АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 травня 2018 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
суддів - ОСОБА_2
- ОСОБА_3
за участю секретаря - ОСОБА_4
за участю сторін судового провадження:
прокурора - ОСОБА_6
захисників - ОСОБА_7
ОСОБА_8
ОСОБА_9
обвинувачених - ОСОБА_10
ОСОБА_11
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 13 листопада 2017 року задоволено клопотання захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_10 про повернення обвинувального акта прокурору, та обвинувальний акт відносно ОСОБА_10 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 364-1, ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 369 КК України, ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 190 КК України, повернуто прокурору. Цією ж ухвалою відмовлено у задоволенні клопотань захисника ОСОБА_12 про закриття кримінального провадження та скасування арешту майна.
Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що обвинувальний акт не містить чіткого формулювання обвинувачення, зокрема, обставини, що характеризують суб`єктивну сторону злочинів, є нечітким та незрозумілим. Крім того, порушення вимог п. 4 ч. 2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті зазначено лише прізвище з ініціалами прокурора, а не прізвище, ім`я, по-батькові та займана посада прокурора. Також, в обвинувальному акті не зазначено розмір витрат на залучення експерта та відсутні дані про проведення експертизи взагалі. Крім того, матеріали реєстру досудового розслідування відсутні взагалі, а при затвердженні обвинувального акту відсутня печатка.
Також суд ухвалі послався на необґрунтованість клопотання захисника ОСОБА_12 про закриття кримінального провадження у зв`язку з порушенням розумних строків його розгляду, оскільки відповідно до ст.. 314 КПК України провадження у справі не може бути закрито з цих підстав під час підготовчого засідання. В частині скасування арешту суд вказав в ухвалі про те, що ОСОБА_10 та ОСОБА_11 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, за одне з яких передбачене покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією майна, а тому підстав для задоволення клопотання не вбачає.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, прокурор у провадженні подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що в обвинувальному акті чітко викладено обставини кримінального правопорушення, зазначено правову кваліфікацію, та сформульовано обвинувачення.
Також, прокурор вказує на те, що в обвинувальному акті вказано займану посаду, прізвище, ім`я, по батькові прокурора, яким погоджено обвинувальний акт та зазначено займані посади прокурорів із зазначенням їх прізвища та ініціалів.
Крім того, прокурор, з посиланням на ст. 291 КПК України, звертає увагу на те, що в обвинувальному акті не зазначаються відомості про проведення експертизи, а лише витрати на залучення експерта у разі проведення експертизи під час досудового розслідування. Факти проведення експертиз у справі суду під час проведення підготовчого судного засідання невідомі.
Окрім того, прокурор звертає увагу на те, що ст. 291 КПК України не передбачена наявність печатки органів прокуратури, що повинна міститься на обвинувальному акті.
Також, прокурор наголошує на тому, що судом не прийнято рішення про призначення справи до розгляду, проте всупереч вимог ст.. 314, 315 КПК України розглянуто клопотання щодо скасування арешту майна та закриття кримінального провадження, що при прийнятті рішення про повернення обвинувального акту не передбачено законом.
Не погоджуючись з апеляційною скаргою прокурора обвинувачений ОСОБА_10 та захисник ОСОБА_8 подали заперечення, в яких просять відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора, скасувати ухвалу частково в частині повернення прокурору тільки самого обвинувального акту.
В запереченнях обвинувачений ОСОБА_10 посилається на те, що запропоноване органом досудового розслідування формулювання обвинувачення фактично не містить інформації щодо пред`явленого обвинувачення, а наведене в обвинувальному акті є незрозумілим.
Також обвинувачений зазначає щодо відсутності в обвинувальному акті прізвища, ім`я, по батькові та посади прокурора, що підтверджується змістом апеляційної скарги, тобто, прокурором не заперечується наявність такої невідповідності вимогам ст.. 291 КПК України.
Крім того, обвинувачений вказує, що відсутнє належне засвідчення обвинувального акта, а сам обвинувальний акт складений та підписаний прокурором КМП № 4 ОСОБА_13 , яка не є процесуальним керівником, а лише входить до складу групи прокурорів, місце складання обвинувального акту зазначена адреса: м. Київ, вул. М. Лебедєва, 14А, тобто місце розташування КМП № 4, що не має жодного відношення до даного кримінального провадження. Обвинувальний акт не містить нумерації друкованих сторінок, а у зміненому обвинувальному акті нічого не зазначено про те, на якій підставі і під впливом чого прокурор дійшов, що обвинувачення потрібно змінити і в якій саме частині, обґрунтування відсутнє повністю.
В запереченнях захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 зазначає, що обвинувальний акт не містить відомостей, які саме дії виконав ОСОБА_10 , ОСОБА_11 для доведення злочину до кінця, а також цей факт не був встановлений слідством.
Захисник наголошує на тому, що в обвинувальному акті відносно ОСОБА_11 зазначено, що кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди не завдано, потерпілі відсутні, при цьому наявність матеріальної шкоди є обов`язковою вимогою при складанні обвинувального акта. Також, захисник вказує на те, що обвинувачення ґрунтується на припущеннях, а, враховуючи норми ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Заслухавши доповідь судді, позицію прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, обвинувачених та їх захисників, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу суду законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення, з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 2 квітня 2013 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_10 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 364-1, ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 369 КК України, ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 190 КК України, та по якому згідно з вимогами ст. 35 КПК України здійснено автоматизований розподіл справи та визначено для розгляду кримінального провадження головуючого суддю ОСОБА_14 , суддів ОСОБА_15 , ОСОБА_16
13 квітня 2013 року за результатами проведеного підготовчого засідання ухвалою суду у кримінальному провадженні призначено судовий розгляд, в т.ч. розглянуті клопотання сторони захисту про зняття арешту з майна (ас. 179-183 т.1).
В подальшому, з об`єктивних причин склад суду був змінений, і судовий розгляд кримінального провадження був продовжений у складі головуючого судді ОСОБА_14 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 .
У зв`язку із закінченням повноважень суддів ОСОБА_14 , ОСОБА_17 призначений повторний автоматичний розподіл справи та визначено для розгляду справи головуючого суддю ОСОБА_18 , суддів ОСОБА_19 , ОСОБА_16 , та ухвалою суду від 12 березня 2015 року призначено новий розгляд кримінального провадження зі стадії судового розгляду (ас. 221-222 т.14).
За результатами судового розгляду прокурором у кримінальному провадженні змінено обвинувальний акт, який 31 березня 2017 року погоджено заступником прокурора м. Києва ОСОБА_20 (ас. 190-205 т.18).
У зв`язку із звільненням судді ОСОБА_21 , згідно повторного автоматизованого розподілу справ між суддями визначено для розгляду кримінального провадження склад суду: головуючий суддя ОСОБА_17 , судді ОСОБА_22 , ОСОБА_23 (ас. 2 т. 19), і, як вбачається з матеріалів справи та встановлено з пояснень учасників під час апеляційного розгляду, суд першої інстанції повернувся до стадії підготовчого судового засідання, в якому прийняв рішення відповідно до ст. 314 КПК Українипро повернення обвинувального акта відносно ОСОБА_24 , ОСОБА_11 .
Проте, колегія суддів не може погодитися з таким рішення суду першої інстанції.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 319 КПК України судовий розгляд у кримінальному провадженні повинен бути проведений в одному складі суддів. У разі якщо суддя позбавлений можливості брати участь у судовому засіданні, він має бути замінений іншим суддею, який визначається у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу. Після заміни судді судовий розгляд розпочинається спочатку, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті та статтею 320 цього Кодексу.
Системний аналіз вказаних положень кримінального процесуального закону свідчить, що в разі заміни судді під час судового розгляду кримінального провадження, стадія судового розгляду залишається незмінною і відсутні будь-які підстави для проведення підготовчого судового засідання, адже стадія підготовчого судового засідання врегульована окремими нормами, що містяться в Главі 27 КПК України.
Однак, не зважаючи на те, що підготовче судове засідання у вказаному кримінальному провадженні вже було проведено, в ухвалі підготовчого засідання була надана оцінка обвинувальному акту щодо відповідності його вимогам ст. 291 КПК України, після проведеного судового розгляду кримінального провадження суд першої інстанції, без врахування вимог ч. 1 ст. 319 КПК України, замість того, щоб розпочати судовий розгляд обвинувального акту, повернувся до стадії підготовчого провадження та виніс оскаржувану ухвалу, якою повернув прокурору обвинувальний акт.
Отже, суд першої інстанції, допустивши істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, безпідставно не забезпечив судовий розгляд обвинувального акта, прийнявши рішення про його повернення прокурору.
Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, що обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки він містить анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; вказівку про відсутність матеріальної шкоди у кримінальному провадженні, дату та місце його складення та затвердження.
Відносно посилання суду в ухвалі, яка оскаржується, на те, що обвинувальний акт не містить чіткого формулювання обвинувачення, зокрема, обставин, що характеризують суб`єктивну сторону злочинів, є нечітким та незрозумілим, то колегія суддів вважає необхідним звернути увагу на те, що згідно до положень ст.. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, а обов`язок доказування обставин, передбачених ст.. 91 КПК України, відповідно до ст. 92 КПК України, покладається на слідчого і прокурора.
Крім того, колегія суддів не погоджується з доводами суду про те, що в порушення пп. 9.5.1 Інструкції про діловодство в органах прокуратури, підпис прокурора, який затвердив обвинувальний акт, не засвідчений проставленням печатки, оскільки у ч. 3 ст. 291 КПК України містяться вимоги щодо посвідчення обвинувального акта виключно шляхом підпису слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно. Жодних додаткових вимог щодо посвідчення обвинувального акта у ст. 291 КПК України не вказано.
Також колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про те, що при прийнятті рішення про повернення обвинувального акту прокурору суд в силу вимог та положень ст. 314, 315 КПК України, не міг розглядати клопотання про закриття кримінального провадження та скасування арешту з майна з таких підстав.
Положеннями ст. 314 КПК України передбачено, що після виконання вимог, передбачених ст.. 324-345 КПК України, головуючий з`ясовує в учасників судового провадження їх думку щодо можливості призначення судового розгляду, та за результатами проведення підготовчого засідання суд має право прийняти серед іншого, зокрема, рішення про повернення обвинувального акту прокурора або призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту.
Відповідно до вимог ст.. 315 КПК України, якщо під час підготовчого судового засідання не встановлені підстави для прийняття рішень, передбачених пп.1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд проводить підготовку до судового розгляду, в тому числі шляхом вчинення дій, необхідних для підготовки до судового розгляду, розгляд клопотань тощо, і після завершення підготовки до судового розгляду постановляє ухвалу про призначення судового розгляду.
З огляду на обставини, встановлені під час апеляційного розгляду, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду про повернення обвинувального акта щодо ОСОБА_10 та ОСОБА_11 прокурору не можна визнати законним та обґрунтованим, а тому воно підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції в порядку ч.1 ст.319 КПК України.
Керуючись ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів
Апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_5 задовольнити.
Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 13 листопада 2017 року, якою задоволено клопотання захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_10 про повернення обвинувального акта прокурору та обвинувальний акт відносно ОСОБА_10 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 364-1, ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 369 КК України, ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 190 КК України, повернуто прокурору, відмовлено у задоволенні клопотань захисника ОСОБА_12 про закриття кримінального провадження та скасування арешту майна скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________________ _____________________________ ___________________________
ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2