УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області
Справа №275/756/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія : ст. 389 ч.2 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
21 травня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мала Хайча Овруцького району Житомирської області, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України,
захисника ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
в с т а н о в и л а :
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 вирок суду просить скасувати та ухвалити новий виправдувальний вирок. Вказує, що вирок постановлений з порушенням вимог кримінально процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Зазначає, що судом безпідставно відхилено його клопотання про застосування до нього Закону України " Про амністію в 2016 році".
На апеляційну скаргу обвинуваченого, прокурор Коростишівської місцевої прокуратури ОСОБА_9 подала заперечення, в яких просить вирок суду залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 без задоволення.
Вироком Брусилівського районного суду Житомирської області від 21 лютого 2018 року, ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 389 КК України на 6 місяців арешту.
На підставі ст.ст. 71 ч. 1, 72 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироками Попільнянського районного суду Житомирської області від 12.01.2017 року, Попільнянського районного суду Житомирської області від 08.02.2017року, Попільнянського районного суду Житомирської області від 08.02.2017 року та остаточно ОСОБА_6 призначено до відбуття 4 роки два місяці позбавлення волі.
В задоволенні клопотання ОСОБА_6 про застосування до нього амністії зі звільненням його від відбування покарання на підставі ст. 1 Закону України "Про амністію у 2016 році", - відмовлено.
Як визнав суд, ОСОБА_6 був засуджений вироком Попільнянського районного суду Житомирської області від 12 січня 2017 року за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, до 150 годин громадських робіт. 22.02.2017 року він поставлений на облік у Брусилівському РС пробації ЦМУ ПВКПП Міністерства юстиції та 13.03.2017 року був ознайомлений працівником органу пробації під підпис із порядком та умовами відбування покарання, встановленого вироком Попільнянського районного суду від 12.01.2017 року, а також попереджений із наслідками невиконання покладених на нього судом обов`язків, Після чого, ОСОБА_6 , діючи з прямим умислом, з метою ухилення від відбування громадських робіт, без поважних причин порушив графіки відбування покарання та не в повному обсязі впродовж березня-травня 2017 року виходив на відпрацювання згідно розпорядження Брусилівської селищної ради Житомирської області № 29 від 16.03.2017 року. У зв`язку з чим працівниками Брусилівського районного сектору з питань пробації 04.04.2017 року ОСОБА_6 попереджався про можливість притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 389 КК України з приводу ухилення від відбування покарання у вигляді громадських робіт. Але ОСОБА_6 , продовжуючи свої злочинні дії, направлені на умисне ухилення від відбування громадських робіт, діючи умисно, без поважних причин, починаючи з 18.05.2017 року по 31.08.2017 року, згідно табелів виходу на роботу жодного разу не прибув для відбування громадських робіт, хоча працівниками Брусилівського районного сектору з питань пробації тричі, а саме 06.06.2017 року, 18.07.2017 року та 19.08.2017 року ОСОБА_6 попереджався про можливість притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 389 КК України з приводу ухилення від відбування покарання у вигляді громадських робіт. Станом на 31.08.2017 відбув лише 51 годину громадських робіт, чим допустив ухилення від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання.
Заслухавши доповідача, обвинуваченого та захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу обвинуваченого, прокурора про законність і обгрунтованість вироку суду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Висновок суду про винність ОСОБА_6 , у вчинені кримінального правопорушення за обставин наведених у вироку ґрунтується на зібраних у кримінальному провадженні та перевірених в судовому засіданні доказах, оцінених в сукупності і є обґрунтованим.
Доводи ОСОБА_6 про те, що зібраними по кримінальному провадженні доказами не доведена його вина у вчиненні вищевказаного злочину, є безпідставними і колегією суддів до уваги не приймаються.
Вина обвинуваченого у вчиненні злочину стверджується зібраними по кримінальному провадженні доказами.
Зокрема, показаннями ОСОБА_6 про те, що він дійсно в не відпрацював громадські роботи, призначені за вироком суду, не заперечував, що йому працівник пробації роз`яснював положення закону про необхідність відпрацювання громадських робіт та попереджав про настання кримінальної відповідальності за це.
Показання свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 свідчать про те, що обвинувачений лише частково відпрацював громадські роботи, які йому були призначені за вироком суду.
Крім цього, вина ОСОБА_6 у скоєному вищевказаного злочину стверджується поданням начальника Брусилівського РС з питань пробації ЦМУ ПВКПП Міністерства юстиції про притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 389 КК України за ухилення від відбування покарання у вигляді 150 годин громадських робіт за вироком Попільнянського районного суду Житомирської області від 12.01.2017р., обліковою карткою № 01-2017 засудженого ОСОБА_6 про взяття на облік та виконання покарання; підпискою ОСОБА_6 про роз`яснення порядку та умов відбування покарання; розпорядженням Брусилівської селищної ради про відбування ОСОБА_6 громадських робіт та призначення відповідальної особи від 16.03.2017 року № 29; довідкою про проведення інструктажу з техніки безпеки ОСОБА_6 , повідомленням Брусилівської селищної ради від 04.05.2017р. № 597 про відпрацювання ОСОБА_6 44 годин громадських робіт у березні-квітні 2017 року, повідомленням Брусилівської селищної ради 30.05.2017р. № 687 про відпрацювання ОСОБА_6 7 годин громадських робіт у травні 2017 року; повідомленням Брусилівської селищної ради від 26.06.2017р. № 874 про те, що ОСОБА_6 до відпрацювання громадських робіт в червні 2017 року не приступив; повідомленням Брусилівської селищної ради від 30.08.2017р. № 1178 про те, що ОСОБА_6 для відпрацювання громадських робіт у липні та серпні 2017 року не з`явився; актами начальника Брусилівського РС з питань пробації щодо перевірки виконання вироку від 19.04.2017р., 31.05.2017р., 18.07.2017 року, згідно яких ОСОБА_6 за місцем виконання громадських робіт був відсутній; табелями виходу на роботу обвинуваченого ОСОБА_6 за травень - серпень 2017 року, згідно яких ОСОБА_6 відбув лише 7 годин громадських робіт; попередженнями ОСОБА_6 про порушення порядку та умов відбування покарання від 18.04.2017 р., 06.06.2017 р., 13.07.2017 р., 29.08.2017 р., де ОСОБА_6 під розписку роз`яснювались наслідки продовження порушення порядку та умов відбування покарання у вигляді громадських робіт.
Вищевказані зібрані по справі докази свідчать про те, що ОСОБА_6 ухилявся від відбування покарання у виді громадських робіт, яке йому було призначено за вироком суду.
Дії обвинуваченого за ч.2 ст.389 КК України кваліфіковано правильно, а призначене йому судом покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України.
Доводи ОСОБА_6 про безпідставне незадоволення судом його клопотання про застосування до нього Закону України "Про амністію у 2016 році", колегія суддів вважає необгрунтованими.
Розглядаючи клопотання засудженого про застосування до нього акту амністії, суд обгрунтовано відмовив у його задоволенні, оскільки згідно п. а ст. 9 Закону України "Про амністію у 2016 році", амністія не застосовується до осіб, які після ухвалення вироку, але до повного відбування покарання вчинили умисний злочин, з вказаним висновком суду погоджується і колегія суддів.
Вирок суду є законним і обґрунтованим, підстав для його зміни з мотивів наведених в апеляційній скарзі обвинуваченого, колегія суддів не знаходить.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Брусилівського районного суду Житомирської області від 21 лютого 2018 року щодо нього - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Судді :