КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 30 жовтня 2018 року апеляційну скаргу директора ТОВ «АЛЬБА-СІТІ» ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 16 серпня 2018 року,

за участі: прокурора представника власника майна ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою частково задоволено клопотання прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих слідчого відділу управління з розслідування злочинів, вчинених на тимчасово окупованих територіях Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , та накладено арешт на майно ТОВ "АЛЬБА-СІТІ" (), а саме на банківський рахунок в Кіровоградському регіональному управлінні «ПРИВАТБАНК» (МФО 323583) № НОМЕР_1 (українська гривня) та на грошові кошти, що знаходяться на ньому та заборонено службовим особам ТОВ "АЛЬБА-СІТІ" () та Кіровоградського регіонального управління «ПРИВАТБАНК» (МФО 323583) проводити будь-які банківські операції, що призведуть до зменшення залишку грошових коштів на рахунку, відкритому в Кіровоградському регіональному управлінні «Приватбанк» (МФО 323583) № НОМЕР_1 (українська гривня), крім обов`язкових платежів до бюджету та для виплати заробітної плати. В решті вимог клопотання - відмовлено.

В обґрунтування рішення, слідчий суддя зазначив про необхідність задоволення клопотання слідчого про накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів, оскільки воно відповідає положенням ст.ст. 170-173 КПК України, а його незастосування може призвести до відчуження майна. При цьому, слідчим суддею враховано і те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту.

Не погоджуючись з таким рішенням, директор ТОВ «АЛЬБА-СІТІ» ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк апеляційного оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 16 серпня 2018 року, та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна.
Щодо строку апеляційного оскарження, то директор ТОВ «Альба-Сіті» ОСОБА_5 зазначає, що оскаржувана ухвала була постановлена у відсутність власника майна, про її існування стало відомо лише 05 вересня 2018 року, коли працівники банку відмовилися проводити операції по рахункам підприємства.
Зокрема, апеляційна скарга мотивована тим, що приймаючи оскаржувану ухвалу слідчим суддею залишилось поза увагою те, що хоча прокурор і додав до клопотання постанову про визнання майна речовим доказом, однак у ній не зазначено підстав для прийняття такого рішення, а містяться лише нічим не підтверджені припущення органу досудового розслідування, що грошові кошти на рахунках ТОВ «Альба Сіті» мають відношення до розслідування кримінального провадження. При цьому, в судовому рішенні не зазначено, яким саме чином зазначені грошові кошти могли стати предметом, доказом злочинів, засобом чи знаряддям їх вчинення, набуті злочинним шляхом чи використовувалися під час вчинення кримінального правопорушення.
Також в апеляційній скарзі звертається увага на те, що в матеріалах провадження відсутні докази про причетність до вчинення будь-якого кримінального правопорушення посадових осіб ТОВ «Альба Сіті». Так, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 пред`явлено підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 3 ст. 149, ч.ч. 2, 3 ст. 190, ч. ст. 366 КК України, однак слід врахувати, що вказане у клопотанні припущення щодо одержання грошових коштів внаслідок вчинення вказаних кримінальних правопорушень, є надуманими, оскільки з повідомлень про підозру вбачається, що інкриміновані діяння мали місце в 2010-2011 роках, а грошові кошти, на які накладено арешт, надходять на рахунок підприємства внаслідок здійснення поточної господарської діяльності 2018 року. Крім того, органом досудового розслідування інкриміновані діяння, які стосуються медичної діяльності ТОВ «BIOTEXCOM», а не фінансових чи господарських операцій ТОВ «Альба-Сіті». При цьому, зазначене товариство не має жодних зв`язків з ОСОБА_11 , ОСОБА_10 і ТОВ «BIOTEXCOM», в тому числі і з приводу інкримінованих слідством епізодів.
Що стосується кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, то автор апеляційної скарги зазначає, що жодній особі на даний час не повідомлено про підозру в ухиленні від сплати податків. Більш того, ТОВ «Альба-Сіті» не має заборгованості перед бюджетом по жодному із обов`язкових платежів, не наведено таких обставин і прокурором.
Крім цього, на переконання автора апеляційної скарги, слідчий суддя в порушення вимог ст. 170 КПК України не встановив ряд обставин, а саме: процесуальний статус ТОВ «Альба-Сіті»; зв`язок товариства та його майна з підозрюваними; види діяльності товариства; підстави набуття майна ТОВ «Альба Сіті», їх зв`язок з кримінальним провадженням; розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга директора товариства задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 395 КПК України, ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення, а у випадку якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

З апеляційної скарги, доданих до неї документів та матеріалів судового провадження вбачається, що клопотання про накладення арешту на майно було розглянуто судом на підставі ч. 2 ст. 170 КПК України, у відсутність власника майна та його представників, копії ухвали не було отримано власником арештованого майна, про її існування директору товариства стало відомо лише 05 вересня 2018 року за допомогою сервісу порталу судової влади, а тому колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження необхідно поновити.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 19 липня 2016 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000224, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 3 ст. 149, ч.ч. 2, 3 ст. 190, ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 366 КК України.
Досудовим розслідування встановлено, що на території України, зокрема, в містах Києві, Кропивницькому, Львові, Донецьку та Маріуполі, упродовж 2011 2018 років здійснює протиправну діяльність злочинна група, організована ОСОБА_11 , 1976 року народження, громадянином Молдови та Федеративної Республіки Німеччини, до якої входять службові особи ТОВ «BIOTEXCOM» та інших, пов`язаних із ним підприємств, які під час своєї господарської діяльності ухиляються від сплати податків в особливо великих розмірах та під виглядом проведення програм допоміжних репродуктивних технологій із застосуванням сурогатного материнства сприяють іноземним громадянам в здійсненні незаконних угод щодо малолітніх дітей (громадян України), тим самим, здійснюючи торгівлю дітьми за грошову винагороду.
Поряд з цим, встановлено, що вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень службовими особами ТОВ «BIOTEXCOM» здійснюється за участю підконтрольних та взаємопов`язаних суб`єктів господарської діяльності та організацій в тому числі з ТОВ «Альба-Сіті» () місцезнаходження юридичної особи: Кіровоградська область, м. Кропивницький, вул. Дворцова, 24.
10 серпня 2018 року прокурор відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих слідчого відділу управління з розслідування злочинів, вчинених на тимчасово окупованих територіях Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , звернувся до Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про арешт майна, в якому просив накласти арешт на майно ТОВ"АЛЬБА-СІТІ", а саме на банківський рахунок в Кіровоградському регіональному управлінні «ПРИВАТБАНК» (МФО 323583) № НОМЕР_1 (українська гривня) та на грошові кошти, що знаходяться на ньому, заборонити службовим особам ТОВ "АЛЬБА-СІТІ" та Кіровоградського регіонального управління «ПРИВАТБАНК» проводити будь-які банківські операції, що призведуть до зменшення залишку грошових коштів на рахунку, відкритому в Кіровоградському регіональному управлінні «Приватбанк» № НОМЕР_1 (українська гривня), крім обов`язкових платежів до бюджету та для виплати заробітної плати, та зобов`язати банківську установу негайно надати прокурору відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих слідчого відділу управління з розслідування злочинів, вчинених на тимчасово окупованих територіях Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , прокурорам групи прокурорів ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ОСОБА_15 , іншим прокурорам групи прокурорів та слідчим групи слідчих у кримінальному провадженні № 0000224 та за їх дорученням працівникам оперативних підрозділів інформацію про залишки коштів на рахунках на момент накладення арешту у вигляді довідки та в подальшому надавати таку інформацію станом на перше число кожного місяця до 01 грудня 2018 року.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 16 серпня 2018 року зазначене клопотання прокурора задоволено частково, накладено арешт на майно ТОВ "АЛЬБА-СІТІ", а саме на банківський рахунок в Кіровоградському регіональному управлінні «ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_1 (українська гривня) та на грошові кошти, що знаходяться на ньому та заборонено службовим особам ТОВ "АЛЬБА-СІТІ" та Кіровоградського регіонального управління «ПРИВАТБАНК» проводити будь-які банківські операції, що призведуть до зменшення залишку грошових коштів на рахунку, відкритому в Кіровоградському регіональному управлінні «Приватбанк» № НОМЕР_1 (українська гривня), крім обов`язкових платежів до бюджету та для виплати заробітної плати. В решті вимог клопотання - відмовлено.

Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
У рішеннях ЄСПЛ у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» констатовано, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції. Також суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

Під час розгляду апеляційних скарг колегія суддів перевіряє дотримання слідчим суддею вимог ст.ст. 132, 170, 171, 172, 173 КПК України і бере до уваги сукупність усіх чинників і обставин, передбачених зазначеними нормами кримінального процесуального закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно з вимогами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, а саме забезпечення збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Приймаючи рішення, слідчий суддя місцевого суду зазначених вимог закону дотримався.

Задовольняючи клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0000224, про накладення арешту на вищевказане майно, належне ТОВ «Альба-Сіті», як вбачається з журналу судового засідання, слідчий суддя вивчивши клопотання прокурора та матеріали, додані до нього, прийшов до правильного висновку щодо необхідності накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів, задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у кримінальному провадженні, оскільки не застосування арешту може призвести до відчуження майна.

При цьому, слідчим суддею враховано і наявність постанови про визнання безготівкових коштів та рахунку речовим доказом у кримінальному провадженні від 06 серпня 2018 року, яка всупереч доводам апеляційної скарги відповідає вимогам ст. 110 КПК України та містить усі необхідні для її прийняття відомості.

Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Що стосується доводів апеляційної скарги про безпідставне накладення арешту на рахунок підприємства внаслідок здійснення поточної господарської діяльності 2018 року, а діяння у кримінальному провадженні мали місце у 2010 2011 роках, то колегія суддів вважає їх не переконливими і такими, що не можуть бути визнані безумовною підставою для скасування рішення слідчого судді, зважаючи на те, що вони не підтверджуються матеріалами провадження та те, що органом досудового здійснюється розслідування кримінального провадження, за ознаками кримінальних правопорушень вчинених упродовж 2011 2018 років.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 173 КПК України, наклав арешт на зазначене у клопотанні майно, з метою збереження речових доказів, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. При цьому колегія суддів враховує і те, що у відповідності до вимог ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Доводи автора апеляційної скарги щодо відсутності в матеріалах провадження доказів про причетність посадових осіб ТОВ «Альба-Сіті» до вчинення будь-якого кримінального правопорушення, - не спростовують висновків слідчого судді, зокрема тому, що арешт майна з підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає обов`язкового оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на вищевказане майно, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи автора апеляційної скарги стосовно незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Інші доводи, на які посилається директор ТОВ «АЛЬБА-СІТІ» ОСОБА_5 в апеляційній скарзі, також не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки вони спростовуються матеріалами судового провадження.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, зі змісту апеляційної скарги, колегією суддів не виявлено.

Рішення слідчого судді є законним і обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга директора ТОВ «АЛЬБА-СІТІ» ОСОБА_5 навіть з урахуванням усіх викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладених обставин, керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Поновити директору ТОВ «АЛЬБА-СІТІ» ОСОБА_5 , строк на апеляційне оскарження.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 16 серпня 2018 року, якою частково задоволено клопотання прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих слідчого відділу управління з розслідування злочинів, вчинених на тимчасово окупованих територіях Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , та накладено арешт на майно ТОВ "АЛЬБА-СІТІ" (), а саме на банківський рахунок в Кіровоградському регіональному управлінні «ПРИВАТБАНК» (МФО 323583) № НОМЕР_1 (українська гривня) та на грошові кошти, що знаходяться на ньому, залишити без змін, а апеляційну скаргу директора ТОВ «АЛЬБА-СІТІ» ОСОБА_5 , без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/492/2018 Категорія: ст. 170 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_16 Доповідач: ОСОБА_1