Ухвала
Іменем України
01 серпня 2018 р.

м. Київ

справа № 361/7918/17

провадження № 51-7476ск18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу першого заступника прокурора Київської області ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Київської області від 08 травня 2018 року,
встановив:
Як убачається з матеріалів провадження за скаргою, вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 березня 2018 року затверджено угоду про примирення від 31 листопада 2017 року між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_6 .
ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, та призначено йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки. На підставі ст. 75 вказаного Кодексу ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання зі встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік.
Апеляційний суд Київської області ухвалою від 08 травня 2018 року, керуючись ч. 4 ст. 399 КПК України, відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора на вказаний вирок.
У касаційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у цьому суді з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону. Зокрема, вказує на те, що суд першої інстанції призначив ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст. 75 КК України, без покладення на останнього жодного з обов`язків, передбачених ст. 76 вказаного Кодексу, чим допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до признання покарання, яке неможливо виконати. Апеляційний суд на вказане порушення не звернув увагу, тому безпідставно відмовив у відкритті апеляційного провадження через положення ст. 399 КПК України, ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 цього Кодексу.
Перевіривши касаційну скаргу та надані до неї копії судових рішень, Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Згідно п. 3 ч. 3 ст. 394 вказаного Кодексу вирок суду першої інстанції на підставі угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним, обвинуваченим може бути оскаржений в апеляційному порядку прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
Положеннями ч. 3 ст. 469 КПК України передбачено, що угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Укладення угоди про примирення у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, не допускається.
Системний аналіз зазначених норм КПК вказує на те, що вирок суду першої інстанції на підставі угоди може бути оскаржений обмеженим колом суб`єктів та з яких, чітко визначених законом, підстав, зазначених у ч. 3 ст. 394 КПК України. Зокрема, сторони, а також прокурор у провадженні на підставі угоди про примирення позбавлені можливості оскаржувати таке судове рішення у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, передбачених ст. 412 КПК України, та неправильним застосуванням норм КК України. Тому, суд, у разі подання відповідних скарг з підстав, з яких судове рішення не може бути оскаржено згідно з положеннями ст. 394 КПК України, має відмовити у відкритті апеляційного провадження.
Як убачається з копії ухвали апеляційного суду прокурору було відмовлено у відкритті апеляційного провадження на підставі ч. 4 ст. 399 КПК України, так як вирок суду на підставі угоди про примирення між потерпілою та обвинуваченим був оскаржений прокурором поза межами його повноважень, тобто не з тих підстав, які передбачені п. 3 ч. 3 ст. 394 КПК України, при відсутності порушень ч. 3 ст. 469 цього Кодексу.
Жодних доводів про порушення будь-якої із зазначених умов, необхідних для укладення угоди про примирення між потерпілою та обвинуваченим, прокурором не наводилося, а обґрунтування неправильного застосування Закону України про кримінальну відповідальність, допущеного, на думку останнього, судом першої інстанції при ухваленні вироку на підставі угоди, не відноситься до тих, за наявності яких у прокурора були повноваження для оскарження вироку на підставі угоди про примирення. У зв`язку з цим суддя апеляційного суду дійшов правильного висновку про відсутність підстав для відкриття апеляційного провадження.
Тих істотних порушень кримінального процесуального закону, які передбачені ст. 412 КПК України, та які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, не встановлено.
Враховуючи наведене, Суд вважає, що суддя апеляційного суду, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора, діяв відповідно до вимог процесуального закону, а тому не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги прокурора та вважає, що у відкритті провадження за його касаційною скаргою слід відмовити згідно п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.
Враховуючи наведене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою першого заступника прокурора Київської області ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Київської області від 08 травня 2018 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3