Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/3047/18
Провадження №: 1-кс/332/1064/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2018 р.

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 за участю слідчого СВ Заводського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання подане в межах досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001879 від 04 вересня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Слідчий звернувся до суду з вищезазначеним клопотанням. В обґрунтування клопотання слідчий зазначив про те, що у провадженні слідчого відділення Заводського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області знаходиться кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001879 від 04 вересня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 18.09.2018 року надано дозвіл слідчому на проведення обшуку у приміщенні будинку АДРЕСА_1 , на прибудинковій території, гаражі та всіх господарських будівлях розташованих на території вказаного домоволодіння, з метою відшукання та вилучення знаряддя вчинення кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте в результаті його вчинення - терезів, брухту кольорових і чорних металів, записів, що підтверджують здійснення вищевказаної діяльності, які мають суттєве значення для кримінального провадження.

25.09.2018 року на підставі ухвали слідчого судді проведено обшук, за адресою: АДРЕСА_1 за місцем фактичного мешкання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході проведення якого на території домоволодіння було виявлено та вилучено металобрухт. Окрім того, при проведенні обшуку за вказаною адресою, у приміщенні будинку було виявлено та вилучено: саморобний пристрій металевий прямокутної форми за зовнішніми ознаками схожий на предмет призначений для виготовлення алкоголю та 9 однакових пластикових каністр білого кольору, кожна з яких наповнена рідкою рідиною, різних кольорів зі специфічним запахом. Присутній при обшуку ОСОБА_5 зазначив, що відношення до виявлених речей не має.

У клопотанні слідчий просить накласти арешт на тимчасово вилучене майно, з метою збереження речових доказів.

Слідчий та прокурор підтримали клопотання, просили його задовольнити з підстав вказаних в ньому.

Власника тимчасово вилученого майна, органом досудового розслідування не встановлено.

Заслухавши слідчого та прокурора, дослідивши надані до клопотання докази, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно ст.167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Згідно ч.7 ст.237 КПК України, вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученими.

Згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку. Відповідно до вимог КПК України арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Слідчим суддею встановлено, що під час проведення обшуку 25.09.2018 року на підставі ухвали слідчого судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 18.09.2018 року у приміщенні будинку АДРЕСА_1 було вилучено речі, які не входили до переліку речей, на які прямо надано дозвіл на відшукування в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, а саме: саморобний пристрій металевий прямокутної форми за зовнішніми ознаками схожий на предмет призначений для виготовлення алкоголю та 9-ть однакових пластикових каністр білого кольору, кожна з яких наповнена рідкою рідиною, різних кольорів зі специфічним запахом. Необхідність накладення арешту на вищевказане майно, слідчим обумовлена тим, що вилучене майно є предметом кримінального правопорушення, а отже з метою збереження речових доказів вважає доцільним накласти арешт.
Всупереч доводам слідчого, в матеріалах справи відсутня постанова про визнання саморобного пристрою металевого прямокутної форми за зовнішніми ознаками схожого на предмет призначений для виготовлення алкоголю та 9 однакових пластикових каністр білого кольору, кожна з яких наповнена рідкою рідиною, різних кольорів зі специфічним запахом речовими доказами. При цьому відомості до ЄРДР за фактом виявлення незаконної діяльності пов`язаної з незаконним виробництвом алкогольних напоїв не внесено.
У відповідності до фабули витягу з ЄРДР зазначено, що по АДРЕСА_1 на території приватного домоволодіння виявлено незаконний пункт металобрухту.
Диспозицією статті 213 КК України передбачена кримінальна відповідальність за порушення порядку здійснення операцій з металобрухтом, що свідчить про те, що саморобний пристрій металевий прямокутної форми за зовнішніми ознаками схожий на предмет призначений для виготовлення алкоголю та 9 однакових пластикових каністр білого кольору, кожна з яких наповнена рідкою рідиною, різних кольорів зі специфічним запахом не можуть предметом кримінального правопорушення в рамках відкритого кримінального провадження, відомості про яке внесено Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001879 від 04 вересня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України.

Як вбачається з матеріалів справи, жодних слідчих дій за фактом перевірки вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 204 КК України не вчинено, відомості про вчинення кримінального правопорушення , передбаченого ст.. 204 КК України не внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Крім того, слідчим суддею враховано, що слідчим не встановлено особу у якої перебувають у володінні або у користуванні вилучене майно.

Враховуючи вище викладене, слідчий суддя не вбачає законних підстав накладення арешту на тимчасово вилучене майно, тому вважає доцільним відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 167,170, 237 КПК України, -

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Заводського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_6 , яке погоджено прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_7 про арешт майна відмовити.

Роз`яснити, що відмова у задоволенні клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення власнику майна тимчасово вилученого майна.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1