Ухвала
Іменем України
29 травня 2018 року

м. Київ
справа № 751/11288/15-к

провадження № 51-5621 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 29 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суд Чернігівської області від 17 січня 2018 року щодо ОСОБА_4 ,
в с т а н о в и в:
За вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 29 червня 2017 року
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого там само, ранішене судимого,
засуджено за ч. 1 ст. 122 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки. На підставі ст. 75 КК ОСОБА_4 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік та покладено на нього обовязки, передбачені ст. 76 КК. На підставі ст. 49 КК та ч. 5 ст. 74 КК його звільнено від призначеного покарання за ч. 1 ст. 122 КК у зв`язку із закінченням строків давності.
За вироком суду, ОСОБА_4 визнано винуватим у тому, що він 25 травня 2011 року, о 10:00, перебуваючи в будинку АДРЕСА_2 , у ході конфлікту, який виник на ґрунті особистих неприязних відносин, діючи умисно, схопив правою рукою за волосся ОСОБА_6 та вдарив головою об стіну, в результаті чого заподіяв останній умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину.
Апеляційний суд Чернігівської області ухвалою від 17 січня 2018 року вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_4 залишив без зміни.
У касаційній скарзі захисник ставить вимогу про скасування судових рішень стосовно ОСОБА_4 через безпідставність його засудження. Зазначає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Твердить, що вирок суду першої інстанції постановлено з порушеннями вимог статей 370, 374 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК). Просить кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 закрити у зв`язку із невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпанням можливостей їх отримати.
Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, та надані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з огляду на таке.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Фактичні обставини справи були предметом оцінки суду першої та апеляційної інстанцій і перегляду в касаційному порядку відповідно до вимог ч. 1 ст. 438 КПК не підлягають.

Свій висновок суд належним чином вмотивував дослідженими під час судового розгляду доказами, які було оцінено відповідно до ст. 94 КПК, та в їх сукупності правильно визнано судом достатніми та взаємозв`язаними для ухвалення обвинувального вироку щодо ОСОБА_4 . Вирок відповідає вимогам статей 370, 373374 КПК, є законним, обґрунтованим і вмотивованим, а кваліфікація дій засудженого за ч. 1 ст. 122 КК є правильною.

Такі висновки відповідають наданим у судовому засіданні показанням потерпілої ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_7 , що узгоджуються між собою та підтверджуються даними протоколу слідчого експерименту від 18 лютого 2015 року та ілюстрованих таблиць до нього, а також висновком експерта від 03 листопада 2016 року № 186 згідно з актом первинного судово-медичного дослідження (обстеження) від 26 травня 29 червня 2011 року № 832 та додатковим актом від 13 липня 2011 року № 1096.
Суд належним чином дослідив ці та інші докази у справі, детально виклав їх зміст у вироку і дав їм правильну оцінку. Зазначені докази у справі узгоджуються між собою, не містять суперечностей і не викликають сумнівів щодо їх належності, допустимості, достовірності, а тому суд правильно обґрунтував ними обвинувачення засудженому, визнавши його винуватим та вірно кваліфікував його дії.
Крім того, доводи касаційної скарги є аналогічними за змістом доводам, наведеним в апеляційній скарзі захисника, які перевірив суд апеляційної інстанції та визнав безпідставними. Свій висновок апеляційний суд переконливо мотивував в ухвалі і вважати його необгрунтованим чи сумнівним підстав немає. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам статей 404, 419 КПК.
Касаційна скарга не містить переконливих доводів щодо обставин у справі, які слід було б перевірити за матеріалами кримінального провадження. Із поданих до неї копій судових рішень видно, що підстав для задоволення скарги немає, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити відповідно до вимог

п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК.
Ураховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Суд
п о с т а н о в и в:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 29 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суд Чернігівської області від 17 січня 2018 року щодо ОСОБА_4 .
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3