в м.Києві ОСОБА_4 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_5 , в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0007451 від 09.07.2018, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, про арешт майна, яке було виявлене та вилучене в ході проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , а також в ході затримання ОСОБА_6 , а саме: паперового буклета «Приват Банк», в середині якого наявні сувенірні кошти номіналом 500 гривень в кількості 27 штук, номіналом 100 доларів США в кількості 4-х штук, номіналом 50 доларів США в кількості 2-х штук та грошові кошти в сумі 1800 гривень; сувенірні купюри номіналом в 500 гривень в кількості 4-х штук; мобільний телефон марки «Нокіа» з номером ІМЕІ: НОМЕР_1 та сумку чорного кольору.

Клопотання мотивоване тим, що в провадженні СВ ВП №2 Шевченківського УП ГУНП в м.Києві знаходиться кримінальне провадження №0007451 від 09.07.2018, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

Так, в рамках вказаного кримінального провадження, 09.07.2018 в ході проведення огляду місця події спільно з підозрюваним ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено паперовий буклет «Приват Банк» в середині якого наявні сувенірні кошти номіналом 500 гривень в кількості 27 штук, номіналом 100 доларів США в кількості 4-х штук, номіналом 50 доларів СІЛА в кількості 2-х штук та грошові кошти в сумі 1800 гривень, які належить потерпілому ОСОБА_7 .. Крім того, в ході проведення огляду місця події за адресою: м. Київ, вул. Олени Теліги, 43-А, потерпілий ОСОБА_7 добровільно видав сувенірні купюри номіналом в 500 гривень в кількості 4-х штук.

Також 09.07.2018 протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину було вилучено мобільний телефон марки «Нокіа» з номером ІМЕІ: НОМЕР_1 та сумку чорного кольору.

У зв`язку з тим, що вказане майно визнано речовими доказами, є предметами, засобами та знаряддями злочинного діяння у кримінальному провадженні, слідчий звернувся з даним клопотанням.

Слідчий ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав з мотивів наведених у ньому та просив задовольнити його в повному обсязі. Просив накласти арешт на тимчасово вилучене майно також із тих підстав, що воно є речовим доказом у кримінальному провадженні.

Особи, у яких було вилучено майно, в судове засідання не з`явилися, про час та дату розгляду клопотання були повідомлені завчасно та належним чином, із заявою про відкладення судового розгляду та іншими клопотаннями не зверталися.

Разом з цим, відсутність у судовому засіданні вказаних осіб не перешкоджає розгляду справи.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, вислухавши пояснення слідчого, прийшов до висновку про відмову в задоволенні клопотання, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України регламентовано, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів (п. 1); спеціальної конфіскації (п. 2); конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи (п. 3); відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (п. 4).

Так, зі змісту клопотання вбачається, що слідчий як на підставу накладення арешту на майно посилається на ст.170 КПК України в редакції, яка на даний час не є чинною.

Крім того, у клопотанні про накладення арешту на вилучене майно слідчий просить накласти арешт на майно з метою забезпечення можливої конфіскації або цивільного позову.

Разом з тим, частиною 5 статті 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

У частині 6 статті 170 КПК України зазначено, що у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Однак, відповідно до змісту санкції ч.2 ст.190 КК України, за якою здійснюється досудове розслідування, вказана норма не передбачає можливості призначення такого виду покарання як конфіскація майна.

Крім того, в рамках вказаного кримінального провадження цивільний позов не заявлено.

Наведене свідчить про відсутність правових підстав для накладення арешту на майно з підстав, зазначених у клопотанні.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу на те, що у клопотанні ставиться питання про арешт майна з метою конфіскації грошових коштів в сумі 1800 грн., які належать потерпілому, що взагалі є неприпустимим, оскільки грубо порушує права потерпілого.

В судовому засіданні слідчий просив накласти арешт на вилучене майно також з огляду на те, що вказані речі і грошові кошти визнані речовими доказами, втім такі доводи не підтверджуються матеріалами клопотання, оскільки не містять постанови про визнання таких речей і грошових коштів речовими доказами.

Таким чином, слідчий не обґрунтував сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що майно, на яке необхідно накласти арешт, може бути забезпеченням відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи конфіскації майна, а також є речовим доказом у кримінальному провадженні.
Згідно вимог частини 2 статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
З урахуванням наведеного, слідчий суддя прийшов до висновку, що слідчим не доведено підстави і мету відповідно до положень ст. 170 КПК України для накладення арешту на майно, яке було виявлене та вилучене в ході проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , а також в ході затримання ОСОБА_6 , а саме: паперового буклета «Приват Банк», в середині якого наявні сувенірні кошти номіналом 500 гривень в кількості 27 штук, номіналом 100 доларів США в кількості 4-х штук, номіналом 50 доларів США в кількості 2-х штук та грошові кошти в сумі 1800 гривень; сувенірні купюри номіналом в 500 гривень в кількості 4-х штук; мобільний телефон марки «Нокіа» з номером ІМЕІ: НОМЕР_1 та сумку чорного кольору.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, а також необґрунтованість та недоведеність необхідності застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя не знаходить правових підстав для задоволення вказаного клопотання.

Керуючись вимогами ст. ст. 131, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
Відмовити слідчому СВ ВП №2 Шевченківського УП ГУНП в м.Києві ОСОБА_4 в задоволенні клопотання у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0007451 від 09.07.2018, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, про накладення арешту на майно, яке було виявлене та вилучене в ході проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , а також в ході затримання ОСОБА_6 , а саме: паперового буклета «Приват Банк», в середині якого наявні сувенірні кошти номіналом 500 гривень в кількості 27 штук, номіналом 100 доларів США в кількості 4-х штук, номіналом 50 доларів США в кількості 2-х штук та грошові кошти в сумі 1800 гривень; сувенірні купюри номіналом в 500 гривень в кількості 4-х штук; мобільний телефон марки «Нокіа» з номером ІМЕІ: НОМЕР_1 та сумку чорного кольору.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1