Справа № 727/5975/18
Провадження № 1-м/727/1/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2018 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернівці клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, утримується під вартою з 19 вересня 2016 року, засудженого вироком Промислового районного суду м. Ставрополь Російської Федерації від 16.06.2017 року за ч.3 ст.30, ч.5 ст.228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації до покарання у вигляді 10 років позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму, -

встановив:

Міністерство юстиції України звернулось до суду з клопотанням про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно громадянина України ОСОБА_4 , засудженого вироком Промислового районного суду м. Ставрополь від 16.06.2017 року за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.30, ч.5 ст.228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації до 10 років позбавлення волі. Просили визначити статті, частини статей Кримінального кодексу України, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнано винним вироком Промислового районного суду м. Ставрополь від 16.06.2017 року, та визначити строк позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженим ОСОБА_4 на підставі вироку Промислового районного суду м. Ставрополь від 16.06.2017 року, зазначивши про початок відбування строку покарання.

Представник Міністерства юстиції України в судове засідання не з`явився, в наданому суду клопотанні просив розглянути справу у відсутності представника.

Засуджений ОСОБА_4 , який відбуває покарання на території Російської Федерації, в судове засідання не доставлявся. Із поданої ним заяви вбачається, що він просить перевести його на територію України для подальшого відбування покарання.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував щодо розгляду справи у відсутності представника Міністерства юстиції України та засудженого, вважав клопотання обґрунтованим, не заперечував щодо задоволення клопотання Міністерства юстиції України та приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України.

Відповідно до положень ст. 610 КПК України, суд вважає, можливим розглянути клопотання Міністерства юстиції України у відсутності представника Міністерства юстиції України та засудженого ОСОБА_4 .

Заслухавши думку прокурора, дослідивши клопотання та долучені до нього документи, суд вважає, що клопотання підлягає до задоволення.

Передача засуджених для відбування покарання з однієї держави в іншу регулюється Конвенцією про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року (в подальшому Конвенція).

Відповідно до ч.1 ст.9 Конвенції компетентні органи держави виконання вироку продовжують виконання вироку одразу або на основі судової чи адміністративної постанови згідно з положеннями ст.10 Конвенції, яка передбачає у разі продовження виконання вироку держава виконання вироку дотримується характеру і тривалості покарання, призначеного державою винесення вироку.

Однак, якщо це покарання за своєю природою або тривалістю є несумісним із законодавством держави виконання вироку, або якщо її законодавство цього вимагає, ця держава може на основі судової або адміністративної постанови співвіднести призначену міру покарання з покаранням чи заходом, передбаченим її власним законодавством за вчинення аналогічного злочину. За своїм характером таке покарання або такий захід повинні у міру можливості відповідати покаранню або заходу, призначеному у вироку для виконання. Покарання чи захід за своїм характером або своєю тривалістю не може бути більш суворим, ніж міра покарання, призначена в державі винесення вироку, і не може перевищувати максимальні строки позбавлення волі, передбачені законодавством держави виконання вироку.

Крім того, згідно з ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Судом встановлено, що вироком Промислового районного суду м. Ставрополь від 16 червня 2017 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.30, ч.5 ст.228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації та призначено йому покарання у вигляді 10 років позбавлення волі, з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму. Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 16.06.2017 року, тобто з моменту проголошення вироку. Зарахувати ОСОБА_4 в строк відбування покарання час перебування під вартою в період попереднього слідства і судового розгляду з 19.09.2016 року по 16.06.2017 року. Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу залишено попередню тримання під вартою.

Відповідно до вироку Промислового районного суду м. Ставрополь від 16.06.2017 року дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.3 ст.30, ч.5 ст.228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації.

За кримінальним законом України, кваліфікація дій ОСОБА_4 відповідає ч. 2 ст. 15, ч.3 ст.307 КК України тобто закінчений замах на незаконний збут наркотичних засобів в особливо великих розмірах, не доведений до кінця з причин, що не залежали від волі особи.

Санкція ч.3 ст.307 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Відповідно до ч.3 ст. 68 КК України за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.4 ст. 610 КПК України при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім випадку, якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України.

А тому суд вважає, що вирок Промислового районного суду м. Ставрополь від 16.06.2017 року підлягає виконанню на території України та ОСОБА_4 за ч.1 ст.15, ч.2 ст.15, ч.3 ст.307 КК України підлягає відбуванню покарання у вигляді 8 років позбавлення волі без конфіскації майна.

Відповідно до ч.1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення злочину, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Частиною 2 ст.69 КК України передбачено, що на підставах, передбачених у частині першій цієї статті, суд може не призначати додаткового покарання, що передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу як обов`язкове, за винятком випадків призначення покарання за вчинення злочину, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, враховуючи, що покарання чи захід за своїм характером або своєю тривалістю не може бути більш суворим, ніж покарання, призначене в державі винесення вироку, і не може перевищувати максимальні строки позбавлення волі, передбачені законодавством держави виконання вироку, суд не застосовує до ОСОБА_4 додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, що передбачене ч.3 ст.307 КК України, як обов`язкове додаткове покарання, оскільки за вироком суду Російської Федерації таке покарання ОСОБА_4 не призначалось, а тому суд застосовує з цією метою положення ст. 69 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.9 Конституції України, ст.7 КК України, ст.ст.9-11 Європейської Конвенції «Про передачу засуджених осіб» від 21 березня 1983 року та Додаткового протоколу до Європейської Конвенції «Про передачу засуджених осіб», ст.ст.602, 604, 610 КПК України, суд, -

Постановив:

Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації відносно засудженого ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України задовольнити.

Вирок іменем Російської Федерації Промислового районного суду м. Ставрополь від 16 червня 2017 року, яким ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.30, ч.5 ст.228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації та призначено йому покарання у вигляді 10 років позбавлення волі, з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму привести у відповідність із законодавством України.

ОСОБА_4 вважати засудженим за ч.2 ст.15, ч.3 ст.307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у вигляді 8 (восьми) років позбавлення волі без конфіскації майна.

Строк відбування покарання за вироком Промислового районного суду м. Ставрополь Російської Федерації від 16 червня 2017 року ОСОБА_4 рахувати з 16 червня 2017 року. Зарахувати ОСОБА_4 в строк відбування покарання час перебування його під вартою в період попереднього слідства і судового розгляду з 19 вересня 2016 року по 15 червня 2017 року включно.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 залишити без змін.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м. Чернівці протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя :