Справа № 715/1446/18
Провадження №1-кс/714/133/18
У Х В А Л А
І М Е Н ЕМ У К Р А Ї Н И

"16" жовтня 2018 р. м. Герца

Герцаївський районний суд Чернівецької області у складі:
слідчого судді: ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
за участю сторін судового провадження:
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
затриманого ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
перекладачів ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Герца клопотання про застосування тимчасового арешту,
В С Т А Н О В И В:
Керівник Сторожинецької місцевої прокуратури радник юстиції ОСОБА_9 звернувся до суду з клопотанням про застосування тимчасового арешту відносно громадянина Російської Федерації ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Челябінськ Російської Федерації, мешканця АДРЕСА_1 , розлученого, працюючого директором ПП «Екопроект», раніше не судимого. В клопотанні, яке надійшло до суду, керівник Сторожинецької місцевої прокуратури зазначив, що 15.07.2018 року о 21 год. на міжнародному пункті пропуску автомобільного сполучення "Порубне", що знаходиться в с. Тереблече Глибоцького району Чернівецької області, начальником відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » капітаном ОСОБА_10 в порядку ст.ст. 40, 104, 131, 132, 208-211, 213, 582 КПК України під час спроби здійснення перетину державного кордону з Румунії в Україну здійснено затримання вищезазначеного громадянина Російської Федерації ОСОБА_5 , паспорт громадянина Російської Федерації № НОМЕР_1 , виданий 31.03.2016, орган який видав - ФМС 74012, посвідка на постійне місце проживання НОМЕР_2 , видана 01.08.2017 органом № 4601 на ім`я « ОСОБА_11 », який слідував на власному автотранспорті.
Згідно із даними обліку Генерального секретаріату Інтерполу станом на 15.07.2018 року та розшукової карти, громадянин Російської Федерації ОСОБА_5 перебуває у міжнародному розшуку з метою арешту та подальшої екстрадиції до Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого частиною 4 статті 159 Кримінального кодексу Російської Федерації шахрайство, вчинене організованою групою, або в особливо великому розмірі, або таке, що призвело до позбавлення права особи на житлове приміщення.
Максимальний термін покарання за ч. 4 ст. 159 КК Російської Федерації складає 10 років позбавлення волі.
Про затримання громадянина Російської Федерації ОСОБА_5 , 15.07.2018 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 повідомлено консула Російської Федерації у м. Київ.
Ордер на арешт громадянина Російської Федерації ОСОБА_5 виданий 18.05.2018 року Центральним районним судом м. Челябінськ Російської Федерації.
04.07.2018 року громадянина Російської Федерації ОСОБА_5 оголошено в міжнародний розшук.
З огляду на викладене, просить суд застосувати до ОСОБА_5 тимчасовий арешт строком на 40 діб до надходження запиту про його видачу від компетентних органів Російської федерації, та утримувати його під вартою у Чернівецькій установі виконання покарань №33 ВДПтС України у Чернівецькій області.
Прокурор Сторожинецької місцевої прокуратури Чернівецької області ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання про застосування тимчасового арешту відносно ОСОБА_5 підтримав та просив його задовольнити.
Прокурор Сторожинецької місцевої прокуратури Чернівецької області ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що належних завірених ксерокопій документів, які підтверджують, що ОСОБА_5 перебуває у міжнародному розшуку суду пред`явити не може, так як у них відсутні такі документи. Просив задовольнити клопотання у повному обсязі.
Затриманий ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що в момент його затримання йому не було належним чином роз`яснено підставу його затримання, не роз`яснені права та обов`язки на російській мові, не надано йому на його прохання документ чи орієнтування на підтвердження, що він перебуває у міжнародному розшуку та не роз`яснено за які дії. Захисника йому було забезпечено аж через шість годин після затримання, однак перекладача йому не було забезпечено. Просив відмовити у задоволенні клопотання.
Захисник затриманого ОСОБА_6 у судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні клопотання посилаючись на те, що під час затримання ОСОБА_5 йому не було надано запит чи інший документ запитуючої сторони, які мали бути належним чином засвідчені, про оголошення його підзахисного у міжнародний розшук, не було забезпечено перекладачем, документи, які він підписував були на українській мові, а тому його підзахисний фактично не знав що саме підписує, йому належним чином не роз`яснили у чому його звинувачують та причину перебування у міжнародному розшуку. Окрім цього, прокурором не надано належних доказів перебування ОСОБА_5 у міжнародному розшуку, та належні документи, які б бути підставою для накладення на його підзахисного міру запобіжного заходу у виді арешту. Наявні копії документів у матеріалах справи належним чином не засвідчені, що є груби порушенням, у зв`язку з чим не можуть братися судом до уваги. Просив суд відмовити у задоволенні клопотання.
Заслухавши думку затриманого ОСОБА_5 , його захисника адвоката ОСОБА_6 , які просили, міркування прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , перевіривши матеріали справи та даючи законну і правову оцінку, суддя приходить до наступного.
Згідно із положеннями ч.1 ст.29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Главою 44 Кримінального процесуального кодексу України, визначено порядок видачі осіб, які вчинили кримінальне правопорушення (екстрадиція).
Відповідно до положень п.п.«а», «е» ч.3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, має щонайменше такі права:
а) бути негайно i детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер i причину обвинувачення проти нього;
e) якщо він не розуміє мову, яка використовується у суді, або не розмовляє нею, - отримувати безоплатну допомогу перекладача.
Відповідно до ст.16 Європейської конвенції про видачу правопорушників від 13.12.1957 року, яка ратифікована законом України №43/98-ВР від 16.01.1998 р., у термінових випадках компетентні органи запитуючої сторони можуть звертатися із запитом про тимчасовий арешт розшукуваної особи. Компетентні органи запитуваної сторони вирішують це питання відповідно до свого законодавства. У запиті про тимчасовий арешт повідомляється про існування одного з документів, зазначених у пункті 2 «а» статті 12, і намір надіслати запит про видачу правопорушника. У ньому також зазначається, за яке правопорушення буде запитуватися видача, де і коли таке правопорушення було вчинене, а також, у міру можливості, опис зовнішності розшукуваної особи.
Відповідно до п. 2 «а» ст. 12 вказаної Конвенції, запит супроводжується оригіналом або завіреною копією обвинувального вироку та постанови суду або постанови про негайне затримання чи ордера на арешт або іншого розпорядження, яке має таку ж силу і видане відповідно до процедури, передбаченої законодавством запитуючої сторони.
Згідно роз`яснень викладених в п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України №16 від 08.10.2004 року, судам слід з`ясувати, чи укладено між Україною та державою, що надіслала запит, відповідний договір і який саме порядок вирішення питань, пов`язаних з екстрадицією, у ньому передбачено.
Правовідносини між Україною та Російською Федерацією з питань видачі громадян врегульовані Конвенцією про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, 1993 року, (далі Конвенція), яка чинна для обох держав, і яка є частиною національного законодавства України.
Згідно ст. 56 Конвенції, договірні сторони зобов`язуються відповідно до умов, передбачених цією Конвенцією, на вимогу видавати одна одній осіб, які знаходяться на їх території, для притягнення до кримінальної відповідальності або для приведення вироку до виконання.
Видача для притягнення до кримінальної відповідальності провадиться за такі діяння, які за законами запитуючої держави та запитуваної Договірними сторонами є карними та за вчинення яких передбачається покарання у вигляді позбавлення волі на строк не менше одного року або більш тяжке покарання.
Статтею 61 Конвенції передбачено, що особа, видача якої потрібна, за клопотанням може бути узята під варту і до одержання вимоги про видачу. У клопотанні повинно бути посилання на постанову про узяття під варту або на вирок, що вступив у законну силу, і вказівка на те, що вимога про видачу буде представлена додатково. Клопотання про узяття під варту до одержання вимоги про видачу може бути передано поштою, телеграфом, телексом або телефаксом.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.583 КПК України, до затриманої особи, яка вчинила злочин за межами України, застосовується тимчасовий арешт до сорока діб або інший встановлений відповідним міжнародним договором України строк до надходження запиту про її видачу. У разі якщо максимальний строк тимчасового арешту, передбачений частиною першою цієї статті, закінчився, а запит про видачу цієї особи не надійшов, особа підлягає негайному звільненню з-під арешту.
Згідно до ч. 9 ст. 583 КПК України, у разі надходження запиту про видачу особи (екстрадицію) до закінчення строку тимчасового арешту ухвала слідчого судді про застосування тимчасового арешту втрачає юридичну силу з моменту винесення слідчим суддею ухвали про застосування екстрадиційного арешту щодо цієї особи.
Як було встановлено під час судового засідання, ОСОБА_5 проживає в Україні на підставі посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_2 від 01 серпня 2017 року, має постійне місце проживання, за яким він зареєстрований, а саме: АДРЕСА_1 , має родину, працює директором ПП «Екопроект», що свідчить про міцні соціальні зв`язки, на території України, з заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового чи тимчасового захисту на території України не звертався.
Перевіркою матеріалів судової справи встановлено, що клопотання подане з грубим порушенням чинного законодавства, а саме ст. 12 вказаної Конвенції, так як до матеріалів клопотання не подано оригіналів чи завірених належним чином копії обвинувального вироку та постанови суду або постанови про негайне затримання чи ордера на арешт або іншого розпорядження, яке має таку ж силу і видане відповідно до процедури, передбаченої законодавством запитуючої сторони.
У матеріалах справи наявні ксерокопії документів, на які посилається прокурор у клопотанні, однак суд звертає увагу на те, що всі подані прокурором до клопотання документи, не завірені належним чином мокрою печаткою та не є належним копіями документів в оригіналі, а тому не беруться судом до уваги як доказ по справі.
Так як прокурором не надано належних та достовірних доказів на підтвердження доводів та обставин викладених у клопотанні, інших належних доказів суду представити не може, суд дійшов висновку про відсутність підстав для обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді арешту, у зв`язку з чим у задоволенні клопотання слід відмовити.
Керуючись ст. 372, 583, 586 КПК України, слідчий суддя -
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання керівника Сторожинецької місцевої прокуратури радника юстиції ОСОБА_9 про застосування тимчасового арешту до громадянина Російської Федерації ОСОБА_5 - відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Чернівецької області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: