ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 жовтня 2018 року

м. Київ

справа 500/4474/16-к

провадження № 51-307км18

Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянула в судовому засіданні касаційну скаргу першого заступника прокурора Одеської області на ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 5 січня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001932, щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Старих Бабанів Уманського району Черкаської області, жителя АДРЕСА_1 ,

засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК,
Короткий зміст оскаржених судових рішень
За вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 7 жовтня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 5 січня 2017 року, ОСОБА_7 було засуджено за ч. 2 ст. 121 КК із застосуванням ст. 69 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
Вирішено питання про речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні.
Суд визнав ОСОБА_7 винуватим в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, що спричинило смерть потерпілого, вчиненому за обставин, детально викладених у вироку.
Як установив суд, 26 червня 2016 року близько 11:00 у АДРЕСА_2 ОСОБА_7 насильно помістив ОСОБА_8 до автомобіля останнього і відвіз до лісосмуги, розташованої на відстані 15 км від траси Одеса Ізмаїл. У подальшому в ході сварки на ґрунті особистих неприязних відносин засуджений умисно завдав битою ОСОБА_8 множинних ударів по різних частинах тіла, заподіявши цим численних тілесних ушкоджень, у тому числі тяжких у вигляді закритої внутрішньочерепної травми, клінічним проявом якої була блювота, що спричинило смерть потерпілого від механічної асфіксії.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка їх подала
У касаційній скарзі прокурор просить напідставах, передбачених пунктами 1, 3 ч. 1 ст. 438 КПК, скасувати ухвалуапеляційного суду щодо ОСОБА_7 і призначити новий розгляд у цьому суді. Аргументуючи заявлену вимогу, прокурор зазначає, що апеляційний суд не перевірив викладених в апеляційній скарзі сторони обвинувачення доводів щодо неправильного застосування ст. 69 КК та невиправданої м`якості обраного засудженому заходу примусу і у своєму рішенні не дав відповідей на них. За твердженням скаржника, згаданий суд необґрунтовано погодився з висновком місцевого суду щодо визнання пом`якшуючими обставинами щирого каяття ОСОБА_7 та активного сприяння розкриттю злочину. З огляду на ступінь тяжкості кримінального правопорушення, встановлені фактичні обставини справи, зухвалий характер дій засудженого, прокурор вважає обраний ОСОБА_7 захід примусу явно несправедливим через м`якість, а оспорювану ухвалу такою, що не відповідає приписам статей 370, 419 КПК.

На касаційну скаргу засуджений ОСОБА_7 подав заперечення, в якихзазначає пробезпідставність заявлених прокурором вимог і просить залишити їх без задоволення, а рішення апеляційного суду щодо нього без зміни.

Учасникам кримінального провадження було належним чином повідомлено про дату, час та місце касаційного розгляду, клопотань про його відкладення до суду касаційної інстанції не надходило.
Позиції учасників судового провадження
У суді касаційної інстанції прокурор підтримав касаційну скаргу; захисник заперечив проти її задоволення.

Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи, викладені в касаційній скарзі й у запереченнях на неї, колегія судів дійшла висновку, що подана скарга підлягає задоволенню на таких підставах.
Згідно зі ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Умотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до приписів ст. 419 вказаного Кодексу суд апеляційної інстанції зобов`язаний проаналізувати й зіставити з наявними у справі та додатково поданими матеріалами всі доводи, наведені в апеляційній скарзі, і дати на кожен із них вичерпну відповідь, пославшись на відповідну норму права. При залишенні заявлених вимог без задоволення в ухвалі має бути зазначено підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.
Недотримання цих положень є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке тягне за собою скасування судового рішення.
Апеляційний суд при перегляді вироку щодо ОСОБА_7 цих вимог кримінального процесуального закону не дотримався.
Так, за матеріалами справи, вирок місцевого суду, крім сторони захисту, в апеляційному порядку його оскаржила сторона обвинувачення. Зокрема, у своїй скарзі прокурор, наводячи конкретні доводи, заперечував правильність застосування ст. 69 КК, справедливість призначеного ОСОБА_7 покарання, яке вважав невиправдано м`яким. Тому просив суд апеляційної інстанції скасувати оспорюване рішення в цій частині і постановити новий вирок, яким обрати ОСОБА_7 більш суворе покарання в межах санкції ч. 2 ст. 121 КК.
Залишаючи апеляційну скаргу сторони обвинувачення без задоволення, апеляційний суд усупереч ст. 419 КПК жодних обґрунтувань на спростування викладених у ній доводів щодо неправильності застосування до ОСОБА_7 місцевим судом ст. 69 КК в ухвалі не навів і висновку з цього питання не зазначив.

Крім того, відповідно до вимог статей 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації це покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Проте суд апеляційної інстанції, погоджуючись із позицією місцевого суду щодо призначеного ОСОБА_7 покарання, не перевірив чи було додержано приписів ст. 65 КК. Замість цього в ухвалі обмежився формальним посиланням на те, що місцевий суд керувався вказаною нормою права. При цьому апеляційний суд не врахував достатньою мірою ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, змісту та характеру дій засудженого, який примусово відвіз потерпілого до лісосмуги, використав знаряддя злочину биту, завдав ОСОБА_9 не менше чотирьох ударів по голові, а також значної кількості ударів по інших частинах тіла, заподіявши цим численних тілесних ушкоджень (закриту внутрішньочерепну травму у вигляді осередкових крововиливів у м`які оболонки тім`яних частин і лівої лобної частини півкуль головного мозку, крововиливи у шлуночки головного мозку, набряку головного мозку з наявністю чотирьох забійних ран правої тім`яної потиличної області волосяних покривів голови, уламкового перелому кісток носа, садна і синці обличчя; множиннімасивні, такі, що місцями зливаються між собою, синці задньо-зовнішніх поверхонь обох плечей, спини, сідниць із частиною прилеглих до них стегон та гомілок за типом гематом, на тлі яких виявлені множинні однотипні синці та садна).

При здійсненні апеляційного розгляду суд також не проаналізував і не врахував наявних у провадженні даних про особу засудженого, зокрема, його поведінки в минулому (а. с. 123135), які вказують на схильність ОСОБА_7 до правопорушень.
Таким чином, поза увагою суду залишились обставини, які мають значення при виборі заходу примусу і впливають на його розмір, а з огляду на їх сукупність у взаємозв`язку вони свідчать про порушення принципу співмірності та невідповідність призначеного покарання через м`якість характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу засудженого, про що обґрунтовано зазначає прокурор у касаційній скарзі.
У контексті зазначеного колегія суддів вважає, що ухвалу апеляційного суду не можна залишити в силі, адже її постановлено з істотним порушенням норм права, тому вона на підставі пунктів 1, 3 ч. 1 ст. 438 КПК підлягає скасуванню, а кримінальне провадження призначенню на новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Під час нового розгляду суду необхідно врахувати наведене, ретельно з використанням усіх процесуальних можливостей перевірити доводи, викладені в апеляційних скаргах, і за результатами розгляду прийняти справедливе рішення, яке відповідає вимогам ст. 370 КПК.
При цьому слід мати на увазі, що за тих самих фактичних обставин кримінального провадження, даних про особу засудженого та пом`якшуючих обставин призначене йому за розміром покарання (у виді позбавлення волі на строк 4 роки) є м`яким.

Отже, касаційну скаргу прокурора слід задовольнити.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, п. 15 розділу XI «Перехідні положення КПК (у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII), колегія суддів

у х в а л и л а:
Касаційну скаргу прокурора задовольнити.
Ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 5 січня 2017 року щодо ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова є остаточною іоскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3