Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2018 року
м. Київ

справа № 640/2449/16-к
Провадження № 51-6365ск18

Верховний суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , подану в інтересах засудженої ОСОБА_5 , на вирок Київського районного суду м. Харкова

від 02 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області

від 03 квітня 2018 року в межах кримінального провадження

№ 0000830 за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше судимої вироком Київського районного суду м. Харкова від 17 грудня 2014 року за ч. 1 ст. 186 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, на підставі

ст. 75 КК звільненої від відбування покарання з випробуванням на 1 рік,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 304 КК.
Встановлені обставини
За вироком Київського районного суду м. Харкова від 02 листопада 2016 року ОСОБА_5 засуджено: за ч. 3 ст. 187 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років з конфіскацією усього особистого майна; за ч. 1 ст. 304 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років з конфіскацією всього особистого майна. Відповідно до частин 1, 5 ст. 71 КК ОСОБА_5 призначено покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до цього покарання невідбутої частини покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 17 грудня 2014 року та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років 6 місяців з конфіскацією всього особистого майна.
Цим же вироком засуджено ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .
Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 03 квітня 2018 року апеляційні скарги захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_5 залишено без задоволення,

а вирок місцевого суду без змін.
Суть питання
У касаційній скарзі захисник, посилаючись на істотні порушення судами першої та апеляційної інстанцій вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати оскаржувані судові рішення та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Мотиви Верховного Суду
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Частиною 1 ст. 438 КПК визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Водночас слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Однак усупереч наведеним положенням процесуального закону, посилаючись на істотні порушення судами першої та апеляційної інстанцій вимог кримінального процесуального закону, захисник не зазначає, у чому конкретно полягають ці порушення і не вказує, чому їх слід відносити до безумовних підстав для скасування рішень касаційним судом відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК та з огляду на приписи статей 370, 374, 404, 412, 419 цього Кодексу.
Вказуючи на порушення судом першої інстанції вимог статей 94, 95 КПК, захисник у касаційній скарзі не зазначив, які положення кримінального процесуального закону встановлюють заборону для суду, обґрунтовуючи свої висновки, посилатися на протоколи слідчих експериментів, проведених у відповідності з вимогами КПК за участі обвинувачених та їх захисників, і які було досліджено безпосередньо під час судового засідання.
Також захисник вказує на порушення місцевим судом ст. 107 КПК, а саме,

на відсутність у матеріалах провадження запису технічного фіксування судового засідання від 19 вересня 2016 року з допитом свідка. У той же час в касаційній скарзі не зазначено, як неповне фіксування судового провадження за допомогою технічних засобів вплинуло на законність ухваленого судом рішення з огляду на «рівень істотності» відхилень від вимог норми кримінального процесуального права, враховуючи наявність журналу судового засідання та відображення показань свідка в оскаржуваному рішенні місцевого суду, які не заперечувалися і не оскаржувалися сторонами кримінального провадження до суду апеляційної інстанції.
У касаційній скарзі захисника не зазначено, чи заявлялися стороною захисту в суді апеляційної інстанції клопотання, які всупереч вимогам ч. 3 ст. 404 КПК апеляційний суд безпідставно не задовольнив, а також, які конкретно доводи апеляційних скарг засудженої ОСОБА_5 та її захисника в порушення

ст. 419 цього Кодексу суд апеляційної інстанції не дослідив, не перевірив і

не оцінив, внаслідок чого визнав їх необґрунтованими.

Крім того, скарга захисника не містить доводів на спростування висновків апеляційного суду про наявність в матеріалах кримінального провадження даних щодо законності проведення вилучення речей і документів за місцем мешкання ОСОБА_5 .
Вимоги захисника про скасування вироку місцевого суду та ухвали суду апеляційної інстанції в повному обсязі відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 425 КПК виходять за межі його повноважень.
Усупереч ч. 6 ст. 427 КПК захисником до касаційної скарги не долучено її копій з додатками в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження й усім учасникам судового провадження.
Відсутність у касаційній скарзі зазначених обґрунтувань та недотримання положень ст. 427 КПК, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
З огляду на викладене, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1

ст. 429 КПК залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати десяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Залишити без руху касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , подану в інтересах засудженої ОСОБА_5 , на вирок Київського районного суду

м. Харкова від 02 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 03 квітня 2018 року і встановити десятиденний строк із дня отримання ухвали для усунення зазначених у ній недоліків.
У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3