АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/890/18 Справа № 202/3873/18 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2018 року м. Дніпро

Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді -доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , діючого в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 05 липня 2018 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню №0000373 відносно

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м.П`ятихатки
Дніпропетровської області, який зареєстрований та проживає
за адресою:
АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 189, ч. 2 ст. 187 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги, посилається на те, що слідчим в ході досудового розслідування не було прийнято заходів, передбачених кримінальним процесуальним законодавством, по встановленню всіх обставин та учасників вчинених злочинів. Звертає увагу на те, що під час допиту ОСОБА_7 вину в інкримінованих кримінальних правопорушеннях не визнав та повідомив, що злочинів не скоював. Вказує на відсутність існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки з матеріалів кримінального провадження слідує, що слідчий не вжив всіх необхідних заходів, передбачених ст.ст. 135-136 КПК України, ОСОБА_7 тривалий час не викликав, а обмежився прийняттям рішення про оголошення йому підозри і обрання запобіжного заходу. Також, згідно наданих показів ОСОБА_7 у суді під час розгляду клопотання, він пояснив, що постійно перебував за місцем мешкання та намірів переховуватись не мав. Зазначає, що слідчий суддя не взяв до уваги те, що всі докази, які є в матеріалах провадження, мають непрямий характер і не підтверджують його прямих дій щодо скоєння цих злочинів. Стверджує, що підозра стосовно ОСОБА_7 побудована лише на показах потерпілих. Крім того, під час обрання запобіжного заходу не було встановлено міцність соціальних зв`язків в місці постійного проживання, в матеріалах відсутня характеристика з місця мешкання, або свідчення близьких осіб та сусідів з цих підстав.

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 липня 2018 року задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Дніпропетровській області та застосовано стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 18 год. 20 хвилин 19 серпня 2018 року.

Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що підозра ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих злочинів обґрунтовується зібраними доказами, наявними в матеріалах кримінального провадження, а також, підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків в кримінальному провадженні, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, та дійшов висновку про доведеність існування ризиків, зазначених у клопотанні слідчого.

В судовому засіданні захисник та підозрюваний підтримали апеляційну скаргу захисника і з підстав, викладених у скарзі, просили її задовольнити, посилаючись на необґрунтованість ухвали слідчого судді.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, її доводи вважав безпідставними, а ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою і просив залишити її без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін кримінального провадження, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Частиною другою статті 177 КПК України передбачено, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
За змістом ч. 1 ст. 196 КПК України в ухвалі про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зазначає відомості про: обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу; обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу; посилання на докази, які обґрунтовують ці обставини.
Апеляційний суд вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого слідчим суддею не були дотримані належним чином, а доводи сторони захисту, викладені в апеляційній скарзі та в судовому засіданні, є частково обґрунтованими. Внаслідок чого ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали в суді апеляційної інстанції відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України.

Так, задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих йому злочинів та наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку до нього слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігти заявленим ризикам.

Однак з таким висновком слідчого судді апеляційний суд не може погодитися в повній мірі, з огляду на наступне.

З матеріалів судового провадження слідує, що слідчий звернувся до суду із клопотанням, мотивуючи його тим, що ОСОБА_7 підозрюється у тому, що він 10 квітня 2016 року близько 15.00 години разом із невстановленою слідством особою на автомобілі ВАЗ 21099, діючи за попередньою змовою групою осіб, згідно з заздалегідь обумовленим планом, з метою вимагання передачі чужого майна, а саме грошових коштів ОСОБА_9 прибули до П`ятихатської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 3, де знаходився останній. Отримавши відмову у передачі грошових коштів, спричинив ОСОБА_9 тілесні ушкодження, які відносяться до категорії легких та середнього ступеня тяжкості. Після чого, ОСОБА_7 разом з невстановленою слідством особою залишили місце скоєного злочину на автомобілі ВАЗ 21099.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що 29 грудня 2017 року о 08.10 годині ОСОБА_7 разом з ОСОБА_10 та невстановленою слідством особою, діючи за попередньою змовою групою осіб, керуючись корисливими мотивами, згідно заздалегідь обумовленому плану, знаходився поблизу будинку № 11 по вул. Дарницькій в м. Дніпро, для вчинення нападу, поєднаного із насильством, небезпечним для здоров`я ОСОБА_11 , з метою заволодіння майном останнього. Після нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 та втрати ним свідомості, один із нападників, діючи згідно заздалегідь погодженого плану, зняв та заволодів золотим ланцюгом з хрестиком, які знаходилися на шиї потерпілого, спричинивши відповідно до висновку експертизи матеріальний збиток на суму 15 397, 97 грн.

05 липня 2018 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 189 та ч. 2 ст. 187 КК України, а саме у вимаганні, тобто вимозі передачі чужого майна, поєднаного з насильством, небезпечним для здоров`я особи, вчинене за попередньою змовою групою осіб; та розбої, тобто нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для здоров`я особи, що зазнала нападу, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для застосування запобіжного заходу, колегія суддів зважає на відсутність законодавчого визначення поняття «обґрунтованість підозри» та усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв її визначення. Зокрема, як зазначено у рішенні ЄСПЛ «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011 р., наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Як вбачається з наданих матеріалів, обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у причетності до вчинення інкримінованих йому злочинів підтверджується низкою доказів, наявних в провадженні та долучених до клопотання слідчого, зокрема, протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 10 квітня 2016 року, згідно якого заявник ОСОБА_9 повідомив, що ОСОБА_12 спричинив йому тілесні ушкодження, протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 08 червня 2018 року, яка надала пояснення як ОСОБА_12 вимагав повернути борг ОСОБА_14 у сумі 5000 грн. та як 10 квітня 2016 року спричинив тілесні ушкодження її співмешканцю ОСОБА_9 , протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 20 червня 2018 року, висновками експерта №47-Е від 20 червня 2018 року та №159е від 03 січня 2018 року, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 від 10 січня 2018 року, який пояснив про обставини вчинення стосовно нього злочину, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05 липня 2018 року за участю потерпілого ОСОБА_11 , який впізнав на фотознімках ОСОБА_7 як особу, яка була одна із осіб, що вчинили розбійний напад 29.12.2017 року, заволодівши майном потерпілого та іншими доказами, долученими до клопотання слідчого.
З огляду на вищевикладене, доводи сторони захисту щодо відсутності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 вказаних злочинів є необґрунтованими та повністю спростовуються матеріалами справи. Водночас, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри, що є підставою для застосування до останнього запобіжного заходу.
Згідно клопотання слідчого метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є запобігти ризикам, передбаченими пунктами 1, 2, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, а саме підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, впливати на свідків та потерпілих, та продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Перевіряючи доводи на наявність зазначених ризиків, апеляційний суд приходить до висновку, що ризики, передбачені п. 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не доведені стороною обвинувачення та не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, враховуючи ті обставини, що ОСОБА_7 , раніше не судимий та до кримінальної відповідальності не притягувався, що спростовує схильність до вчинення нових злочинів. Крім того, як і в клопотанні слідчого, так і в судовому засіданні прокурором не наведено належних обґрунтувань про наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Окрім цього, апеляційний суд вважає, що ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні під час апеляційного розгляду, враховуючи ті обставини, що відомості про вчинення злочину стосовно ОСОБА_9 за його заявою від 10.04.2016 року внесені до ЄРДР 11 квітня 2016 року, а повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення вручено 05 липня 2018 року, та даних про те, що підозрюваний за цей час якимось чином незаконно здійснював вплив на свідків чи потерпілих стороною обвинувачення суду не надано.

В той же час, колегія суддів погоджується про доведеність існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, враховуючи тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим в інкримінованих злочинів, які відносяться до категорії тяжких та за які передбачено покарання у виді позбавлення волі до десяти років з конфіскацією майна, однак апеляційний суд вважає, що стороною обвинувачення не доведено, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти даному ризику та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, у зв`язку з чим дійшов висновку, що клопотання слідчого є частково обґрунтованим, а стосовно підозрюваного можливо застосувати запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.
Частиною четвертою статті 194 КПК України передбачено, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Європейський суд з прав людини, зокрема, у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року п. 80 рішення, неодноразово наголошував, що при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Вказані обставини залишились поза увагою слідчого судді та не отримали належної правової оцінки, що потягло необґрунтованість його висновку про необхідність застосування до ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з чим відповідні доводи захисника є обґрунтованими.

Також, відповідно до ст. 178 КПК України, апеляційний суд при обранні виду запобіжного заходу, враховує вагомість доказів, які є достатніми для підозри ОСОБА_7 про його причетність до вчинення вказаних злочинів, тяжкість покарання, його вік, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця проживання та реєстрації, відсутності судимостей, позитивну характеристику з місця проживання, згідно якої заяв та скарг на неправомірні дії ОСОБА_7 до міськвиконкому не надходило, стан його здоров`я, зокрема, згідно виписки останній перебував на стаціонарному лікуванні в 1-му кардіологічному відділенні для хворих інфарктом міокарда КУ «КОСМП «ДОС» з 06.03.2018 року по 20.03.2018 року. Також, відповідно до довідки КЗ «Дніпропетровське клінічне об`єднання швидкої медичної допомоги» ДОР» від 06.07.2018 року підозрюваний перебуває на обліку по поводу гіпертрофічної кардіоміопатії СН I. У зв`язку з чим, колегія суддів вважає, що для нівелювання ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, можливо застосувати щодо підозрюваного більш м`який запобіжний захід, а саме цілодобовий домашній арешт з покладенням на нього відповідних процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Таким чином, з огляду на вищевикладене, апеляційний суд враховує всі зазначені вище обставини, та вважає їх тими факторами, які можуть призвести до вчинення ОСОБА_7 дій, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, проте для запобігання даному ризику та для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного достатнім буде застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, у зв`язку з чим, апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , діючого в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 05 липня 2018 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 скасувати.

Постановити нову ухвалу Апеляційного суду, якою клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Дніпропетровській області про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 задовольнити частково.

Застосувати щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту за місцем його проживання: АДРЕСА_1 , цілодобово, строком до 18 год. 20 хвилин 19 серпня 2018 року, звільнивши з-під варти в залі суду.
Покласти на ОСОБА_7 обов`язки, передбачені п.п.1, 2, 3, 8 ч.5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження; не залишати місце постійного проживання, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово, без дозволу слідчого, прокурора чи суду, залежно від стадії кримінального провадження; повідомляти про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Ухвалу про застосування до запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу національної поліції за місцем проживання підозрюваного.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді

______________ _________________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4