Провадження № 11-сс/4808/36/18
Категорія ст. 181 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2018 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18 жовтня 2018 року про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту,

за участю прокурора ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить змінити ухвалу слідчого судді в частині покладених обов`язків на підозрюваного та обрати щодо нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту лише в нічний час, покласти на підозрюваного обов`язок в період з 22 год. по 08 год. не залишати місце постійного проживання за адресою АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора та суду.

Посилається на те, що встановлені в судовому засіданні фактичні дані в сукупності вказують на те, що ухвала слідчого судді постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує, що стороною обвинувачення в обґрунтування клопотання наведені ризики відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України. Слідчий суддя своє рішення мотивував тим, що вказані ризики знайшли своє підтвердження і більш м`який запобіжний захід не дасть можливості запобігти цим ризикам, встановив, що підозрюваний проживає разом з батьком та матір`ю, має тісні соціальні зв`язки та позитивну репутацію, раніше не притягався до відповідальності. Зазначає, що в свої поясненнях підозрюваний наголосив на тому, що не має наміру переховуватися від органів досудового слідства, сприяє та буде сприяти розкриттю злочину, вчиняти інших кримінальних правопорушень не буде, планує працевлаштуватися по місцю свого постійного проживання з метою надання матеріальної допомоги батькам, проте слідчий суддя їх до уваги не взяв. Вказує, що в судовому засіданні відповідні ризики не знайшли свого документального підтвердження. Також мотивує тим, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту слідчим суддею не враховано вимог п. п. 3 і 4 Конвенції про захист прав та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини. Зауважує, що застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту повністю залишить підозрюваного без засобів для існування, а також останній не зможе матеріально утримувати своїх непрацездатних батьків.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18 жовтня 2018 року клопотання слідчого задоволено, застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому цілодобово не залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду, з покладенням відповідних обов`язків, до 17 грудня 2018 року.

Своє рішення слідчий суддя мотивував наявністю підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, доведеністю ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Врахував вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_8 зазначеного злочину, характеризуючі особу підозрюваного дані, його вік, стан здоров`я та майновий стан, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця проживання, а також відсутність судимості. Дійшов висновку, що в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, тому клопотання необхідно задоволити та застосувати щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому цілодобово залишати житло з покладенням на нього додаткових обов`язків, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання і саме такий запобіжний захід буде достатнім для забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

Підозрюваний ОСОБА_8 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, належним чином повідомлявся про час та місце розгляду апеляційної скарги. Захисник ОСОБА_7 вказала про можливість розглядати апеляційну скаргу без його участі, оскільки не порушується питання про погіршення його становища.

З урахуванням викладеного, а також того, що відповідно до норм діючого кримінального процесуального законодавства явка підозрюваного не є обов`язковою, та не перешкоджає розгляду справи, з метою реалізації права на розгляд апеляційної скарги впродовж розумного строку, суд апеляційної інстанції вважає за доцільне розглянути апеляційну скаргу у відсутність підозрюваного ОСОБА_8 .

Під час апеляційного розгляду:

- захисник ОСОБА_7 підтримала вимоги апеляційної скарги, з мотивів викладених у ній, просила застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби;

- прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав її безпідставною, просив ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали клопотання, обговоривши доводи й мотиви апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Захисник ОСОБА_7 висловила свою незгоду щодо застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, що полягає у забороні підозрюваному залишати житло цілодобово.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що висновок слідчого судді про наявність достатніх підстав для обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, що полягає у забороні підозрюваному залишати житло цілодобово, є обґрунтованим, з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. ч. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ст. ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Домашній арешт є одним із запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, що відповідно до ст. 181 КПК України полягає у забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Домашній арешт застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу

Також, відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вік та стан здоров`я підозрюваного, наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком слідчого судді про наявність достатніх підстав для застосування ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, що полягає у забороні підозрюваному залишати житло цілодобово, оскільки в суді першої інстанції знайшли своє підтвердження обґрунтованість підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а також підтвердження того, що більш м`який запобіжний захід, ніж домашній арешт, що полягає у забороні підозрюваному залишати житло цілодобово, буде недостатнім та не забезпечить запобігання цим ризикам. При цьому слідчим суддею враховано в повній мірі обставини згідно з ст. 178 КПК України.

Так, 17 жовтня 2018 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України (а.п. 35-37), а саме у вчиненні хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

Суд апеляційної інстанції, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182).

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів, копії яких додано до клопотання, а саме: витягом з єдиного реєстру досудових розслідувань від 16 жовтня 2018 року (а.п. 5); протоколом про прийняття зави про вчинене кримінальне правопорушення від 16 жовтня 2018 року (а.п. 7); протоколом огляду місця події від 16 жовтня 2018 року (а.п. 8-9); заявою ОСОБА_8 про добровільне надання пістолета (а.п. 10); протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 16 жовтня 2018 року (а.п. 12-13); протоколом допиту потерпілої ОСОБА_11 від 16 жовтня 2018 року (а.п. 14-16); протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 16 жовтня 2018 року (а.п. 17-18); протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 16 жовтня 2018 року (а.п. 24); протоколом огляду відеозапису від 16 жовтня 2018 року (а.п. 29-31); іншими доказами.

На думку суду апеляційної інстанції, слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання, долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку дійшов правильного висновку, що наявні у провадженні докази, свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг його вчинити.

Також, сукупність відомостей, які містяться в клопотанні та долучених до нього доказах, підтверджують, що в даному випадку мають місце відповідні ризики, а саме спроби підозрюваного здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, тому слідчий суддя вмотивовано прийшов до висновку про їх наявність, навівши це по тексту ухвали.

В той час, захисник заперечуючи в апеляційній скарзі наявність ризиків, не наводить переконливих тверджень, які б спростовували висновки слідчого судді.

Самі по собі пояснення підозрюваного ОСОБА_8 про те, що він не має наміру переховуватися від органів досудового слідства, сприяє та буде сприяти розкриттю злочину, вчиняти інших кримінальних правопорушень не буде, з урахуванням його працевлаштування, не виключають можливості такої поведінки підозрюваного та не можуть свідчити про відсутність ризиків - спроб підозрюваного здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Як вбачається із матеріалів, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Слідчий суддя при обранні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, що полягає у забороні підозрюваному залишати житло цілодобово, в повній мірі взяв до уваги відомості, що були в матеріалах клопотання відносно особи підозрюваного, в тому числі про наявність постійного місця проживання, тісні соціальні зв`язки, те, що він не притягався до відповідальності.

Із змісту ухвали слідчого судді вбачається, що сторона обвинувачення навела переконливі доводи того, що більш м`який запобіжний заході відносно ОСОБА_8 , буде недостатнім та не забезпечить запобігання цим ризикам.

Стороною захисту, всупереч положень ч. 5 ст. 132 КПК України, не було наведено належного обґрунтування про можливість запобігання останнім, шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, що полягає у забороні підозрюваному залишати житло саме у нічний період доби.

Суд апеляційної інстанції також вважає, що встановлені під час розгляду клопотання слідчого обставини дають підстави дійти висновку, що підозрюваний не порушуватиме покладених на нього процесуальних обов`язків у разі застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, що полягатиме у забороні залишати житло цілодобово.

Доводи захисника ОСОБА_7 про працевлаштування ОСОБА_8 та характеристику по місцю проживання жодним чином не виключають наявних та достатніх підстав для обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту цілодобово та не впливають на правильність висновків суду в цій частині.

Твердження про те, що за таких обставин підозрюваний ОСОБА_8 не зможе матеріально утримувати своїх непрацездатних батьків, суд апеляційної інстанції вважає безпідставним, оскільки з довідки про склад сім`ї від 22 жовтня 2018 року вбачається, що батько ОСОБА_14 - 1966 року народження, а мати ОСОБА_15 1968 року народження, тобто вони не досягли встановленого законом пенсійного віку, а відомості про визнання їх інвалідами в матеріалах клопотання відсутні.

Слідчий суддя дотримався вимог закону та прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, що не порушує прав обвинуваченого, гарантованих ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини, при цьому слідчий суддя дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

На даний час підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, що полягає у забороні підозрюваному залишати житло у нічний період доби, суд апеляційної інстанції не вбачає, що не перешкоджає у подальшому прийняття такого рішення в порядку передбаченому КПК України.

Керуючись ст.ст. 376, 176-178, 181, 194, 198, 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18 жовтня 2018 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5

Згідно з оригіналом

Суддя ОСОБА_3