Справа № 161/5189/17
Провадження № 1-кп/161/269/18
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 26 липня 2018 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням:

судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілої - ОСОБА_4 ,

представника потерпілої - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

обвинуваченої - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001201 від 24.12.2016, який надійшов до суду 31.03.2017 від Луцької місцевої прокуратури Волинської області, про обвинувачення

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Хопнів Ківерцівського району та жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, непрацюючої, розлученої, на утриманні 3 дітей, раніше не судимої,

- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_7 , 24.12.2016, близько 15 години 00 хвилин, перебуваючи в селі Липини Луцького району по вул.Центральна, 7, у приміщенні відділення поштового зв`язку Липини Волинської дирекції УДПЗ «Укрпошта», діючи умисно, з метою нанесення тілесних ушкоджень іншій людині, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпеку своїх дій, під час словесного конфлікту, який виник на ґрунті особистих неприязних відносин з потерпілою, умисно нанесла ОСОБА_4 удар кулаком по передній поверхні грудної клітки, потім по обличчю, від чого остання впала та вдарилась головою об стіну, після чого продовжила наносити удари ногами та руками по різних частинах тіла, чим спричинила останній тілесні ушкодження у вигляді забою правої грудної залози з синцем в даній ділянці, а також синців на підборідді справа, в ділянці шиї справа, в ділянці лівої кисті, правого плеча, лівої грудної залози. Згідно висновку судово-медичної експертизи №1339 від 26.12.2016 забій грудної залози відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, оскільки для його загоєння необхідний час більше 6 діб, а решта тілесних ушкоджень за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Обвинувачена ОСОБА_7 в ході судових дебатів свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнала повністю та щиро розкаялася у вчиненому. Цивільний позов потерпілої визнала частково. Просила суд звільнити її від відбування покарання на підставі п. «в» ст.1 ЗУ «Про амністію у 2016 році».

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердила факт нанесення їй тілесних ушкоджень обвинуваченою ОСОБА_7 , при обставинах місця, часу та у спосіб, вказаних в обвинувальному акті. При призначенні покарання обвинуваченій поклалася на розсуд суду. Цивільний позов підтримала в повному обсязі.

Допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_8 повністю підтвердила показання потерпілої щодо фактичних обставин справи. Зокрема, підтвердила, кількість нанесених обвинуваченою ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_4 ударів та спосіб їх нанесення.

Допитані в судовому засіданні як свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , кожен зокрема, суду дали показання про те, що вони є членами ГО «Варта порядку». Прибувши на місце події, а саме у приміщення відділення поштового зв`язку Липини Волинської дирекції УДПЗ «Укрпошта», безпосередньо бачили як ОСОБА_7 наносила удари ОСОБА_4 . При цьому, на тілі потерпілої були тілесні ушкодження.

Окрім повного визнання своєї вини самою обвинуваченою ОСОБА_7 , її винність у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, повністю підтверджується зібраними на досудовому розслідуванні та дослідженими в ході судового розгляду доказами, а саме висновком експерта №1339 від 26.12.2016 року, згідно якого в потерпілої ОСОБА_4 виявлені тілесні ушкодження, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких.

Висновок експерта №225 від 13.03.2017, згідно якого в ОСОБА_7 були виявлені тілесні ушкодження, на думку суду, як не підтверджує пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення так і не спростовує його.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у нанесенні легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, ОСОБА_7 вчинила злочин, передбачений ч.2 ст.125 КК України.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта №61 від 01.03.2017 року ОСОБА_7 на час вчинення злочину виявляла ознаки помірно виражених характерологічних змін особистості внаслідок епілепсії з передіктальними (що передують припадку) дисфоріями. За своїм психічним станом ОСОБА_7 могла усвідомлювати свої дії проте повною мірою не могла керувати ними. На даний час ОСОБА_7 виявляє ознаки помірно виражених характерологічних змін особистості внаслідок епілепсії з передіктальними (що передують припадку) дисфоріями. За своїм психічним станом ОСОБА_7 може усвідомлювати свої дії проте через наявний у неї психічний розлад вона не є здатна повною мірою керувати ними, потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Згідно вимог ст.20 КК України, підлягає кримінальній відповідальності особа, визнана судом обмежено осудною, тобто така, яка під час вчинення злочину через наявний у неї психічний розлад, не була здатна повною мірою усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та (або) керувати ними. Визнання особи обмежено осудною враховується судом при призначенні покарання і може бути підставою для застосування примусових заходів медичного характеру.

Враховуючи вищевказане, суд дійшов висновку, що ОСОБА_7 вчинила злочин, передбачений ч.2 ст.125 КК України у стані обмеженої осудності, що є підставою, одночасно із призначенням покарання, для застосування судом примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку, як про це зазначено у вищевказаному висновку судово-психіатричної експертизи.

Обговорюючи питання про вид і міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який згідно ст.12 КК України відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, всі обставини справи та дані про особу винного.

До обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання, відсутні.

Обвинувачена ОСОБА_7 раніше не судима, до кримінальної відповідальності не притягувалася, вину визнала повністю, щиро розкаялася у вчиненому, має постійне місце проживання, злочин вчинила у стані обмеженої осудності, на даний час не працює, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, потерпіла при призначенні покарання поклалася на розсуд суду, а тому, врахувавши наведені вище обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку, що обвинуваченій слід призначити покарання в межах санкції статті кримінального закону, за яким вона притягується до кримінальної відповідальності, у виді громадських робіт, яке буде необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

На підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» обвинувачену ОСОБА_7 слід звільнити від відбування призначеного покарання, оскільки на день набрання чинності цим Законом вона має дітей, яким не виповнилося 18 років ( ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_3 ), щодо яких не позбавлена батьківських прав.

На підставі ст.ст.128, 129 КПК України, ст.ст.1166, 1167 ЦК України цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, слід задовольнити частково, стягнути з обвинуваченої ОСОБА_7 в користь потерпілої ОСОБА_4 10 000 грн. завданої моральної шкоди. Визначаючи розмір моральної шкоди суд врахував майновий стан обвинуваченої, а також виходив із засад розумності, виваженості, справедливості та вважає, що визначена сума моральної шкоди відповідає обсягу та характеру спричинених страждань потерпілої ОСОБА_4 та характеру вимушених змін у її життєвих стосунках.

Крім цього, на підставі ч.2 ст.120 КПК України, з обвинуваченої ОСОБА_7 в корись потерпілої ОСОБА_4 , слід стягнути понесені останньою витрати на правову допомогу в сумі 1 800 грн., що підтверджені документально.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ч.9 ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 128, 129, 370, 371, 374 КПК України, ст.ст.1166, 1167 ЦК України, ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», суд, -

УХВАЛИВ :
ОСОБА_7 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України та призначити їй покарання у виді громадських робіт на строк 180 (сто вісімдесят) годин.

На підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_7 звільнити від відбування призначеного покарання.

На підставі п.1 ч.1 ст.94 КК України застосувати до ОСОБА_7 примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 до обвинуваченої ОСОБА_7 про відшкодування завданої моральної шкоди та понесених витрат на правову допомогу задовольнити частково.

Стягнути з обвинуваченої ОСОБА_7 в користь потерпілої ОСОБА_4 10 000 (десять тисяч) гривень 00 коп. завданої моральної шкоди, а також 1 800 (одну тисячу вісімсот) гривень 00 коп. понесених витрат на правову допомогу.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Головуючий