Справа № 445/385/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/483/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2018 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарях ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши кримінальне провадження №0000527 від 06.07.2015 року про обвинувачення:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, без постійного місця проживання, раніше судимого, востаннє вироком Галицького районного суду м. Львова за ч.2 ст.187 КК України до 6 років позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Львова, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України ,-

за участю прокурора ОСОБА_9
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8
захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11
потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13

за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_14 , захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_11 , потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 на вирок Галицького районного суду м. Львова від 20 лютого 2017 року, -

в с т а н о в и л а :

цим вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання зазначеного покарання та покарання, призначеного вироком Галицького районного суду м. Львова від 29.04.2016 року остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді восьми років позбавлення волі.

Зараховано ОСОБА_7 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 07.10.2016 року по 20.02.2017 року на підставі ч.5 ст.72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу залишено тримання під вартою.

ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_8 змінено з особистого зобов`язання на тримання під вартою, до набрання вироком законної сили.

Вирішено питання з речовими доказами, судовими витратами та цивільним позовом.

За вироком суду 02.07.2015 року, о 22:15 год., обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , за попередньою змовою групою осіб, перебуваючи на місці ДТП, яке мало місце 02.07.2015 року о 22:15 год., на автодорозі Львів-Тернопіль, в районі 53 км + 500 м, біля с.Велика Вільшаниця, Золочівського району, Львівської області, внаслідок зіткнення сідлового тягача «MAN TGA 18.410», реєстраційний номер НОМЕР_1 , із бортовим напівпричепом Е «SCHMITZ», реєстраційний номер НОМЕР_2 та автомобіля «Toyota Corolla», реєстраційний номер НОМЕР_3 , внаслідок якого загинули водій та пасажири автомобіля «Toyota Corolla» - ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , з корисливих мотивів, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, а ОСОБА_7 також повторно, викрали з автомобіля «Toyota Corolla», реєстраційний номер НОМЕР_3 , сумку «Kruisell», вартістю 214,20 грн., у якій знаходився ноутбук «MacBook Pro», із серійним номером C02FH0QKDH2H, вартістю 15000,00 грн., срібний ланцюжок, вагою 22 г, вартістю 5000,00 грн., золоту сережку, 585 проби, виготовленої з білого золота, вагою 1 г, з білим цирконієм, вартістю 625,00 грн., шкіряну сумку, коричневого кольору, вартістю 3000,00 грн., які належали потерпілому ОСОБА_15 , чим спричинили потерпілій ОСОБА_18 матеріальну шкоду на загальну суму 23839,20 грн., а також викрали з вищевказаного автомобіля золоті сережки, 585 проби, з трьома камінцями білого кольору цирконію, вагою 2,9 г кожна, вартістю 3000,00 грн., золотий ланцюжок із медальйоном «Божої Матері», вагою 15 г, 585 проби, вартістю 12000,00 грн., золотий браслет, вагою 20 г, 585 проби, вартістю 10000,00 грн., які належали потерпілій ОСОБА_16 , чим спричинили потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 25000,00 грн.

Не погоджуючись з даним вироком обвинувачений ОСОБА_8 , захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_14 , захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_11 , потерпілі ОСОБА_12 , ОСОБА_13 подали апеляційні скарги.

Обвинувачений ОСОБА_8 в свої апеляційній скарзі просить змінити вирок Галицького районного суду м. Львова від 20 лютого 2017 року. Перекваліфікувати його дії на ч.1 ст.185 КК України та обрати йому міру покарання не пов`язану з позбавлення волі. В обґрунтуванні вимог зазначає, що крім кульчика, який він знайшов на місці ДТП більше нічого не брав та не бачив. Щодо ноутбук, якого йому дав ОСОБА_19 , щоб він надав свій паспорт для оформлення застави то йому не було відомо, що ноутбук з місця ДТП. Просить врахувати щодо нього пом`якшуючі покарання обставини а саме те, що він раніше не судимий, являється сиротою, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, сприяння досудовому розслідуванню, наявність двох середніх освіт, каяття в даному вчинку, а саме, що взяв кульчик, який знайшов.

В змінах до апеляційної скарги, які надійшли до апеляційного суду Львівської області 18.05.2017р., обвинувачений ОСОБА_8 просить скасувати вирок Галицького районного суду м. Львова від 20.02.2017р. та постановити новий вирок, в якому дії ОСОБА_8 кваліфікувати за ч.1 ст.185 КК України.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_14 в апеляційній скарзі просить вирок Галицького районного суду м. Львова від 20 лютого 2017 року змінити: перекваліфікувати дії ОСОБА_8 на ч.1 ст.185 КК України; виключити із вироку висновки щодо доведеності викрадення ОСОБА_8 майна, що належало загиблим, окрім одної золотої сережки; обрати ОСОБА_8 міру покарання не пов`язану із позбавленням волі у межах санкції ч.1 ст.185 КК України; зменшити розмір відшкодування потерпілому ОСОБА_12 матеріальної шкоди до 1 500 грн., у іншій частині позовних вимог відмовити; у задоволенні позовних вимог потерпілої ОСОБА_13 відмовити. В обґрунтуванні вимог зазначає, що висновок суду першої інстанції щодо скоєння ОСОБА_8 крадіжки за попередньою змовою групою осіб та наведеного у вироку майна (крім однієї золотої сережки вартістю 1 500 грн.) ґрунтується лише на припущеннях, що є неприпустимим у відповідності до змісту ст..62 Конституції України. Також зазначає, що судом не враховано обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 , а саме те, що він розкаявся у скоєному, своїми активними діями сприяв досудовому розслідуванню, надав квитанції ломбардів, повідомив потерпілого ОСОБА_12 про ймовірне місце знаходження ноутбука, сприяв його поверненню потерпілому своєю явкою до ломбарду та наданням свого паспорту. Також суд мав врахувати, що ОСОБА_8 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має на утриманні двох малолітніх дітей.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_11 в апеляційній скарзі просить вирок Галицького районного суду м. Львова від 20 лютого 2017 року скасувати, а провадження у справі закрити. Вважає винесений вирок незаконним та необґрунтованим, таким, що базується на невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, пов`язаний з неповнотою судового розгляду та порушенням кримінально процесуального закону, а зібраними доказами по справі не підтверджуються причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення. В обґрунтуванні вимог зазначає, що потерпілі не надали жодного підтвердження того, які саме ювелірні вироби були на загиблих у день ДТП, які вони вважають викраденими, також суду потерпілими не надано документів, які б підтверджували б вартість вказаних ювелірних виробів. Також зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, а саме показання обвинуваченого, який заперечує своє перебування на місці ДТП, а відповідно і крадіжку, не допитано свідків на клопотання сторони захисту. Висновки суду першої інстанції не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, а саме показаннями свідків, допитаних під час судового розгляду та матеріалів, наданих стороною обвинувачення.

Потерпілі ОСОБА_12 , ОСОБА_13 в апеляційній скарзі просять оскаржуваний вирок в частині часткового задоволення цивільних позовів потерпілих щодо стягнення матеріальної компенсації завданої моральної шкоди і в оскаржуваній частині постановити новий вирок. Яким задовольнити їх у повному обсязі:

-Стягнути з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь ОСОБА_12 грошові кошти у розмірі 250 000.00 грн. матеріальної компенсації завданої моральної шкоди;

-Стягнути з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь ОСОБА_13 грошові кошти у розмірі 250 000.00 грн. матеріальної компенсації завданої моральної шкоди.

В решті вирок Галицького районного суду м. Львова від 20 лютого 2017 року залишити без змін. В обґрунтування вимог зазначає, що судом мали бути враховані усі обставини кримінального провадження при прийнятті рішення про часткове задоволення цивільного позову про стягнення матеріальної компенсації завданої моральної шкоди, оскільки їм було завдано непоправних душевних страждань внаслідок протиправної поведінки обвинувачених щодо членів їхньої сім`ї, а саме рідних дітей, які на момент вчинення злочину вже були загиблими.

В ході апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник - адвокат ОСОБА_11 апеляційну скаргу підтримали, покликаючись на викладені в ній доводи, просять її задоволити.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник - адвокат Микитишин апеляційну скаргу підтримали, покликаючись на викладені в ній доводи, просять її задоволити.

Прокурор вважає винуватість обвинувачених у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України доведеною, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_14 , захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_11 , потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 безпідставними. Просить вирок суду першої інстанції залишити без зміни.

Потерпілі ОСОБА_12 , ОСОБА_13 просять задоволити свою апеляційну скаргу та заперечили апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_14 , захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_11 .

Заслухавши доповідь судді, сторону захисту, сторону обвинувачення та потерпілих , обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, за обставин, описаних у вироку, є обґрунтованим, вмотивованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Такий висновок підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів, яким суд дав належну оцінку й навів у вироку, зокрема:

-показами потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які у судовому засіданні першої інстанції показали, які саме речі були викрадені з місця ДТП, яке мало місце 02.07.2015 року, а також покази ОСОБА_12 , який суду пояснив, що ОСОБА_8 подзвонив йому та повідомив, де знаходиться викрадений ноутбук та разом забирали з ломбарду цей ноутбук;

-показами свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , які суду показали, що ОСОБА_8 у липні 2015 року здавав у ломбард ноутбук «Mac Book Pro»

- показами свідка ОСОБА_23 , яка показала суду, що ОСОБА_8 у липні 2015 року здавав у ломбард золоту сережку, викрадену на місці ДТП, яке мало місце 02.07.2015 року.

-показами свідки ОСОБА_24 та ОСОБА_25 , які суду показали, що на місці ДТП, яке мало місце 02.07.2015 року, було проведено радіорозвідку та встановлено мобільні номери телефонів, які перебували на місці ДТП, а згодом і встановлено власників цих номерів, зокрема, якими були ОСОБА_8 та ОСОБА_7 ,

-показами свідка ОСОБА_26 , яка повідомила, що 02.07.2015 року близько 22.00 години, повертаючись зі Львова з екскурсії в напрямку зі Львова до м. Тернополя по дорозі було ДТП, в якому зіткнулись вантажівка та легковий червоний автомобіль, зупинившись на місці ДТП, вони почали надавати допомогу постраждалим, зокрема витягувати з червоного авто потерпілих, в чому їм допомагали інші чоловіки. Окрім цього свідок повідомив, що це була нічна пора доби, однак ніч була дуже ясною, оскільки навіть помітила на дівчинці котру витягнули з розбитого авто, сценічний макіяж з камінчиками. Жінку і дівчинку витягнули зі заднього сидіння, водія не вдалось витягнути. Потім вона помітила, як чоловік заглянув на заднє сидіння авто і викрикнув: «как же я ненавижу эту кровь», оскільки він вимастив руку в крові на сидінні, та свідок помітив, що вказана особа не вимовляє букву «р», а також вказана особа поводила себе на місці ДТП командно і його було неможливо не помітити. З місця ДТП вони поїхали через 10 хв., як поїхала швидка допомога. На місці ДТП залишилась одна легкова машина, темного кольору, у якій було 4 особи чоловічої статі. ОСОБА_27 в них запитала, чи вони дочекаються працівників міліції, на що вони погодились.

Крім цього свідок ОСОБА_26 в судовому засідання впізнала ОСОБА_8 , як особу, який перебував на місці ДТП 02.07.2015 року та який залишився очікувати працівників міліції, впізнає його по профілю обличчя, оскільки, коли Бернадська запитувала, чи вони залишаться, вона була поруч і ОСОБА_8 стояв боком до ОСОБА_26 . Також свідок ОСОБА_26 чітко стверджує, що ОСОБА_7 також був на місці ДТП, оскільки він виражався нецензурною лайкою, чим і привертав до себе увагу, намагався усім керувати, впізнає його будову обличчя, зазначила, що був у чорній футболці. Окрім цього впізнає його по тембру голосу і по тому, що не вимовляє букву «р».

-показами свідка ОСОБА_28 , який повідомив, що 02.07.2015 року група з 7 осіб перебували у м.Львові на екскурсії, близько 21.00 год. вони виїхали зі Львова, по дорозі було ДТП, в якому зіткнулись вантажівка та легковий червоний автомобіль, зупинившись на місці ДТП, вони почали надавати допомогу постраждалим, зокрема витягувати з червоного авто потерпілих, в чому їм допомагали сторонні люди, коли він підійшов до розбитого авто, то жінка і дівчинка були уже витягнуті, окрім цього свідок повідомив, що це була нічна пора доби, однак ніч була дуже ясною і обличчя людей, які були на місці ДТП чітко проглядались. На місці ДТП були люди, які просто стояли і які щось викрикували, одним з них, як повідомив свідок, був обвинувачений ОСОБА_7 , він постійно викрикував «де швидка», виражався суржиком, не українською мовою, і не російською мовою. В розбитому авто вимастив руки у крові і кричав «как же я ненавіжу єту кровь». Окрім цього, свідок ствердив, що ОСОБА_7 він впізнав ще в першому засіданні, і його поведінка була такою ж, як на місці ДТП.

Також вина обвинувачених підтверджується наступними належними та допустимими доказами, а саме: даними, які містяться у протоколі огляду місця події від 06.07.2015 року, який підтверджує факт настання дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 02.07.2015 року, о 22 годині 15 хвилин, на автодорозі Львів Тернопіль в районі с. Велика Вільшаниця, Золочівського району Львівської області, внаслідок зіткнення сідлового тягача «MAN» та автомобіля "TOYOTA Corolla", в наслідок якого загинули водій та пасажири автомобіля "TOYOTA Corolla" ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 (т.4, а.с.200-202);

--чеком №23392 від 16.07.2015 року, з якого вбачається, що було повернуто суму кредиту у розмірі 5880,60 грн. до ломбарду «Заставно-Кредитний Дім» (т.4, а.с.203);

-договором №482-15000769 від 06.07.2015 року, який укладено між ПТ «Ломбард «Заставно-Кредитний Дім» та ОСОБА_8 , згідно якого останній отримав кредит, заклавши при цьому викрадений ноутбук (т.4, а.с.204);

-листом ПТ «Ломбард «Заставно-Кредитний Дім» від 27.07.2015 року №159/7, яким повідомляється про те, що ОСОБА_8 06.07.2015 року здав у ломбард ноутбук Apple Core i7 та 16.07.2015 року відкупив його (т.4, а.с.205);

-довідкою від 30.07.2015 року, складеною начальником СКР ОСОБА_25 , з якої вбачається, що на місці ДТП встановлено мобільне покриття (т.4, а.с.206);

-листами ПТ «Чесний ломбард», ТзОВ «МАСТ» І КОМПАНІЯ №1710 від 11.09.2015 року, №1799 від 25.09.2015 року, №1726 від 11.09.2015 року, з яких вбачається, що ОСОБА_8 укладено договір фінансового кредиту та договір закладу майна, а саме сережку з/к з кам., золото Т2 585, 586, масою 2,90 г та мобільний телефон «SAMSUNG E1200», ІМЕІ: НОМЕР_4 , та на які було звернено стягнення та таке реалізоване (т.4, а.с.209-211);

-фотокартками, з яких вбачається, які саме золоті вироби були викрадені на місці ДТП з ОСОБА_16 (т.4, а.с.227-228);

-листом від ПТ «Ломбард «Заставно-Кредитний Дім» від 19.08.2015 року №5685/8/2, до якого додано диск з відеозаписом з камер відеоспостереження, на якому відображено момент укладення договору №482-15000769 від 06.07.2015 року та відеозапис від 16.07.2015 року (т.4, а.с.232);

-даними висновку експерта №39/2015 від 03.07.2015 року, у якому зазначено, що на 4 пальці правої кисті наявний перстень з металу жовтого та білого кольору з 3 камінцями та відсутності інших металевих виробів на тілі ОСОБА_16 (т.5, а.с.11-13);

-даними висновку експерта №38/2015 від 03.07.2015 року, з якого вбачається, що під час дослідження трупа ОСОБА_15 на останньому не виявлено жодних золотих виробів (т.5, а.с.14-17);

-заявою ОСОБА_8 , з якої вбачається, що він у добровільному порядку надав квитанцію №649531 та договір на здачу золотої сережки, який знайшов 02.07.2015 року на автодорозі Львів-Золочів (т.5, а.с.26);

-специфікацією до договору фінансового кредиту та договору закладу майна до ломбарду №76-21873 від 03.07.2015 року, згідно якої ОСОБА_8 була закладена до ломбарду ПТ «Чесний ломбард», ТзОВ «МАСТ» І КОМПАНІЯ сережка з/к з 3 камінчиками (т.5, а.с.27);

--договором №100Р/76-000021873 добровільного страхування від 03.07.2015 року, з якого вбачається, що ОСОБА_8 застрахував вищевказану сережку (т.5, а.с.28);

-даними протоколу тимчасового доступу до документів (інформації), які містять охоронювану законом таємницю від 24.11.2015 року, зокрема проведеним тимчасовим доступом до інформації, що міститься у оператора мобільного зв`язку ТзОВ «АСТЕЛІТ» (т.5, а.с.36);

-даними довідки про з`єднання абонента мобільного зв`язку ОСОБА_8 , даними витягів з карт, з яких вбачається, що останній 02.07.2015 року пересувався з м.Львова до м.Тернополя, повертаючись до м.Львова близько 21:51 год. перебував в м.Золочів, а в 23:41 год. уже був у м.Львові (т.5, а.с.38-45);

-даними протоколу тимчасового доступу до документів (інформації), які містять охоронювану законом таємницю від 20.10.2015 року, зокрема проведеним тимчасовим доступом до інформації, що міститься у оператора мобільного зв`язку ТзОВ «АСТЕЛІТ» та яке знаходиться на диску СD-R (т.5, а.с.64-66);

-даними довідки про з`єднання абонента мобільного зв`язку ОСОБА_7 , даними витягів з карт, з яких вбачається, що останній 02.07.2015 року пересувався з м.Львова до м.Тернополя, повертаючись до м.Львова близько 21:51 год. перебував в м.Золочів, а в 23:41 год. уже був у м.Львові (т.5, а.с.68-76);

-даними протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії за завданням ОТЗ №2 від 19.10.2015 року, згідно якого ОСОБА_29 та ОСОБА_19 , розмовляючи між собою по телефону зазначили, що ОСОБА_8 здійснив крадіжку сережок з ОСОБА_16 (т.5, а.с.78-80);

-даними протоколу огляду речей від 13.11.2015 року та фототаблицями до нього, згідно якого предметом дослідження був, зокрема ноутбук «MacBook Pro» та інші речі, які були викрадені в день ДТП (т.5, а.с.81-88);

-даними постанови про визнання речей речовими доказами та долучення їх до матеріалів справи від 13.11.2015 року, згідно якого оглянуті речі визнані речовими доказами, серед яких зокрема є ноутбук, який був викрадений з місця ДТП (т.5, а.с.89-90);

-даними протоколу огляду речей із відеоінформацією від 10.12.2015 року, з якого вбачається, що 06.07.2015 року ОСОБА_8 здав вищевказаний ноутбук у ломбард та отримав за нього гроші, а також вбачається, що ОСОБА_8 16.07.2015 року викупив ноутбук з ломбарду «Скарбниця» (т.5, а.с.92-93);

-даними постанови про визнання речей речовими доказами та долучення їх до матеріалів справи від 10.12.2015 року, згідно якого переглянутий відеозапис визнано речовим доказом та долучено до матеріалів справи (т.5, а.с.94-95);

-даними довідки про результати проведення радіотехнічної розвідки від 03.08.2015 року, якою на місці ДТП встановлено базові станції операторів мобільного зв`язку (т.5, а.с.96);

-даними висновку товарознавчої експертизи №9/552 від 07.12.2015 року, якою встановлено вартість викраденого ноутбука та сумки до нього (т.5, а.с.99-102);

-даними протоколу пред`явлення речей для впізнання від 21.12.2015 року, згідно якого ОСОБА_8 впізнав сережку, яка була викрадена під час ДТП, а також додатком до цього протоколу та довідкою до протоколу (т.5, а.с.103-107);

-листом ПТ «Чесний ломбард», ТзОВ «МАСТ» І КОМПАНІЯ №2302 від 29.12.2015 року, з якого вбачається, що ОСОБА_8 користувався послугами їх підприємства та укладав договори фінансового кредиту та договори закладу майна, а саме сережку з кам. золото Т2 585, 586, масою 2,90 г та мобільний телефон «SAMSUNG E1200», ІМЕІ: НОМЕР_4 , та на які було звернено стягнення та таке реалізоване (т.5, а.с.109);

-даними, які містяться в протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.12.2015 року, згідно якого свідок ОСОБА_22 впізнав ОСОБА_8 як такого, що здавав у ломбард ноутбук марки «Apple» та довідкою до цього протоколу (т.5, а.с.110-112);

-даними, які містяться в протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.09.2015 року, особа для впізнання ОСОБА_8 , проведений зі свідком ОСОБА_28 , який повідомив, що по фотографії затрудняється впізнати, однак при особистому впізнанні особу впізнає, оскільки риси обличчя запам`ятав;

-даними, які містяться в протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.09.2015 року, особа для впізнання ОСОБА_7 , проведений зі свідком ОСОБА_28 , який повідомив, що по фотографії затрудняється впізнати, однак при особистому впізнанні особу впізнає, оскільки риси обличчя запам`ятав;

-даними протоколу за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 28.10.2015 року, з якого вбачається, що ОСОБА_8 на місці ДТП здійснив крадіжку золотих виробів та срібного ланцюжка (т.5, а.с.115-123);

-даними протоколу за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 19.10.2015 року, з якого вбачається, що ОСОБА_19 пояснює обставини, які мали місце під час ДТП (т.5, а.с.125-127);

-даними, які містяться на ЦКР 462т, ЦКР 464т, ЦКР 465т, на яких містяться звукозапис допиту ОСОБА_8 , звукозапис допиту ОСОБА_19 , відеозапис допиту ОСОБА_19 від 17.09.2015 року та відеозапис допиту ОСОБА_29 від 06.10.2015 року (т.5, а.с.188-189);

-даними, які містяться на DVD-R диску серії DR5FA1-00637, на якому знаходиться відеозапис з камер відеоспостереження з ломбарду «Скарбниця», який розташований за адресою: м.Львів, вул. Фредра, 6, та на якому відображено відеозапис як ОСОБА_8 здавав у ломбард ноутбук та з ним перебував ОСОБА_29 та ОСОБА_19 (т.4, а.с.230).

З урахуванням наведеного колегія суддів визнає правильним висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, а викладені в апеляційних скаргах доводи про невинуватість обвинувачених та відсутність достатніх доказів для доведення їх винуватості в суді не бере до уваги як безпідставні.
Колегія суддів, вважає, що дії ОСОБА_7 , ОСОБА_8 вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки така кваліфікація знайшла своє підтвердження за результатами судового слідства.

Апеляційні доводи сторони захисту про невідповідність вироку вимогам закону, висновків суду фактичним обставинам справи, неповноту судового розгляду та істотні порушення кримінального процесуального закону є безпідставними, й колегія суддів їх до уваги не бере, виходячи з наступного.
В ході судового розгляду суд першої інстанції з`ясував усі обставини, які мали істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення. На виконання вимог ст. 370 КПК України судом у вироку наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Оцінюючи показання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про те, що правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України вони не вчиняли, суд обґрунтовано не взяв до уваги й своє рішення мотивував у вироку.
Покликання в апеляційних скаргах, що жоден з свідків, які були допитані судом першої інстанції, не надали показів щодо причетності ОСОБА_8 до викрадення предметів чи речей, що належали потерпілим у автоаварії та не підтвердив, що бачили зазначені у вироку речі належні потерпілим у автоаварії на їх тілах й не спростовує правильності висновків суду про вчинення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.
Також безпідставними є покликання в апеляційній скарзі сторони захисту, що судом першої інстанції безпідставно розцінений як доказ участі ОСОБА_8 у викраденні ноутбука факт того, що ОСОБА_8 здав під заставу ноутбук, оскільки останній отримав 100-200 грн. лише за те, що надав свій паспорт громадянина України для оформлення договору застави із ломбардом.

Щодо доводів захисника ОСОБА_11 , що покази свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_23 які у липні 2015 року були працівниками ломбарду, жодним чином не стосуються особи обвинуваченого ОСОБА_7 та те, що свідок ОСОБА_29 в суді першої інстанції не говорив, що він разом з свідком ОСОБА_19 та обвинуваченим ОСОБА_8 після ДТП забирали в ОСОБА_7 викрадений ноутбук та був присутнім під час того, як ОСОБА_8 здавав його у ломбард, не спростовує правильності висновків суду першої інстанції оскільки інші зібрані у справі належні й допустимі докази в їх сукупності були достатніми для ухвалення обвинувального вироку щодо ОСОБА_7 .
Також доводи захисника ОСОБА_11 , що не знайшли свого підтвердження покази свідків ОСОБА_24 та ОСОБА_25 щодо належності номера мобільного телефону НОМЕР_5 саме обвинуваченому ОСОБА_7 , оскільки останній не пригадує, яким номером користувався у липні 2015 року, є безпідставними та не спростовують правильності висновків суду, що обвинувачений ОСОБА_7 був на місці ДТП.
Також не заслуговують на увагу доводи захисника ОСОБА_11 , що судом першої інстанції безпідставно взято до уваги покази свідків ОСОБА_28 та ОСОБА_26 про те, що останні на місці ДТП бачили ОСОБА_7 , оскільки пред`явлення для впізнання обвинуваченого ОСОБА_7 під час судового розгляду відбулося з порушенням вимог ст..355 КПК України та на досудовому слідстві вказаним свідкам пред`являлись для впізнання фото осіб, на одному з яких був ОСОБА_7 .
Як вбачається з показів свідка ОСОБА_28 , даних в суді першої інстанції, а саме, що на місці ДТП були люди, які просто стояли і які щось викрикували, одним з них, як повідомив свідок, був обвинувачений ОСОБА_7 , він постійно викрикував «де швидка», виражався суржиком, не українською мовою, і не російською мовою. В розбитому авто вимастив руки у крові і кричав «как же я ненавіжу єту кровь». Окрім цього, свідок ствердив, що ОСОБА_7 він впізнав ще в першому засіданні, і його поведінка була такою ж, як на місці ДТП.
Свідок ОСОБА_26 в судовому засіданні першої інстанції впізнала ОСОБА_8 , як особу, який перебував на місці ДТП 02.07.2015 року та який залишився очікувати працівників міліції, впізнає його по профілю обличчя, оскільки, коли ОСОБА_30 запитувала, чи вони залишаться, вона була поруч і ОСОБА_8 стояв боком до ОСОБА_26 . Також свідок ОСОБА_26 чітко ствердила, що ОСОБА_7 також був на місці ДТП, оскільки він виражався нецензурною лайкою, чим і привертав до себе увагу, намагався усім керувати, впізнає його будову обличчя, зазначила, що був у чорній футболці. Окрім цього впізнає його по тембру голосу і по тому, що не вимовляє букву «р».
Колегія суддів не ставить під сумнів достовірності показань свідків ОСОБА_26 , ОСОБА_28 в суді першої інстанції, які є логічними, послідовними та узгоджуються між собою.
Будь-яких підстав вважати, що свідки ОСОБА_26 , ОСОБА_28 (які несуть кримінальну відповідальність за дачу суду завідомо неправдивих показань) помиляються щодо особи обвинуваченого ОСОБА_7 чи оговорюють останнього немає. Отже суд першої інстанції підставно покликався у вироку на дані докази, оскільки вони беззаперечно доводять вину ОСОБА_7 у вчиненні злочину.
Крім того, в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 пояснив, що за декілька днів після ДТП ОСОБА_29 подзвонив ОСОБА_8 та запитав, що робить, потім ОСОБА_29 , ОСОБА_19 , ОСОБА_8 та його донька поїхали на Левандівку, там зустрілися з ОСОБА_7 . З будинку вийшов ОСОБА_7 , кинув сумку з ноутбуком та ОСОБА_19 , ОСОБА_29 , ОСОБА_8 та його донька поїхали до ломбарду, щоб запитати, скільки даний ноутбук буде коштувати. Зазначив, що ОСОБА_19 хотів залишити собі даний ноутбук. У ломбарді «Скарбниця», який розташований на перехресті вул. Степана Бандери та вул. Героїв УПА, оцінили вищевказаний ноутбук в 5400 гривень. Тоді розійшлися, ОСОБА_8 з донькою пішли на маршрутку. На наступний день ОСОБА_8 передзвонив хтось із хлопців, хто саме пригадати не може, чи то був ОСОБА_19 , чи то ОСОБА_29 , та запитали, чи він має документ, щоб залишити ноутбук у ломбарді. Згодом, на вул. Фредра у м.Львові ОСОБА_8 та ОСОБА_19 заклали у ломбарді «Скарбниця» ноутбук «Apple Makbook Pro» й отримали 5400 гривень, з яких 200 гривень отримав ОСОБА_8 , а решту ОСОБА_19 забрав собі. Приблизно за тиждень два ОСОБА_8 прочитав в інтернеті, що з машини викрали ноутбук марки «Apple Makbook Pro». Після цього, на наступний день ОСОБА_8 зустрівся з потерпілим й пояснив, де знаходиться даний ноутбук. ОСОБА_8 дзвонив ОСОБА_19 для того, щоб останній знайшов гроші. Потім вони поїхали в ломбард, який розташований на вул. С.Бандери, 1 та потерпілий викупив вищевказаний ноутбук.

Будь-яких підстав вважати, що ОСОБА_8 оговорює ОСОБА_7 немає.
Щодо повторного допиту в судовому засіданні свідка ОСОБА_19 то судом неодноразово вживались заходи про доставку в судове засідання останнього, однак такі виявилось не можливими у зв`язку з тим, що ОСОБА_19 знаходиться на тривалому лікуванні в реабілітаційному центрі.

При вирішенні цивільного позову потерпілих про відшкодування майнової та моральної шкоди суд першої інстанції в повній мірі врахував розмір завданої потерпілим майнової шкоди, характер діянь кожного з обвинувачених, їх майновий стан, а також характер та обсяг моральних страждань потерпілих.

Визначене судом першої інстанції відшкодування моральної шкоди в розмірі по 5000,00 грн. кожному потерпілому, яке підлягає стягненню з обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 є достатнім та цілком співрозмірним із моральними переживаннями та стражданнями, що їх зазнали потерпілі.

Позовні вимоги потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 про стягнення на їх користь з обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 відшкодування моральної шкоди в розмірі по 250 000.00 грн. з кожного вимогам розумності та справедливості не відповідають, а тому підставно судом першої інстанції задоволені не були.

Крім того, покарання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 призначене з дотриманням вимог ст.65 КК України, яке відповідає характеру тяжкості вчиненого злочину і даним про особу обвинуваченого.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, при яких його вчинено та особу обвинуваченого. Зокрема те, що ОСОБА_7 вину свою не визнав, раніше неодноразово судимий, на обліку у наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, не працює, має середню освіту, не одружений та дітей на утриманні не має, а тому суд дійшов висновку, що достатнім обвинуваченому буде покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.185 КК України, оскільки його виправлення можливе лише в ізоляції від суспільства. Оскільки після постановлення вироку в справі встановлено, що ОСОБА_7 визнано винним ще і в іншому злочині, вчиненому до постановлення цього вироку, відповідно до ч.4 ст.70 КК України, суд частково приєднує до покарання, призначеного за новим вироком, невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, при яких його вчинено та особу обвинуваченого. Зокрема те, що ОСОБА_8 свою вину не визнав, раніше не судимий, на обліку у наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, не працює, має середню освіту, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, а тому суд дійшов висновку, що достатнім обвинуваченому буде покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.185 КК України, оскільки його виправлення можливе лише в ізоляції від суспільства.

З урахуванням наведеного колегія суддів визнає правильним висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, а викладені в апеляційній скарзі доводи про відсутність в їх діях складу злочину та недоведеність їх вини не бере до уваги як безпідставні.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_8 подав клопотання про застосування до нього п.«в» ч.1 ст. 1 Закону України "Про амністію у 2016 році".

07 вересня 2017 року набрав чинності Закон України "Про амністію у 2016 році". Відповідно до п.«в» ст. 1 цього Закону підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, який не є тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, кримінальна справа щодо нього розглянута судом, але вирок не набрав законної сили.

Також, як вбачається з свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 , ОСОБА_8 має сина ОСОБА_31 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Обставини, передбачені ст. 9 Закону України "Про амністію у 2016 році" та ст. 4 Закону України "Про застосування амністії в України", які б виключали застосування амністії до ОСОБА_8 , відсутні.

Таким чином на підставі п.«в» ст. 1 Закону України "Про амністію у 2016 році" ОСОБА_8 слід звільнити від відбування основного покарання у виді трьох років позбавлення волі призначеного вироком Галицького районного суду м. Львова від 20 лютого 2017 року.

Крім того, колегія суддів, вважає, що ОСОБА_7 слід зарахувати строк попереднього ув`язнення у строк покарання.

Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015) зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України "Про попереднє ув`язнення" попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КПК України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Оскільки ОСОБА_7 з 07 жовтня 2016 року по 30 травня 2018 року (день набрання вироком законної сили після перегляду його судом апеляційної інстанції) перебував у місцях попереднього ув`язнення, на підставі ч.5 ст. 72 КК України (в редакції Закону №838-VIII від 26.11.2015) обвинуваченому слід зарахувати у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 07 жовтня 2016 року по 30 травня 2018 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вирок суду постановлений з дотриманням вимог ст. ст. 370-376 КПК України, є законним, обгрунтованим і вмотивованим, а тому підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись ч.2 ст.376, ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, ст. 1 Закону України "Про амністію у 2016 році", колегія суддів, -

у х в а л и л а:
апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_14 , захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_11 , потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 залишити без задоволення, а вирок Галицького районного суду м. Львова від 20 лютого 2017 року без змін.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_7 в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 07.10.2016р. по день вступу вироку в законну силу, а саме по 30 травня 2018 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 задоволити.

На підставі п.«в» ч.1 ст. 1 Закону України "Про амністію у 2016 році" звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання призначеного вироком Галицького районного суду м. Львова від 20 лютого 2017 року ч.2 ст.185 КК України.

Звільнити ОСОБА_8 з-під варти в залі суду.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги упродовж трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженими, які утримуються під вартою, з моменту вручення копії ухвали.

Головуючий:

Судді: