ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 травня 2018 року м. Фастів

Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у місті Фастові кримінальне провадження №0000393 від 20.04.2018 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Фастів Київської області, українця, громадянина України, не одруженого, офіційно не працюючого, з середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , згідно ст. 89 КК України раніше не судимого,
у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.186 КК України, що надійшло до суду з угодою про примирення,-

встановив:
ОСОБА_4 , 19.04.2018 близько 21 год. 45 хв., перебуваючи по вул. Семена Палія у м. Фастів, Київської обл., помітивши раніше невідому йому громадянку ОСОБА_5 , яка йшла в напрямку будинку № 30 по вказаній вулиці та вирішив вчинити відкрите викрадення її майна. Реалізовуючи свій злочинний умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , рухаючись по вул. Семена Палія у м. Фастів, Київської обл., слідом за ОСОБА_5 , переконавшись, у відсутності сторонніх осіб поблизу, діючи умисно, відкрито для потерпілої, та нехтуючи цією обставиною, шляхом ривку, заволодів належною потерпілій жіночою сумочкою, вартістю 600 грн. 00 коп., в якій знаходилися: мобільний телефон марки «Хіаоmі» модель «4А» вартістю 3 500 грн. 00 коп., шкіряний гаманець вартістю 300 грн. 00 коп., грошові кошти в сумі 19 грн. та інші речі, які матеріальної цінності для потерпілої не представляють. Після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_5 матеріального збитку на загальну суму 4419 грн. 00 коп.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст. 186 КК України за ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабіж).
24 квітня 2018 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_5 в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469 та 471 КПК України, укладено угоду про примирення.
Як об`єктивно перевірено судом, в даній угоді обвинувачений ОСОБА_4 та потерпіла ОСОБА_5 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, істотних для даного провадження обставин. В угоді визначений розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, який відповідає обставинам обвинувачення. Також, сторонами угоди узгоджено покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинений ним злочин, а саме, у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України.
В угоді отримана згода обвинуваченого на призначення вказаного покарання. В угоді також передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.

Обвинувачений в судовому засіданні, просив вказану угоду з потерпілою ОСОБА_5 , яка також не заперечувала проти цього, затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при тому, що обвинувачений безумовно і повно визнав себе винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України в обсязі висунутого органами досудового слідства обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, заявив, що здатний реально та повно виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Прокурор в судовому засіданні також вважав, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги КПК та КК України, а тому не заперечував проти її затвердження і призначення обвинуваченому узгодженого з потерпілою покарання та інших передбачених угодою заходів.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 та ст. 474 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про примирення на цій стадії судового розгляду, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 згідно із ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, від якого є потерпіла особа, і з огляду на фактичні обставини висунутого обвинувачення, державним чи суспільним інтересам шкода не завдана.

Суд, шляхом вивчення документів, а також проведення опитування учасників судового провадження, додатково переконався, що укладення угоди сторонами було добровільним, тобто не було наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про примирення з потерпілою, характер обвинувачення, щодо якого також визнає себе винним, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, а тому підстави для твердження про винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 на думку суду, беззаперечно існують.

Також, суд погоджується і з тим, що визначені сторонами в угоді вид і розмір покарання не виходять за межі загальних та спеціальних засад його призначення, встановлених ст. 65 КК України, а саме, воно пропонуються у межах, встановлених санкцією ч. 1 ст. 186 КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин з урахуванням ступені тяжкості вчиненого злочину, особи винної і обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, а отже, узгоджена міра покарання має конкретний вираз.

Будь-яких інших підстав, зазначених у тому числі і у пункті 19 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 13 від 11 грудня 2015 року «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод», які згідно з правилами кримінального процесуального закону перешкоджали б суду прийняти процесуальне рішення за умовами перевіреної судом угоди, не встановлено.

Отже, на підставі всіх об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК України, з врахуванням доводів учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, передбачене ч. 1 ст. 186 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , форма та зміст угоди про примирення від 24 квітня 2018 року відповідають вимогам КПК та КК України, а тому наявні всі правові підстави для затвердження цієї угоди і призначення узгодженого її сторонами міри покарання.

Питання речових доказів вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Судові витрати відсутні.

Враховуючи викладене, суд, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ч. 2 ст. 373, ст.ст. 374, 474 та 475 КПК України, -

ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду про примирення від 24 квітня 2018 року укладену між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000393.
ОСОБА_6 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 а періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 обчислювати з дня постановлення вироку.

Речові докази після набрання вироком законної сили, а саме шкіряна жіноча сумочка, шкіряний гаманець, мобільний телефон марки «Хіаоmі 4А» - передані на зберігання потерпілій - залишити у власника, ОСОБА_5 ..
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, і його копія після проголошення негайно вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1