Справа № 461/2598/18
Провадження № 1-кп/461/330/18
УХВАЛА
20.06.2018 року Галицький районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретар ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3
малолітнього ОСОБА_4

законного представника

малолітнього ОСОБА_5

та захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Львові клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003994 від 08.09.2017 року відносно малолітнього
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львів, українця, громадянина України, учня 9 класу середньої загальноосвітньої школи №67 м.Львова, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

-у вчиненні суспільно-небезпечного діяння передбаченого ч.1 ст.259 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

11 квітня 2018 року до Галицького районного суду м.Львова надійшло клопотання про застосування до малолітнього ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.259 КК України терміном на 1 рік.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , будучи малолітнім, вчинив суспільно - небезпечне діяння за таких обставин: в період часу 07.09.2017 року о 23 год. 45 хв., перебуваючи в приміщенні кінотеатру «Планета Кіно» ТОВ «ТРІУМФ МЕДІА ГРУП», який розташований за адресою: м.Львів, вул. під Дубом, 7б, здійснив неправдивий дзвінок, з належного йому мобільного телефону, в якому була вставлена сім-карта мобільного оператора Київстар, номер НОМЕР_1 , на лінію екстреного виклику «102» та повідомив працівникам Головного управління Національної поліції у Львівській області завідомо неправдиву інформацію про загрозу вибуху через замінування ТЦ «Форум-Львів», розташованого по вул. Під Дубом, 7б у м.Львові, що призупинило роботу кінотеатру «Планета Кіно» та призвело до безпідставного відволікання сил і засобів спеціальних служб для перевірки вказаного повідомлення.

У діях малолітнього ОСОБА_4 вбачаються ознаки суспільно-небезпечного діяння передбаченого ч.1 ст.259 КК України, однак повідомлення про підозру йому не оголошувалося у зв`язку з тим, що він не досяг віку кримінальної відповідальності, тобто, не є суб`єктом вказаного кримінального правопорушення.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання про застосування до малолітнього ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру у вигляді передачі неповнолітнього під нагляд батьків, вважаючи, що саме такий вид примусових заходів є достатнім та необхідним для попередження вчинення неповнолітнім нового злочину чи суспільно небезпечного діяння.

В судовому засіданні малолітній ОСОБА_4 надав пояснення про те, що 07.09.2017 року близько 23 год. 45 хв. перебував у кінотеатрі «Планета Кіно», я

кий знаходиться на третьому поверсі ТЦ «Форум-Львів, який розташований за адресою: м.Львів, вул. Під дубом, 7б та де повинен був відбутись сеанс фільму «Воно» з віковим обмеженням «16+». В подальшому ОСОБА_4 направився до зали, де на вході стояли касир та контролер, які запитали в останнього скільки йому років і чи має він при собі документи, що посвідчують його особу. На що ОСОБА_4 відповів, що йому є 16 років, а документи забув вдома. Після цього, ОСОБА_4 повідомили, що не впустять його, оскільки він не виглядає на вік 16 років. В свою чергу ОСОБА_4 почав виражатись нецензурною лексикою в сторону касира та контролера, після чого вона покликала охоронця, який попросив його покинути приміщення. Крім того, ОСОБА_4 викликнув до касира репліку нецензурними словами, після чого вона зловила його за шию. ОСОБА_4 спустився на перший поверх ТЦ, зателефонував із належного йому мобільного телефону, в якому була вставлена сім-карта мобільного оператора Київстар НОМЕР_1 до оператора на «102» та повідомив, що на нього в ТЦ «Форум» напала жінка та почала його душити. В подальшому, очікуючи на приїзд поліції, якої на протязі 20 хвилин не було, ОСОБА_4 , щоб останні скоріше прибули, повторно із свого мобільного телефону зателефонував на «102», де представився на ім`я « ОСОБА_7 » та повідомив, що ТЦ «Форум» заміновано. Просить передати його на поруки батьків, які вже пояснили йому, що він поступив неправильно і він це тепер усвідомлює.

Захисник адвокат ОСОБА_6 проти задоволення клопотання прокурора про застосування до малолітнього примусових заходів виховного характеру заперечила та просила закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях малолітнього умислу.
Законний представник малолітнього ОСОБА_4 його мама ОСОБА_5 проти клопотання прокурора заперечила, підтримала клопотання захисника та просила суд передати сина під її нагляд, обіцяє забезпечити належний догляд за ним, приділяти ще більшу увагу його вихованню та розвитку.

Заслухавши пояснення малолітнього ОСОБА_4 , його законного представника ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , враховуючи думку прокурора, який просить задовольнити клопотання, перевіривши докази та інші обставини, які мають істотне значення для вирішення питання про застосування примусових заходів виховного характеру, суд прийшов до висновку, що клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

За ст.498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч.2 ст.97 КК України, примусові заходи виховного характеру, передбачені ст.105 КК України, суд застосовує і до особи, яка не досягла віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність.

Згідно з п.3 ч.2 ст.105 КК України до неповнолітнього може бути застосовано примусові заходи виховного характеру у виді передачі неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх замінюють.

Частиною 3 статті 105 КК України передбачено, що тривалість заходів виховного характеру, передбачених пунктами 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що строк нагляду, передбаченого п.3 ч.2 ст.105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього.

Відповідно до частини 1 статті 501 КПК України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання:

1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння;

2) чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від 11 років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння;

3) чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що відповідно до чинного законодавства примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років учинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, учинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України.

Примусові заходи виховного характеру, зокрема, застосовують:

- у разі постановлення судом рішення про звільнення неповнолітнього від кримінальної відповідальності на підставі ч. 1ст. 97 КК України;

- до особи, котра до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння (ч. 2ст. 97 КК України);

- при звільненні неповнолітнього від покарання відповідно до ч. 1ст. 105 КК України.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що неповнолітнього можна передати під нагляд батьків. При цьому, вони мають бути спроможні здійснювати виховний вплив на неповнолітнього, постійно й належним чином контролювати його поведінку та зобов`язані це робити.

Суд ухвалюючи судове рішення щодо неповнолітнього ОСОБА_4 , керується принципом найкращих інтересів дитини, встановленого у ст.3 Конвенції ООН про права дитини, відповідно до положень глави 38 КПК та розділу ХV КК України.

До особи, яка вчинила кримінальне правопорушення після досягнення одинадцятирічного віку, але до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, у будь-якому випадку, незважаючи на ступінь тяжкості вчинюваного діяння, згідно зі ст.498 КПК України мають застосовуватись примусові заходи виховного характеру.

Дії малолітнього ОСОБА_4 мiстять ознаки суспiльно-небезпечного дiяння, пеpедбаченого ч.1 ст.259 КК України.

Судом встановлено, що на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.259 КК України, згідно ст. 22 КК України ОСОБА_4 не досягнув віку, з якого передбачена кримінальна відповідальність.

Крім пояснень малолітнього ОСОБА_4 , вчинення ним суспільно-небезпечного діяння стверджується доказами дослідженими в судовому засіданні, зокрема:

-протоколом огляду предмету предмету від 10.10.2017 року;

-DVD-R диском, на якому міститься копія аудіозапису.

Враховуючи обставини провадження, те, що тяжких наслідків від вчиненого ОСОБА_4 не наступило, ОСОБА_4 на даний час навчається, позитивно характеризується за місцем навчання та проживання, дані про сім`ю, здатність матері забезпечити виховний вплив на ОСОБА_4 та постійний контроль за його поведінкою, умови життя, його ставлення до вчиненого, суд вважає, що до малолітнього ОСОБА_4 можуть бути застосовані примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі його під нагляд матері ОСОБА_5 , яка, як встановлено в судовому засіданні, з урахуванням позитивних даних про неї та її здатності благотворно впливатиме на поведінку малолітнього сина, має проводити ефективні заходи виховного характеру, необхідні для забезпечення позитивного виховного впливу на нього та постійного контролю за його поведінкою.
Строк передачі неповнолітнього під нагляд матері , передбачений ст.105 ч.2 п.3 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього, тобто тривалістю 6 місяців.
Отже, клопотання про застосування до малолітнього ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру у виді передачі його під нагляд батьків обґрунтоване належним чином доказами, які є належними та допустимими та знайшли своє підтвердження під час судового розгляду.

Речовий доказ - DVD-R диск, на якому міститься копія аудіо запису, отриманого в УОАЗОР ГУНП у Львівській області слід залишити при матеріалах кримінального провадження.

Керуючись ст.22, ст.97, ст.105 КК України, ст.ст.369-372, 376, 392-395, 498, 500, 501 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

клопотання задовольнити частково.

Застосувати щодо малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи виховного характеру у вигляді передання під нагляд батьків, а саме, матері ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , терміном на 6 місяців.

Речовий доказ - DVD-R диск, на якому міститься копія аудіо запису, отриманого в УОАЗОР ГУНП у Львівській області залишити при матеріалах кримінального провадження.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1