Справа №591/3545/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/780/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Привласнення, розтрата майна або заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2018 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми матеріали кримінального провадження № 591/3545/17 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадження ОСОБА_6 на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 27 червня 2018 року, якою

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.191 КК України на підставі ст.46 КК України, а кримінальне провадження відносно нього закрито,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачувався в тому, що в період часу з грудня 2016 року по січень 2017 року, перебуваючи на посаді водія-експедитора ТОВ «Євротранс» та будучи, на підставі договору, матеріально-відповідальною особою, декілька разів вчинив привласнення дизельного палива, об`ємом 880,1 літра, на загальну суму 18197,20 грн., яке належало ТОВ «Євротранс».

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 27 червня 2018 року ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.191 КК України та закрито кримінальне провадження, на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілим.

Закриваючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 за ч.1 ст.191 КК України суд виходив з того, що для цього є всі правові підстави, а саме: ОСОБА_7 обвинувачується за ч.1 ст.191 КК України, дане кримінальне правопорушення, відповідно до положень ст.12 КК України, не відноситься до категорії тяжких злочинів і представник потерпілого сам наполягає на примиренні.

До Апеляційного суду Сумської області надійшла апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадження ОСОБА_6 , в якій він, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 27 червня 2018 року, постановивши при цьому нову ухвалу, якою кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.1 ст.191 КК України, закрити на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з відмовою представника потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

У доводах апеляційної скарги прокурор посилається на те, що суд першої інстанції допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та безпідставно звільнив ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України, оскільки кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим, відповідно до ст.12 КК України, є умисним злочином середньої тяжкості, а тому у зв`язку з примирення обвинуваченого з потерпілим, кримінальне провадження підлягає закриттю на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України.

До початку апеляційного розгляду від представників потерпілого ТОВ «Євротранс» ОСОБА_9 та адвоката ОСОБА_10 надійшли клопотання, за змістом яких, вони підтримують апеляційну скаргу прокурора щодо необхідності закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_7 на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України та просять апеляційний розгляд провести без їх участі.

Заслухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, пояснення прокурора про підтримку апеляційної скарги, думку обвинуваченого ОСОБА_7 , перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Так як та обставина, що ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.191 КК України була визнана судом першої інстанції і учасниками судового розгляду не заперечувалась та ними не оскаржувалась, то колегія суддів кримінальне провадження в цій частині не переглядає.

Відповідно до ст.46 КК України та роз`яснень, викладених в п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України №12 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» підставою для застосування ст.46 КК України є дотримання сукупності передбачених нею умов: особа вчинила злочин вперше, це злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, винний примирився з потерпілим та відшкодував завдані ним збитки або усунув заподіяну шкоду.

До того ж, зазначеною Постановою Пленуму Верховного Суду України роз`яснено, що судам слід мати на увазі те, що потерпілим може бути лише фізична особа, якій злочином заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду і яку визнано потерпілим відповідно до ч.2 ст.49 КПК (1960 року).

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що згідно з наказом ТОВ «Євротранс» №36 від 01 серпня 2016 року ОСОБА_7 був прийнятий на посаду водія автоколони юридичної особи, що займається торгівлею автомобілями та іншими автотранспортними засобами з покладенням на нього повної індивідуальної матеріальної відповідальності за збереження ввірених йому матеріальних цінностей (а.к.п. 147-148).

Згідно з обвинувальним актом у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 потерпілим у даному провадженні визнано ТОВ «Євротранс» (а.к.п. 3), співзасновником та представником якого є ОСОБА_9 .

Із звукозапису судового засідання суду першої інстанції від 26 червня 2018 року вбачається, що дійсно від обвинуваченого ОСОБА_7 і представника потерпілого ОСОБА_9 в ході судового засідання було заявлено клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим.

До того ж, у матеріалах кримінального провадження наявна письмова заява обвинуваченого і представника потерпілого, яка підтверджує факт відмови представника ОСОБА_9 від обвинувачення, так як заподіяна ТОВ «Євротранс» шкода відшкодована ОСОБА_7 у повному обсязі (а.к.п. 139).

Однак, заслухавши клопотання сторін про закриття кримінального провадження у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим та відмовою представника потерпілого від підтримання приватного обвинувачення, суд першої інстанції постановив рішення про звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності відповідно до ст.46 КК України, як особу, що вчинила злочин, який не відноситься до категорії тяжких і представник потерпілого наполягав на примиренні.

При цьому, судом не було досліджено суб`єктивну сторону вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення за ч. 1 ст.191 КК України, яка характеризується прямим умислом і корисливим мотивом, що унеможливлює звільнення винної особи від кримінальної відповідальності за вчинення умисного злочину середньої тяжкості на підставі ст.46 КК України.

Проаналізувавши вищевикладене, колегія суддів зазначає, що поза увагою суду залишилось те, що для застосування положень ст.46 КК України у даному кримінальному провадженні не було підстав, про що обґрунтовано зазначає в апеляційній скарзі прокурор, оскільки кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 є умисним злочином середньої тяжкості, в той час, як вказаною нормою закону передбачено, що звільненню від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим підлягає особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду, а також зазначена підстава звільнення від кримінальної відповідальності застосовується у випадку, коли потерпілим є фізична особа.

Разом з тим, відповідно до п.7 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий або його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Згідно з п.3 ч.1 ст.477 КПК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.191 КК України, підпадає під поняття «приватного обвинувачення».

Таким чином, при наявності вищезазначеного клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 , яке підтримав представник потерпілого ОСОБА_11 , а також доказів на обґрунтування відмови представника потерпілого від приватного обвинувачення, суд, звільняючи обвинуваченого від кримінальної відповідальності за ст.46 КК України, допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме, застосував закон, який не підлягав застосуванню, що відповідно до п.4 ч.1 ст.409 КПК України, є підставою для скасування судового рішення.

Відповідно до статті 417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

З врахуванням вищезазначеного, а також враховуючи те, що представник потерпілого ОСОБА_9 відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення відносно ОСОБА_7 , колегія суддів вважає, що дане кримінальне провадження, на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України, підлягає закриттю, а апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадження задоволенню.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 412, 413, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадження ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 27 червня 2018 року, якою ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.191 КК України на підставі ст.46 КК України скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Постановити нову ухвалу, якою кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.1 ст.191 КК України, закрити на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відмовою представника потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Ухвала набирає чинності негайно та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

З оригіналом згідно:

Суддя-доповідач ОСОБА_2