АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 24 липня 2018 року, апеляційну скаргу ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 18 травня 2018 року,

за участі: прокурора володільця його представника ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , та накладено арешт на транспортний засіб «Mercedes Bens С200 СDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким користувався ОСОБА_10 , у своїй злочинній діяльності, який належить ЗАТ «NILTERA IR KO», що знаходиться за адресою: м. Ужнеріо, вул. 52 Б, Каунас, Литва з поміщенням його на штраф майданчик.

Приймаючи рішення, слідчий суддя дослідив надані матеріали, врахував відповідно до вимог ст. 173 КПК України наявність даних про достатність доказів, що вказують на наявність ознак кримінальних правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, наявність даних про належність майна, на яке прокурор просить накласти арешт та з метою збереження речових доказів, прийшов до висновку про необхідність задоволення клопотання, оскільки наявні передбачені ст. 170 КПК України підстави.

Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 18 травня 2018 року, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого.
Щодо строку апеляційного оскарження ОСОБА_5 зазначає, що розгляд клопотання слідчого відбувся без його участі, чим порушено його право на захист, а про ухвалу слідчого судді йому стало відомо 25 червня 2018 року з Єдиного державного реєстру судових рішень.
Так, автор апеляційної скарги стверджує, що майно на яке накладено арешт, вилучено 08 лютого 2018 року, при цьому жодних протоколів вилучення не складалось, а клопотання про арешт майна подане з порушенням строків, передбачених ч. 5 ст. 171 КПК України.
Зазначає, що слідчий суддя здійснив розгляд клопотання без повідомлення підозрюваного та його захисника, а також жодним чином не повідомив підозрюваного чи його захисника про те, що 18 травня 2018 року було винесено ухвалу про арешт майна, яке належить ОСОБА_5 , яке, як він стверджує, у нього викрали ст.слідчий ОСОБА_8 .

Стверджує, що слідчим взагалі не вказано правову підставу для арешту майна, що є порушенням чинного КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення володільця майна та його представника на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді лишити без змін, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами ст. 395 КПК України, ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення, а у випадку якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

З апеляційної скарги, доданих до неї документів та матеріалів судового провадження вбачається, що клопотання органу досудового розслідування про накладення арешту на майно було розглянуто судом у відсутність власника майна та його представника, копії судового рішення по даній справі ОСОБА_5 не направляли, а тому колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження необхідно поновити.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 24 липня 2017 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000212, за підозрою ОСОБА_11 , ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 368 КК України, за підозрою ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 307 КК України, за підозрою ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, за підозрою ОСОБА_18 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України та за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 306 КК України.

17 травня 2018 року старший слідчий в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_8 , за погодженням прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , звернувся до Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту, як на речовий доказ, на транспортний засіб «Mercedes Bens С200 СDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким користувався ОСОБА_10 , у своїй злочинній діяльності, який належить ЗАТ «NILTERA IR KO», яке знаходиться за адресою Ужнерно, вул. 52 Б, Каунас, Литва з поміщенням його на штраф майданчик.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 18 травня 2018 року зазначене було клопотання задоволено.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, накладення арешту на майно допускається, зокрема і з метою забезпечення збереження речових доказів;

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу
Приймаючи рішення, слідчий суддя місцевого суду зазначених вимог закону дотримався.

Задовольняючи дане клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0000212, про накладення арешту на автомобіль «Mercedes Bens С200 СDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_10 , а володіє ОСОБА_5 , слідчий суддя дослідивши матеріали, додані до клопотання, врахувавши відповідно до вимог ст. 173 КПК України наявність даних про достатність доказів, що вказують на наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, наявність даних про належність майна, прийшов до правильного висновку про необхідність задоволення клопотання, з метою збереження речових доказів.
З урахуванням цього слідчий суддя, всупереч ствердженням автора апеляційної скарги, встановив належні правові підстави, передбачені ч. 1 ст. 170, ч. 3 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вищевказане майно, оскільки воно, як вважає колегія суддів відповідає критеріям ст. 98 КПК України та постановою старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_8 від 13 лютого 2018 року (а.п. 44-49).

Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 132, 170 173 КПК України, наклав арешт на вищезазначений автомобіль, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, всупереч доводам апеляційної скарги.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на вищевказане майно, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи автора апеляційної скарги стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

При цьому, колегія суддів враховує те, що відповідно до листа Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 квітня 2013 року № 223-559/0/4-13, у разі подання особами, визначеними у ст. 174 КПК, скарги на ухвалу слідчого судді суду першої інстанції про арешт майна у зв`язку з необґрунтованістю його накладення, судді судів апеляційної інстанції мають перевірити, чи подавалось цими особами клопотання про скасування цього заходу забезпечення слідчому судді місцевого суду та в разі негативної відповіді на зазначене питання, можуть залишити ухвалу без змін. Іншими словами, з підстави необґрунтованості накладення арешту на майно, особи, перелік яких визначено у ч. 1 ст. 174 КПК, вправі звернутися до слідчого судді суду першої інстанції із клопотанням про скасування ним своєї ухвали (абз. 2 ч. 2 ст. 174 КПК), а уже потім, у разі незгоди з прийнятим рішенням, вправі оскаржити ухвалу про арешт майна в апеляційному порядку згідно зі ст. 309 КПК України.

Що стосується доводів апеляційної скарги з приводу того, що під час вилучення арештованого майна 08 лютого 2018 року, жодного протоколу вилучення складено не було, то вони є непереконливими, оскільки в матеріалах провадження міститься протокол обшуку, в якому зазначено про вилучення автомобіля «Mercedes Bens С200 СDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.п.26-28).
Безпідставними є твердження ОСОБА_5 і про те, що клопотання про арешт майна подане з порушенням строків, передбачених ч. 5 ст. 171 КПК України, оскільки арештований автомобіль не є тимчасово вилученим майном.
Надуманими вважає колегія суддів посилання на те, що слідчим взагалі не вказано правової підстави для арешту майна, оскільки вказане спростовується змістом поданого клопотання, в якому зазначено мету арешту вищевказаного автомобіля - збереження речового доказу.
Що стосується доводів ОСОБА_5 про те, що слідчий суддя здійсниврозгляд клопотання без повідомлення підозрюваного та його захисника, то вони є непереконливими, оскільки із матеріалів долучених до клопотання вбачається, що підозрюваний не є власником вказаного вище автомобіля.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді не встановлено та не вбачаються такі і зі змісту апеляційної скарги.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга ОСОБА_5 , навіть з урахуванням усіх викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Поновити ОСОБА_5 строк на апеляційне оскарження.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 18 травня 2018 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , та накладено арешт на транспортний засіб «Mercedes Bens С200 СDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким користувався ОСОБА_10 , що належить ЗАТ «NILTERA IR KO», яке знаходиться за адресою: м. Ужнерніо, вул. 52 Б, Каунас, Литва з поміщенням його на штраф майданчик, - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №11-сс/796/3604/2018 Категорія: ст. 170 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_19 Доповідач: ОСОБА_1