Сторожинецький районний суд Чернівецької області
Справа № 723/296/18
Провадження № 1-кп/723/693/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 червня 2018 року Сторожинецький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сторожинець кримінальне провадження №0000478 від 04.05.2017 року по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Сторожинець, Чернівецької області,українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , раніше судимого: 05.04.2017 року Сторожинецьким районним судом за ч.1 ст.125 КК України до штрафу в розмірі 850 грн., 29.11.2017 року Сторожинецьким районним судом за ч.1 ст.125 КК України до 200 годин громадських робіт, щодо якого запобіжний захід не обирався,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_7 , -

встановив:
03.05.2017 року близько 18 год. обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи на подвір`ї домогосподарства по АДРЕСА_1 , в ході словесного конфлікту з сином ОСОБА_6 умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з прямим умислом на заподіяння тілесних ушкоджень, спричинив умисно удар дерев`яною палицею в область лівої китиці ОСОБА_6 , внаслідок чого, він отримав тілесні ушкодження, а саме:
- садно на основній фаланзі 1-го пальця лівої китиці; синець по передній поверхні лівого передпліччя в нижньої третини, які згідно висновку судово-медичної експертизи №124-Е від 19.07.2017 відносяться до легких тілесних ушкоджень.
В подальшому для припинення вказаного конфлікту втрутився ОСОБА_5 , в ході суперечки з яким ОСОБА_3 діючи раптово, умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з прямим умислом на заподіяння тілесних ушкоджень, спричинив удар дерев`яним брусом по спині потерпілого ОСОБА_5 , внаслідок якого він, отримав наступні тілесні ушкодження, а саме:
- синець на спині зліва в проекції 4-5-го ребер по лопатковій лінії , який згідно висновку судово-медичної експертизи №116-Е від 11-14.07.2017 відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Таким чином, своїми діями обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України умисне легке тілесне ушкодження, і його дії за цією статтею кваліфіковані правильно.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні вину визнав, пояснив, що 03.05.2018 року близько 18 год прийшов до свого будинку, в якому проживав раніше, з метою взяти деякі речі з гаража. Дане приміщення було закрите, син ОСОБА_8 не хотів відчинити гараж, через це у них виникла суперечка, в ході якої він взяв палицю і хотів вдарити сина по сідницях, однак потрапив по руці. Після цього син разом з ОСОБА_5 словесно його провокували, через що він не витримав і взявши дерев`яний брусок, кинув ним в ОСОБА_5 , потрапивши останньому в спину. У вчиненому кається, пояснив, що намагався з потерпілими помиритися, однак вони не бажають, просив суворо не карати.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють учасники судового розгляду зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Обвинувачений ОСОБА_3 погодився на скорочений порядок судового розгляду, без дослідження будь-яких доказів, крім його особистого допиту, допиту потерпілих та вивчення документів кримінального провадження, які характеризують його особу, пояснивши, що рішення його добровільне і наслідки, передбачені ч.3 ст.349 КПК України йому зрозумілі.

Потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не заперечували проти скороченого порядку судового розгляду, вказавши, що наслідки, передбачені ч.3 ст.349 КПК України їм зрозумілі.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що 03.05.2018 року в період між 17-18 год. перебував на території господарства своєї матері по АДРЕСА_2 , що поряд з господарством по вул..Тополівській, 5а. Побачив, як ОСОБА_3 наніс удар палицею Ярославу, зайшов до них на подвір`я, хотів втихомирити, так як між ними відбувалася штовханина. Обвинувачений перебував в агресивному стані, зайшов в гараж, звідки вибіг з дерев`яним бруском, побачивши це, він відвернувся і почув удар у спину цим бруском. Обвинуваченому вчинене не пробачає, покарання призначити на розсуд суду.

Потерпілий ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що 03.05.2018 року приблизно о 18 год. він прийшов додому, батько був також, хотів зайти в гараж, він відмовив дати ключі. Після декількох його відмов ОСОБА_9 розлютився, взяв палицю, хотів вдарити по ногах, він підклав руку і удар прийшовся по руці. Після цього він зловив палицю, намагаючись її відібрати, вони сіпалися. Прибіг ОСОБА_5 , намагався припинити конфлікт, ОСОБА_9 забіг в гараж, де взяв дерев`яний брус і кинув в ОСОБА_5 .. Коли був відчинений гараж, не може сказати, це зробив молодший брат. ОСОБА_9 пробачення не просив, вчинене не прощає, в призначенні покарання згідний з прокурором.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, суд враховує, що скоєний обвинуваченим злочин відповідно до ст.12 КК України належить до категорії злочинів невеликої тяжкості.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він є особою раніше судимою за вчинення злочину невеликої тяжкості, аналогічної кваліфікації, на обліку у лікаря психіатра чи нарколога не перебуває, по місцю проживання характеризується позитивно, розлучений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей синів ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .. Згідно досудової доповіді на обвинуваченого за результатами оцінки вчинення повторного правопорушення ризик такого вчинення є високий; виправлення ОСОБА_3 не можливе без позбавлення або обмеження волі.

В судовому засіданні прокурор вказав на наявність обставин, що пом`якшує покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину. Учасники судового розгляду не висловили заперечень щодо наведеного. Суд вважає, що існують обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, зазначені прокурором.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст..67 КК України є рецидив злочинів.

Прокурор вважає можливим призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Учасники кримінального провадження не заперечували проти такого покарання.

Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно роз`ясень п.1 постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації
покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди
мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані
враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу
винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке
покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення
засудженого та попередження нових злочинів.
При призначенні покарання суд враховує тяжкість злочину, особу обвинуваченого, встановлені судом обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, і вважає, що запропоноване прокурором покарання не є достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів, оскільки після постановлення щодо нього вироку, яким було призначено покарання у виді штрафу, ОСОБА_3 вчинив новий умисний злочин, що свідчить про те, що таке покарання не було ефективним та не сприяло попередженню нових злочинів.

За наведених обставин, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання у виді громадських робіт. При визначенні строку громадських робіт суд враховує, що злочин в даному кримінальному провадженні було вчинено до постановлення вироку суду від 29.11.2017 року, яким ОСОБА_3 було визнано винним за ч.1 ст.125 КК України з призначенням покарання у виді 200 год. громадських робіт, які на даний час ним відбуті.

При цьому суд, оцінюючи висновок органу пробації щодо неможливості виправлення ОСОБА_3 без позбавлення або обмеження волі, вважає, що враховуючи обставини кримінального правопорушення, відношення обвинуваченого до вчиненого, тривалість в часі між вчиненими ним злочинами, та період, який пройшов, після вчинення останнього злочину, вважає, що обмеження волі, яке передбачене санкцією ч.1 ст.125 КК України за своєю суворістю не є співмірним кримінальному правопорушенню в даному провадженні.

В ході судового провадження захисником обвинуваченого було заявлено клопотання про застосування до ОСОБА_3 Закону України «Про амністію у 2016 році» та звільнення від покарання на тій підставі, що в неї є двоє неповнолітніх дітей.

Обвинувачений ОСОБА_3 просив звільнити його від покарання на підставі амністії.

Потерпілі заперечували проти клопотання, посилаючись на повторність злочинів ОСОБА_3 і що не утримує дітей матеріально.

Прокурор вважає можливим застосування до обвинуваченого Закону України «Про амністію у 2016 році».

Суд вважає, що виходячи із положень ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, відповідно до яких амністія не застосовується до осіб, які після ухвалення вироку, але до повного відбуття покарання, знову вчинили умисний злочин, до обвинуваченого ОСОБА_3 не може бути застосована амністія, так як злочин в даному кримінальному провадженні був вчинений 03.05.2017 року , після винесення судом вироку від 05.04.2017 року і до відбуття за цим вироком покарання.

Керуючись ст.ст. 368-370, 373,374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_12 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України і призначити йому покарання у вигляді громадських робіт на строк 100 (сто) годин.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Чернівецької області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Сторожинецький районний суд Чернівецької області.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

СУДДЯ ОСОБА_1