УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2018 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , розглянувши клопотання представника ТОВ «УКРАЇНСЬКА МУКОМЕЛЬНА КОМПАНІЯ» - адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна, ?

в с т а н о в и в :
До Шевченківського районного суду м. Києва звернувся представник ТОВ «УКРАЇНСЬКА МУКОМЕЛЬНА КОМПАНІЯ» - адвокат ОСОБА_4 в порядку ст.174 КПК України, посилаючись на те, що СУ ФР ОВПП ДФС України проводиться розслідування у кримінальному провадженні №0000090 від 02.11.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 212 КК України, в рамках якого ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18.06.2018 накладено арешт на суми ліміту ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ, що належать ТОВ «УКРАЇНСЬКА МУКОМЕЛЬНА КОМПАНІЯ».

В обґрунтування доводів заявник зазначає, що представник власника майна не був присутній під час розгляду клопотання про арешт майна, а тому був позбавлений можливості подавати заперечення, також вказує, що жодній посадовій особі товариства про підозру не оголошено, а у слідчих відсутні докази наявності факту вчинення службовими особами ТОВ «УКРАЇНСЬКА МУКОМЕЛЬНА КОМПАНІЯ» кримінальних правопорушень, а також відсутні данні, що спірне майно є предметом кримінального правопорушення, набуте протиправним шляхом або отримані в наслідок вчинення кримінального правопорушення.

Посилаючись на зазначене, заявник просив скасувати накладений арешт, зазначив, що блокування сум податку в системі електронного адміністрування ПДВ ТОВ «УКРАЇНСЬКА МУКОМЕЛЬНА КОМПАНІЯ» призводить до неможливості реєстрації податкових накладних та блокує діяльність товариства, у зв`язку з чим арешт накладено необґрунтовано та у подальшому застосуванні цього заходу забезпечення кримінального провадження відпала потреба.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 підтримав заявлені вимоги та просив задовольнити клопотання з наведених в ньому підстав.

Уповноважена особа представник СУ ФР ОВПП ДФС в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду клопотання повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.

Заслухавши доводи адвоката ОСОБА_3 , вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Так, ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 18.06.2018 за клопотанням начальника 4-го ВРКП СУ ФР ОВПП ДФС ОСОБА_5 погоджене прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000090 від 02.11.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212 КК України, накладено арешт на суми ліміту ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ, зокрема ті, що належать ТОВ «УКРАЇНСЬКА МУКОМЕЛЬНА КОМПАНІЯ».

Як визначено в ухвалі слідчого судді арешт накладено відповідно до ч.2, ч. 6 ст.170 КПК України з метою збереження речових доказів та можливої конфіскації майна, як виду покарання.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Втім, положеннями ст. 170 КПК України не передбачено накладення арешту на суми ліміту ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ, тобто вказані кошти не входять до переліку, визначеному ст. 170 КПК України.

При цьому, чинним процесуальним кодексом України передбачено, що арешт на майно з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Об`єктом злочинних посягань за ст. 212 КК України є встановлений законодавством порядок оподаткування юридичних і фізичних осіб, який забезпечує за рахунок надходження податків формування доходної частини бюджету та державних цільових фондів.

З огляду на зазначене суми визначеного ліміту в системі електронного адміністрування не можуть вважатись доказами в розрізі тих злочинів, досудове розслідування по яким здійснюється СУ ФР ОВПП ДФС.

Крім того, як вбачається з ухвали слідчого судді від 18.06.2018 арешт накладено з метою забезпечення можливої конфіскації майна, як виду покарання.

Проте, відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна з метою забезпечення можливої конфіскації майна, як виду покарання слідчий суддя повинен враховувати наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

З наявних матеріалів не вбачається, що суми ліміту ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ, що належать ТОВ «УКРАЇНСЬКА МУКОМЕЛЬНА КОМПАНІЯ», відповідають критеріям ст. 98 КПК України, як речового доказу, а тому спірне майно не є доказом та предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212 КК України в рамках кримінального провадження №0000090, відсутні й дані про оголошення підозри посадовим особам товариства, що у сукупності спростовують висновки слідчого судді щодо обґрунтованості такого втручання у права і свободи власника майна як накладення арешту.

Даних на підтвердження зазначених обставин слідчим не наведено, належних доказів на обґрунтування такої правової позиції не надано.

Положеннями ст. 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно положень статті 1-ї Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Отже, підсумовуючи, слідчий суддя вважає не співмірним застосування накладеного арешту та приходить до висновку, що подальше застосування такого виду забезпечення кримінального провадження знаходяться поза розумною межею, яка повинна виправдовувати саме такий спосіб втручання у права власника майна.

Зважаючи на викладене, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість клопотання та наявність правових підстав для скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18.06.2018.

На підставі викладеного, керуючись ст. 170-174, 309 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:

Клопотання представника ТОВ «Українська мукомельна компанія» - адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 18.06.2018 року, в частині накладення арешту на суми ліміту ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ, що належать ТОВ «УКРАЇНСЬКА МУКОМЕЛЬНА КОМПАНІЯ» ().

Скасувати заборону в частині відчужування, розпорядження та використання активів суми ліміту ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ, що належать ТОВ «УКРАЇНСЬКА МУКОМЕЛЬНА КОМПАНІЯ» ().

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 10.07.2018

Слідчий суддя