Провадження № 1кп/554/91/2018
27 квітня 2018 року м.Полтава
Октябрський районний суд м. Полтави у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
за участю: прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Воркута КОМІ АРСР, РФ, громадянина України, освіта середня, розлученого, непрацюючого, місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , раніше несудимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст.307, ч. 2 ст. 309 КК України,-
органами досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується у незаконному збуті особливо небезпечного наркотичного засобу, повторно та незаконному придбанні та зберіганні наркотичного засобу без мети збуту, особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 307 КК України, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст.307, ч. 2 ст. 309 КК України.
У судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 ще на 60 днів, мотивуючи це тим, що той обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, непрацевлаштований, не має міцних соціальних зв`язків, а тому інші більш м`які запобіжні заходи не здатні забезпечити його належної процесуальної поведінки, що вказує на наявність ризиків для продовження ними злочинної діяльності та ухилення від суду.
Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_4 заперечили проти задоволення клопотання прокурора, оскільки підстав для застосування даного запобіжного заходу немає, так обвинувачений має постійне місце проживання, стійкі соціальні зв`язки із своїм братом, впливати на судове розслідування не буде, а тому просили змінити запобіжний захід на інший більш м`який.
Суд, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження прокурора, встановив таке:
статтею 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст.177 цього Кодексу.
Відображення принципів вирішення питання про застосування відносно особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься в положеннях ст.ст.177,178,183 КПК України.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії)). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови)).
З урахуванням викладеного, за результатами розгляду клопотання суд приходить до висновку про наявність підстав для продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 з мотивів, наведених прокурором, вважаючи при цьому, що ризики, визначені статтею 177 КПК України, які існували на момент обрання цього запобіжного заходу продовжують мати місце і на даний час, оскільки той обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, непрацевлаштований, не має міцних соціальних зв`язків, а отже інші більш м`які запобіжні заходи не здатні забезпечити його належної процесуальної поведінки, що вказує на наявність ризиків для продовження ним злочинної діяльності та ухилення від суду, можливість впливати на свідків у даному кримінальному провадженні.
Відповідно до частини 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.
З урахуванням та в межах норм Кримінального-процесуального закону, а також практики Європейського суду з прав людини, розмір застави слід визначити відповідно до того ступеня довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої її застосовано, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
В разі внесення застави вважаю за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, визначені ст. 194 КПК України.
Керуючись ст. ст.177,178,183, 194, 195, 291 КПК України, суд,-
клопотання прокурора задовольнити та продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, а саме по
26 червня 2018 року (включно).
Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розміру, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на вказаний вище депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій службовій особі Полтавської установи виконання покарань Управління Державної пенітенціарної служби України в Полтавській області.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 у разі внесення застави такі обов`язки:
-не відлучатися без дозволу суду з м.Полтави;
-повідомляти суд про зміну свого місця проживання;
-прибувати до суду за першою вимогою.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що у разі невиконання ним покладених обов`язків, застава буде звернена в доход держави та до нього може бути застосований запобіжній захід у виді тримання під вартою.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1

Повен текст ухвали виготовлено та проголошено судом 27 квітня 2018 року о 13 год. 00 хв.