Справа № 635/6201/18
Провадження № 1-кс/635/2000/2018
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2018 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Покотилівка Харківського району Харківської області клопотання слідчого СВ Харківського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Харківської місцевої прокуратури № 6 Харківської області ОСОБА_4 за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000304 від 17.08.2018, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 358 КК України про арешт майна, -
ВСТАНОВИВ:

30 серпня 2018 року до Харківського районного суду Харківської області надійшло клопотання слідчого СВ Харківського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Харківської місцевої прокуратури № 6 Харківської області ОСОБА_4 за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000304 від 17.08.2018, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 358 КК України про арешт майна, а саме нерухомого майна - нежитлові будівлі та споруди бази відпочинку батьків з дітьми «Лісові котеджі «Шервуд», розташовані за адресою: АДРЕСА_1

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те що, В провадженні СВ Харківського ВП ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000304 від 17.08.2018, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 358 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, 16.08.2018 до Харківської місцевої прокуратури №6 Харківської області надійшло звернення ОСОБА_5 за фактом підробки офіційних документів.

В ході допиту потерпілої ОСОБА_5 , 1962 р.н., було встановлено, що вона являється співвласником на 1/4 нежитлової будівлі та споруди бази відпочинку батьків з дітьми «Лісові котеджі «Шервуд», які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . (даний факт підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 10.01.2008 року). Також було встановлено що вказане майно власники здавали в оренду на строк не більше ніж три роки без нотаріального підтвердження.

В січні 2017 року договір оренди було заключено з ОСОБА_6 , 1952 р.н. на передачу в оренду ресторанна.

В червня 2017 року булопідписано договір оренди з ОСОБА_7 , догові було заключено на номерний фонд.

02.02.2018 року згідно «Повідомлення про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємці» ОСОБА_6 , припинила підприємницьку діяльність, отже і договір оренди був припинений, оскільки приміщення ресторану здавалось в оренду для здійснення підприємницької діяльності.

Приблизно на початку лютого 2018 року, зі слів потерпілої, вона зустрілася з ОСОБА_7 (у якої є нотареально завірена довіреність від ОСОБА_6 , для проведення бухгалтерського обліку і підписання документів від її імені), для підписання акту прийому-передач товарно-матеріальних цінностей від ОСОБА_6 яка надала їй два аркуша, в двох примірниках, на першому аркуші був друкований текст, на другому аркуші тільки підписи співвласників даного об`єкта, аркуші на момент підписання ніяк скріплені не були. Потерпіла ОСОБА_5 підписала вказаний аркуш, так як вважала що вона підписує акт прийому-передачі товарно матеріальних цінностей, та звернула увагу що підпис ОСОБА_6 відсутня, на її запитання де підпис ОСОБА_6 . ОСОБА_7 , відповіла, що підпише потім. Копію акту прийому-передач ОСОБА_7 не надала, аргументуючи тим що він не скріплений, та без підпису ОСОБА_7 .. Підписаний та скріплений акт від дадуть пізніше. На даний час вказаний акт потерпілій не надали.

А також ОСОБА_7 , запропонувала підписати договір оренди на все майно яке знаходиться у власності співвласників, для передачі його в оренду їй. Потерпіла ОСОБА_5 відмовилась, оскільки дане питання не виносилось для узгодження між власниками. Однак договір оренди, який надала ОСОБА_7 вже був підписаний іншими співвласниками, а саме ОСОБА_8 , ОСОБА_9 . Більш дане питання не обговорювалось.

В травні 2018 року потерпіла ОСОБА_5 , знаходячись в приміщенні ресторану, який знаходиться на території «Лісових котеджів «Шервуд», на стіні споживача виявила, що договір субаренди зі сторонньою особою а саме ОСОБА_10 , заключила як розпорядник приміщення даного ресторану ОСОБА_7 . Отже, якщо вона може розпоряджатися майном, яке належить ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 на праві власності, то був заключено договір оренди майна без її участі, є незаконним. Вказаний договір на думку потерпілої

Згідно довідки комунального підприємства «Бюротехнічної інвентаризації» № 1735-18/0,46/01 від 22.06.2018 яка видана ОСОБА_5 станом на 12.04.2013 об`єктів нерухомого майна-нежитлові будівлі та споруди бази відпочинку батьків з дітьми «Лісові котеджі «Шервуд», розташовані за адресою: АДРЕСА_1 має наступні технічні характеристики: власники - ОСОБА_8 , в частці 1/2, ОСОБА_9 , в частці 1/4, ОСОБА_5 , в частці 1/4. Опис обєктів: гуртожиток, загальною площею 242,2 м2; кафе, загальною площею 439,9м2; сушка пральня, загальною площею 24,1 м2; спальний корпус, загальною площею334,2 м2; фільтровально-насосна будівля, загальною площею 34,8м2, адміністративний корпус, загальною площею 897,5 м2; спальний корпус, загальною площею 229,5 м2; альтанка; альтанка; сторожка; котельня; сверловина-водокачка, загальною площею 17,8 м2;альтанка; спальний корпус, загальною площею 222,5 м2, навіс; спальний корпус, загальною площею 263,7 м2; навіс; навіс; спальний корпус, загальною площєю 168,9 м2; басейн; басейн; басейн; навіс; убиральна; спальний корпус; навіс-бар; огорожа; вимощення; огорожа. Реєстровий номер у Реєстрі прав: 15028145.

В зв`язку з вищевикладеним, у слідства є достатні підстави вважати, що нерухомого майна-нежитлові будівлі та споруди бази відпочинку батьків з дітьми «Лісові котеджі «Шервуд», розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , може мати відношення до вказаного кримінального правопорушення та мати статус доказу по ньому.

З метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування тимчасово вилученого майна, необхідно накласти на нього арешт, шляхом встановлення заборони користування, розпорядження та відчуження вказаним майном.
Вивчивши надані документи та матеріали, якими обґрунтоване клопотання, а також витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання, виходячи з наступного.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Пунктом 2 частини 1 статті 170 КПК України визначено, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів (пункт 1).

Відповідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК, а саме є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 91 КПК України зазначене в клопотанні майно, має важливе доказове значення в рамках даного кримінального провадження.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Докладно дослідивши всі додані до справи матеріали та матеріали кримінального провадження, проаналізувавши обставини справи, відповідно до вимог частини четвертої статті 173 КПК України, суд приходить до висновку, що накладаючи арешт на вищевказане майно, необхідно застосувати найменш обтяжливий спосіб арешту майна, а саме тимчасове позбавлення власника права відчужувати арештоване майно, з забороною розпорядження цим майном, сприятиме збереженню даного майна в подальшому як речового доказу у справі, проте не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Керуючись ст. ст. 131, 170-175 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Харківського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Харківської місцевої прокуратури № 6 Харківської області ОСОБА_4 за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000304 від 17.08.2018, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 358 КК України про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно - нежитлові будівлі та споруди бази відпочинку батьків з дітьми «Лісові котеджі «Шервуд», розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_8 , в частці 1/2, ОСОБА_9 , в частці 1/4, ОСОБА_5 , в частці 1/4, а саме об`єктів: гуртожиток, загальною площею 242,2 м2; кафе, загальною площею 439,9м2; сушка пральня, загальною площею 24,1 м2; спальний корпус, загальною площею 334,2 м2; фільтровально-насосна будівля, загальною площею 34,8м2, адміністративний корпус, загальною площею 897,5 м2; спальний корпус, загальною площею 229,5 м2; альтанка; альтанка; сторожка; котельня; свердловина-водокачка, загальною площею 17,8 м2;альтанка; спальний корпус, загальною площею 222,5 м2, навіс; спальний корпус, загальною площею 263,7 м2; навіс; навіс; спальний корпус, загальною площєю 168,9 м2; басейн; басейн; басейн; навіс; убиральня; спальний корпус; навіс-бар; огорожа; вимощення; огорожа. Реєстровий номер у Реєстрі прав: 15028145, шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження.

Ухвала про арешт майна виконується слідчим негайно.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1