Справа № 214/1692/18
1-кп/214/517/18
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2018 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі кримінальне провадження №0000510, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.03.2018 щодо
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Жовті Води Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.185 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , 01.03.2018 в проміжок часу з 13:30 до 13.40, маючи намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна та обернення на свою користь, прийшов до магазину «Сільпо», який розташований за адресою: бул. Вечірній, 33 в Саксаганському районі м. Кривого Рогу, та, знаходячись у відділі лікеро-горілчаних виробів, переслідуючи корисливу мету, з корисливих мотивів, таємно, шляхом вільного доступу викрав майно, яке належить ТОВ «Сільпо-Фуд», а саме: пляшку горілки «Grey Goose 40%» ємністю 0,75 л, вартістю, згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи №1013 від 02.03.2018, 766 грн. 17 коп., яку поклав під куртку, що була одягнена на ньому, та намагався не розрахувавшись покинути приміщення магазину, але не довів свій злочинний намір до кінця, з причин, що не залежали від його волі, оскільки був зупинений працівниками охорони вищевказаного магазину.
Внаслідок злочинних дій ОСОБА_3 ТОВ «Сільпо-Фуд» міг бути спричинений матеріальний збиток на загальну суму 766 грн. 17 коп.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 вірно кваліфіковано за ч.3 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, за ознаками незакінченого замаху, направленого на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), який не було закінчено з причин, що не залежали від його волі, не вчинивши усіх дій, які вважав би необхідними для доведення злочину до кінця.
Судом враховані наступні докази на підтвердження встановлених обставин.
Так, в судовому засіданні обвинувачений, ОСОБА_3 вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, визнав в повному обсязі та пояснив, що дійсно 01.03.2018 в обідній час, намагався вчинити крадіжку пляшки найдорожчої горілки «Grey Goose 40%» ємністю 0,75л у супермаркеті «Сільпо» на бульварі Вечірньому у місті Кривий Ріг, але не зміг довести злочин до кінця, оскільки його затримали охоронці. У вчиненому кається, просив суворо не карати, врахувати, що раніше не судимий.
Враховуючи думки учасників судового провадження, визнання обвинуваченим ОСОБА_3 вини у вчиненому кримінальному правопорушенні, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясував у учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст цих обставин та чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Призначаючи покарання суд, у відповідності до положень ст.ст.65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, відомості, які характеризують особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ч.1 ст.66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому визначається щире каяття.
Обставин, які відповідно до ст.67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.
Обвинувачений ОСОБА_3 по відношенню до інкримінованого йому кримінального правопорушення підпадає під дію ч.1 ст.19 КК України (том 2 а.п.37).
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, який, відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який за місцем мешкання характеризується нейтрально (том 2 а.п.39), раніше не судимий (том 2 а.п.36), на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебував і не перебуває (том 2 а.п.37, 38).
Також, суд приймає до уваги думку представника потерпілого ТОВ «Сільпо Фуд», згідно його заяви, який при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, покладався на розсуд суду, будь-яких претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має.
Таким чином, суд, враховуючи вищевикладені обставини у своїй сукупності, вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 повинно бути призначено покарання у виді позбавлення волі, однак із застосуванням ст.75 КК України, оскільки є всі підстави вважати, що таке покарання буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Розглядаючи можливість виправлення ОСОБА_3 без відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, суд керується позиціями Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Виходячи із всіх встановлених у провадженні обставин, керуючись ст.75 КК України, суд вважає за доцільне встановити обвинуваченому ОСОБА_3 випробувальний термін, при цьому покласти на останнього обов`язки передбачені п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Підстав для застосування ст.69 КК України судом не встановлено.
Суд переконаний, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та запобігання вчиненню нових злочинів.
Питання речових доказів судом вирішується в порядку, передбаченому ст.100 КПК України.
Керуючись ч.3 ст.349, ст.ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.185 КК України.
Призначити ОСОБА_3 покарання за ч.3 ст.15, ч.1 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням строком на 1 (один) рік.
Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації, про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази пляшку горілки «Grey Goose 40%», ємністю 0,75 л., яка перебуває на відповідальному зберіганні у представника ТОВ «Сільпо-ФУД» залишити у розпорядженні останнього, дозволивши використовувати та розпоряджатися на власний розсуд (том 2 а.п.34).
Речові докази диск із записом з камери відеоспостереження з приміщення магазину «Сільпо», який знаходиться в матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах цього кримінального провадження (том 2 а.п.34).
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Апеляційні скарги можуть бути подані протягом 30 днів з дня проголошення вироку до судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.
Відповідно до вимог ч.6 ст.376 КПК України, копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1