Справа № 697/2621/17
Провадження № 1-кп/697/28/2018
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.08.2018 р.

Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Канева Черкаської області, проживаючого по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, студента 5-го курсу ДНЗ «Канівське вище професійне училище», не одруженого, раніше не судимого,-

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив вирок про наступне:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

ОСОБА_4 , 21.10.2017 року, близько 01 год. 50 хв., знаходячись поруч головного входу ТОВ «АТБ-маркет» магазин «Продукти-889», що по вул. Героїв Дніпра, 2/1, в м. Каневі Черкаської області, діючи умисно, з метою нанесення тілесних ушкоджень, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, наніс ОСОБА_6 два удари кулаком лівої руки, один удар кулаком правої руки, два удари правою ногою в голову, чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді травми голови зі струсом головного мозку, саднами обличчя, травматичним набряком лівої вушної раковини, травми носа з переломом кісток носа, що згідно висновку судово-медичної експертизи № 02-01/1999 від 13.11.2017 року, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

II. Пояснення учасників кримінального провадження.

У ході судового розгляду справи ОСОБА_4 винним себе у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні визнав та пояснив, що із ОСОБА_7 раніше знайомий, так як колись спілкувалися і разом відпочивали. 21.10.2017 року близько 01 год. 50 хв. він, гуляючи з друзями пішов до магазину АТБ, що в м. Каневі скупитися. Коли заходив до приміщення магазину, то побачив з правого боку від входу ОСОБА_8 . Поруч нього стояла дівчина, з якою він мав стосунки, а саме ОСОБА_9 . Приревнувавши останню до ОСОБА_10 , він нічого йому не кажучи, відразу наніс декілька ударів кулаками правої та лівої руки по черзі в область голови ОСОБА_10 . Коли той впав на асфальт, ОСОБА_4 наніс йому ще один удар правою ногою теж в область голови. Потім хлопці, які були поруч почали відтягувати його, але все ж він вирвався і, підбігши до ОСОБА_10 , який уже встав на ноги, схопив його ззаду за тулуб, підняв, перекинув через себе, і кинув на асфальт. Після чого ще наніс один удар правою ногою десь в область голови та пішов в бік автовокзалу. Свою вину у скоєному визнав повністю, щиро кається. Цивільний позов заявлений потерпілим щодо стягнення матеріальної шкоди визнає частково, а щодо стягнення моральної шкоди заперечує в повному обсязі так, як вважає, що ОСОБА_6 , запевняючи про те, що лежить в лікарні вже на наступний вечір після бійки відпочивав в барі, спілкувався з друзями та вживав спиртні напої, тобто підстав стягувати моральну шкоду з мотивів глибини пережитих фізичних та моральних страждань немає підстав.

З показів потерпілого ОСОБА_6 , які дані ним в судовому засіданні вбачається, що 20.10.2017 року він разом зі своєю мамою ОСОБА_11 були у гостях. Близько 23 год. він пішов зі своїм товаришем ОСОБА_12 прогулятися, домовившись з мамою, що вони пізніше зустрінуться поруч магазину АТБ. До даного інциденту, вони були у барі «Фридом», де вживали спиртне. Близько 01 год. 15 хв. 21.10.2017 року вони вирішили зайти до магазину АТБ купити води. ОСОБА_6 залишився біля входу до приміщення і в цей час говорив по телефону з мамою, про те, що він чекає її біля магазину. Невдовзі мама прийшла з подругою, та вони зайшли до магазину АТБ. Вийшовши з магазину, він сказав матері, щоб та потихеньку йшла, а він її наздожену, а сам стояв поруч входу, розмовляв по телефону. Саме тоді з АТБ вийшов ОСОБА_4 та щось сказавши, наніс йому три удари кулаками правої та лівої руки по черзі в область голови з правого та лівого боку, десь в область лівого вуха. Після нанесення цих ударів ОСОБА_6 втратив рівновагу і впав. ОСОБА_13 знову почав бити його, але тепер наніс один удар ногою десь в область вуха з лівого боку. Піднявшись з асфальту, відчув, як ОСОБА_4 ззаду підняв його та кинув через себе на асфальт і відразу наніс удар ногою в обличчя. Від даних ударів він втратив на деякий час свідомість. Коли прийшов до тями, то зрозумів, що його піднімав ОСОБА_14 і мама. Зранку йому стало зле і він звернувся до Канівської ЦРЛ де його і госпіталізували до хірургічного відділення. Просить покарати обвинуваченого згідно чинного законодавства, а також задовольнити заявлений ним цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 на його користь 9 250,36 грн. матеріальної шкоди та 30 000,00 грн. моральної шкоди.

Допитаний в судовому засіданні, як свідок ОСОБА_15 суду показав, що 20.10.2017 року близько 20:00 год. зустрівся з ОСОБА_6 і вдвох пішли в центр міста, де зустріли двох знайомих та далі пішли в кафе «Фридом», де відпочивали до 22:50 год. Під час відпочинку вживали алкогольні напої. Близько 01:30 год. вони з ОСОБА_6 підійшли до магазину «АТБ», де чекали матір останнього, яка зайшла до магазину. Вийшовши з магазину, мати ОСОБА_6 попрямувала додому, а він сам залишився розмовляти по телефону біля входу, сказавши, що наздожене її. Коли матір ОСОБА_6 відійшла близько 50 метрів, з магазину вискочив ОСОБА_4 та взагалі без усіляких слів та розмов почав наносити удари руками ОСОБА_6 , внаслідок чого останній упав. Коли ОСОБА_6 лежав на землі, ОСОБА_4 ще раз наніс удар ногою йому в голову. Коли ОСОБА_15 спробував відтягнути ОСОБА_6 , то отримав від ОСОБА_4 декілька ударів коліном після чого той завалив його на землю. Далі він чув, як кричить матір ОСОБА_16 , але, що там відбувалося він не бачив. Далі він підвівся та допоміг підвестися ОСОБА_6 . Більше по даному факту додати нічого.

Допитана в судовому засіданні, як свідок ОСОБА_11 суду показала, що вона є матір`ю ОСОБА_6 та 20.10.2017 року вони разом були в гостях. Близько 23 год. син пішов зі своїм товаришем ОСОБА_15 прогулятися, а вона лишилася в гостях, при цьому домовившись, що пізніше зустрінуться поруч магазину АТБ. Близько 01 год. вона разом з подругою ОСОБА_17 пішли до магазину АТБ. Підійшовши до входу, побачила свого сина ОСОБА_6 , який говорив по телефону. Скупившись в магазині та вийшовши на вулицю, покликала сина йти додому, але він відповів, щоб вона йшла, а він наздожене. Відійшовши недалеко, вона озирнулась та побачила, що невідомий їй чоловік (як пізніше дізналася це був ОСОБА_4 ) перекинув її сина через себе і той впав на асфальт, після чого наніс йому удар правою ногою в обличчя. Вона відразу почала бігти до них, щоб допомогти сину. Коли почала кричати ОСОБА_4 , щоб той зупинився, то він підбіг у її бік і відштовхнув так, що вона впала, а сам побіг в бік автовокзалу. Разом з ОСОБА_15 вони довели сина додому. Відразу до лікарні не зверталися, оскільки, син відмовився та й вона сама будучи мед працівником, оглянула сина. Але зранку йому стало зле, і вона зрозуміла, що він серйозно травмований, тому вони звернулися до Канівської ЦРЛ. Там ОСОБА_6 госпіталізували до хірургічного відділення.

Допитана в судовому засіданні, як свідок ОСОБА_17 суду показала, що 20.10.2017 року вона відпочивала разом із подругою ОСОБА_11 . Близько 01 год. 30 хв. вони пішли до магазину АТБ. Біля входу в магазин вона побачила сина подруги ОСОБА_6 , який розмовляв по телефону. Скупившись в магазині, вона пішла до фонтану, який неподалік, щоб зачекати на подругу. Коли вже була поруч фонтану, то почула крики ОСОБА_11 та побачила, що поруч АТБ відбувається якась сутичка. Коли підійшла ближче, то побачила, що ОСОБА_11 сперечається із якимось хлопцем (як пізніше дізналася це був ОСОБА_4 ), який був дуже знервований. ОСОБА_6 в цей час тримався за голову, і тоді вона зрозуміла по криках ОСОБА_11 , що ОСОБА_4 побив її сина. Самої бійки не бачила.

Допитана в судовому засіданні, як свідок ОСОБА_9 суду повідомила, що знайома із ОСОБА_4 , з яким перебуває у стосунках Так, 21.10.2017 року вона гуляла разом з подружками, з ОСОБА_4 на той час не спілкувалися, так як посварилися. Близько 01 год. 50 хв. вона підійшла до магазину АТБ, що по вул. Героїв Дніпра в м. Каневі. Побачила ОСОБА_6 , який стояв біля входу разом з товаришем ОСОБА_15 та підійшла до нього. Дану розмову, як виявилось потім, помітив ОСОБА_4 , який заходив в цей час до магазину АТБ. Після чого, останній, вийшовши з магазину, швидко підійшов до ОСОБА_6 та почав його бити. Щоб уникнути участі в конфлікті та злякавшись, вона відразу пішла, а тому сказати куди саме і скільки саме ударів наніс ОСОБА_4 . ОСОБА_6 не може.

Допитаний в судовому засіданні, як свідок ОСОБА_18 суду дав покази про те, що зі слів знайомих дізнався, що 21.10.2017 вночі навпроти магазину АТБ, поруч головного входу відбулася бійка, а саме, що ОСОБА_4 побив ОСОБА_6 . Обох хлопців знає особисто, про причину побиття не знає. На наступний вечір, працюючи у барі «Фанера», що по вул. Енергетиків (Леніна) в м. Каневі Черкаської області він побачив, як до вказаного бару прийшов ОСОБА_6 з незнайомим хлопцем. Звернув на нього увагу, так як чув про вчорашнє побиття, а на ОСОБА_6 ніяких тілесних ушкоджень не помітив. Бачив, що той пив пиво. Особисто з ним не спілкувався.

Допитаний в судовому засіданні, як свідок ОСОБА_19 суду дав покази про те, що про бійку ОСОБА_4 та ОСОБА_6 дізнався зі слів ОСОБА_4 . Підробляючи барменом в барі «Фанера», що по вул. Енергетиків в м.Каневі Черкаської області 22.10.2017 року близько 22-23 год. помітив, що до вказаного бару прийшов ОСОБА_6 з якимось незнайомим хлопцем. Ніяких тілесних ушкоджень на ОСОБА_6 не бачив. Особисто з ним не спілкувався. Бачив, що ОСОБА_6 в той вечір вживав спиртні напої.

Допитаний в судовому засіданні, як свідок ОСОБА_20 суду дав покази про те, що він зі своїм другом ОСОБА_6 близько 22-23 год. 22.10.2017 дійсно перебували в барі «Фанера», що по вул. Енергетиків в м.Каневі Черкаської області. Приводом для зустрічі було те, що ОСОБА_6 позичав гроші на лікування.

Допитаний в судовому засіданні, як свідок ОСОБА_21 , суду дав покази про те, що він є керівником комунального підприємства «Лікарняна аптека Канівського району» і що накладна № 44 з переліком ліків, де одержувачем зазначено ОСОБА_6 на суму 8 400,36 грн. дійсно виписано відповідальною особою працівником аптеки.

III. Докази, які підтверджують пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення.

Крім повного визнання вини самим обвинуваченим ОСОБА_4 , його винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні повністю доведена дослідженими у судовому засіданні доказами, зокрема, показами потерпілого та свідків.

Крім цього, винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні повністю підтверджується дослідженими у судовому засіданні матеріалами кримінального провадження:

1) «СDR» диском із записом з камери спостереження, що розташована на головному вході ТОВ «АТБ-маркет» магазин «Продукти-889», що по вул. Героїв Дніпра, 2/1, в м. Каневі Черкаської області, який постановою слідчого від 03.11.2017 визнано речовим доказом - зафіксовано факт нанесення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

2) Протоколом проведення слідчого експерименту від 06.11.2017 та фототаблицею до нього за участю потерпілого ОСОБА_6 (кр.пр. а.с.24-30), протоколом проведення слідчого експерименту від 06.11.2017 та фототаблицею до нього за участю свідка ОСОБА_11 (кр.пр. а.с.31-35) та протоколом проведення слідчого експерименту від 15.11.2017 та фототаблицею до нього за участю підозрюваного ОСОБА_4 (кр.пр. а.с.73) вбачається в який спосіб та за яких умов обвинувачений ОСОБА_4 наносив тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_6 .

3) З висновку експерта № 02-01/1999 від 13.11.2017 за результатами проведення судово-медичної експертизи вбачається, що ушкодження, які мали місце у ОСОБА_6 згідно даних медичної карти виникли від дії тупих предметів та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та могли виникнути, як за обставин на які ОСОБА_6 вказав в протоколі проведення слідчого експерименту від 06.11.2017, так і за обставин на які вказала ОСОБА_11 в протоколі проведення слідчого експерименту від 06.11.2017 (кр.пр. а.с.44-45).

4) З висновку експерта № 02-01/2043 від 27.11.2017 за результатами проведення додаткової судово-медичної експертизи вбачається, що ушкодження, які мали місце у ОСОБА_6 згідно даних медичної карти виникли від дії тупих предметів та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та могли виникнути за обставини на які вказав ОСОБА_4 в протоколі проведення слідчого експерименту від 15.11.2017 (кр.пр. а.с.100-101).

IV. Висновки суду щодо доведеності вчинення ОСОБА_4 кримінального

правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Оцінивши всі докази у сукупності, з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, дослідивши всебічно, повно й неупереджено всі обставини кримінального провадження, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне нанесення легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

V. Призначення покарання

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризуються посередньо, раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно ст..66 КК України, суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до вимог КК України та постанови Пленуму Верховного Суду № 8 від 12.06.2009 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», покарання, призначене судом, має бути необхідним і достатнім для виправлення засуджених та попередження вчинення ними нових злочинів.

Крім того, ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Європейський суд) передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

Враховуючи зазначені обставини, особу обвинуваченого ОСОБА_4 суд вважає, що йому необхідно призначити реальне покарання у виді громадських робіт.

Підстав для застосування ст. 69, 75 КК України немає.

Крім того, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення клопотання захисника ОСОБА_5 щодо можливості застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 ст.48 КК України, а саме звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку із зміною обстановки, оскільки воно є не обґрунтованим і на даний час не доведено, що вчинене обвинуваченим діяння втратило суспільну небезпечність.

VІ. Інші рішення, щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди слід задоволити частково з таких підстав.

За ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 56 КПК України потерпілі мають право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.

Згідно з ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом.

Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд враховує положення ст. 129 КПК України та бере до уваги доведеність підстав та розміру заявленого цивільного позову.

Потерпілим ОСОБА_6 був заявлений цивільний позов у кримінальному провадженні на суму 9 250,36 грн., обґрунтовуючи розмір заподіяної йому матеріальної шкоди, потерпілий надав суду накладну комунального підприємства «Лікарняна аптека Канівського району» № 44 з переліком ліків, де одержувачем зазначено ОСОБА_6 на суму 8 400,36 грн. Із зазначеної накладної не вбачається, що потерпілий самостійно здійснював ці витрати, відповідно і не надано фіскальних документів (чеків) у підтвердження понесених витрат на лікування, тому і немає підстав для задоволення цивільного позову в частині стягнення з обвинуваченого матеріальних витрат в сумі 8 400,36 грн. на лікування потерпілого. Документально підтвердженим є лише сплачені ОСОБА_6 кошти в сумі 850,00 грн. за проведення КТ головного мозку, які і підлягають до стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 . Однак, враховуючи те, що обвинувачений визнав цивільний позов в сумі 5000,00 грн., то суд вважає, що дана сума і підлягає до відшкодування.

З приводу відшкодування моральної шкоди в сумі 30 000,00 грн., завданої кримінальним правопорушенням, суд керується нормами ЦК України та зазначає.

Згідно зі ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у тому числі: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Таким чином, будь-який факт протиправної поведінки щодо особи має наслідком отримання даною особою моральної шкоди, оскільки вона впевнена, що її права є непорушними (ст. 21 Конституції України).

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Виходячи із зазначених норм Конституції України та ЦК України, суд вважає, що потерпілий має право на відшкодування моральної шкоди, завданої йому внаслідок протиправної поведінки обвинуваченого.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Разом з тим, моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Таким чином, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, судом з`ясовано, що за своїм характером кримінальне правопорушення, скоєне стосовно потерпілого, було спрямоване проти здоров`я особи, що є однією із важливіших цінностей та свобод людини охоронюваних державою.

Глибина фізичних та душевних страждань потерпілого, на думку суду, є значною та відчутною, але не критичною. Безперечно особа страждала, протиправні дії відносно неї викликали зміни в її морально-психологічному стані, що внесло в її життя душевний та моральний дискомфорт, проте суду не надано доказів, що ці зміни досягли рівня клінічно значимих порушень її психіки.

Визначаючи ступінь вини заподіювача, суд враховує, що порушення є умисним, оскільки пов`язане із завданням шкоди внаслідок фізичного насильства.

Виходячи із вищезазначеного, враховуючи обставини скоєного злочину, керуючись вимогами розумності і справедливості, суд вважає, що на користь потерпілого ОСОБА_6 з обвинуваченого ОСОБА_4 підлягає стягненню моральна шкода в сумі 3000,00 грн., що буде співрозмірним з пережитими душевними хвилюваннями та переживаннями.

Долю речових доказів у даному кримінальному провадженні суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

Міра запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 не обиралася, а тому до вступу вироку в законну сили йому необхідно обрати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, після чого скасувати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 373-376 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді 200 (двісті) годин громадських робіт.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 до вступу вироку в законну сили обрати у виді особистого зобов`язання, а після чого скасувати.

Позовну заяву ОСОБА_6 до ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 5 000,00 (п`ять тисяч грн.) грн. та моральну шкоду в розмірі 3 000,00 (три тисячі грн.) грн.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Речові докази: «СDR» диск, з відеозаписом камери відео спостереження головного входу ТОВ «АТБ-маркет» магазину «Продукти-889», що по вул. Героїв Дніпра, 2/1, в м. Каневі Черкаської області залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок, якщо інше не передбачено Кримінально процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінально процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок можуть бути подані апеляції до Апеляційного суду Черкаської області через Канівський міськрайонний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий /підпис/ ОСОБА_1

З оригіналом згідно: оригінал зберігається при матеріалах справи № 697/2621/17

Головуючий ОСОБА_1