Справа № 305/1864/18
Номер провадження 1-кс/305/554/18
У Х В А Л А

10.10.2018 року.Слідчий суддя Рахівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 , прокурора - ОСОБА_3 , підозрюваного - ОСОБА_4 .захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ Рахівського ВП Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.345 КК України:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Луг, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з неповною середньою освітою, одруженого, на утриманні 2 малолітніх дітей, не судимого, не працюючого, військовозобов"язаного, учасника АТО

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Рахівського ВП Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 звернувся до Рахівського районного суду Закарпатської області з клопотанням, погодженим прокурором Рахівського відділу Тячівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 .

Клопотання мотивує тим, що 07.10.2018 близько 23 години 20 хвилин в АДРЕСА_1 ОСОБА_4 діючи умисно, використовуючи заздалегідь підготовлену дерев`яну палку із металевим наконечником, яку тримав у руках, усвідомлюючи протиправність своїх дій та з метою посягання на життя і здоров`я працівників правоохоронного органу, а також перешкоджанню виконанню ними службових обов`язків, почав наносити удари вказаною вище дерев`яною палкою в область голови поліцейському Сектору реагування патрульної поліції № 2 Рахівського ВП Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області капралу поліції ОСОБА_8 та дільничному офіцеру поліції Сектору превенції Рахівського ВП Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області капітану поліції ОСОБА_9 , які відповідно до ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду та правоохоронних органів» є працівниками правоохоронного органу, перебували у форменному одязі та, виконуючи свої службові обов`язки, перебували у складі групи швидкого реагування Сектору реагування патрульної поліції № 2 Рахівського ВП Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області прибули на вказану адресу за викликом ОСОБА_4 про вбивство ним трьох осіб, який зареєстрований в журналі Єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Рахівського ВП Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області за № 5391від 07.10.2018.

Внаслідок неправомірних дій, ОСОБА_4 заподіяв поліцейському СРПП № 2 Рахівського ВП Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області капралу поліції ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді перелому п`ясної кисті зі зміщенням, а дільничному офіцеру поліції сектору превенції Рахівського ВП Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області капітану поліції ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді забою правої кисті.

Після заподіяння ОСОБА_4 тілесних ушкоджень ОСОБА_8 та
ОСОБА_9 , іншими членами складі групи швидкого реагування Сектору реагування патрульної поліції № 2 Рахівського ВП Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області, які знаходились на місці події, останнього знешкоджено та затримано із застосуванням відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» заходів фізичного впливу та кайданків.
Відомості про кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 жовтня 2018 року за № 0000878 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 345 КК України та розпочато досудове розслідування.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Так, у ході досудового розслідування здобуто ряд доказів, які вказують, що до вчинення даного кримінального правопорушення причетний ОСОБА_4 . Підозра ОСОБА_4 обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме, протоколом огляду місця події від 07.10.2018, показаннями свідків ОСОБА_10 від 08.10.2018, ОСОБА_11 від 08.10.2018, ОСОБА_12 від 08.10.2018, протоколом огляду місця події від 08.10.2018, допитами потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а також іншими матеріалами кримінального провадження.

З огляду на викладене, 08 жовтня 2018 року в порядку ст.ст. 276-278 КПК України ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 345 КК України, тобто в умисному заподіянні працівнику правоохоронного органу тяжкого тілесного ушкодження у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

За вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 345 КК України, у якому підозрюється ОСОБА_4 передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років, і згідно ст. 12 КК України дане правопорушення кваліфікується як особливо тяжкий злочин.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків зазначених у ст. 177 КПК України, враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Крім цього, у відповідності до вимог п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Зокрема, Європейський суд з прав людини у справі «Летельє проти Франції» (Letellie v France, рішення від 26 червня 1991), зазначив: «тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які роблять виправданим попереднє затримання, принаймні, протягом певного часу».
Також у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000, зазначено, що тримання під вартою є виправданим у тому випадку, якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи, а у справі «Іліков проти Болгарії» судом зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.
На думку органу досудового розслідування до ОСОБА_4 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України

Так, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зі сторони підозрюваного ОСОБА_4 , а саме те, що він зможе: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, шляхом погроз, умовлянням чи підкупом незаконно впливати на потерпілих і свідків скоєння ним злочину.

Зокрема, наявність ризику переховуватись від органів досудового розслідування та суду, обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 усвідомлює, що у разі визнання його винним у вчиненні даного злочину, який відноситься до групи особливо тяжких, його може бути покарано до позбавлення волі на строк від 5 до 12 років. Крім цього, ОСОБА_4 хоч і має постійне місце проживання, але враховуючи його незначні соціальні зв`язки, зокрема те, що він не має постійного місця роботи і виїжджає на сезонні роботи за межі Рахівського району, може виїхати із свого місця постійного проживання з метою уникнення від кримінальної відповідальності. Крім цього, ОСОБА_4 ніде не працює, схильний до вчинення кримінальних правопорушень, оскільки раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів, на шлях виправлення не став і скоїв нове умисне кримінальне правопорушення із застосуванням насильства. Інкриміноване йому діяння скоїв у стані алкогольного сп`яніння.

Тому в органу досудового розслідування наявні достатні та обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_4 може переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України наявність ризику незаконно впливати на потерпілого, свідків обґрунтовується тим, що перебуваючи на волі ОСОБА_4 , з метою уникнення від кримінальної відповідальності, матиме можливість незаконно впливати на потерпілого та свідків шляхом умовляння, підкупу чи погроз з метою зміни наданих ним раніше показань.

Крім цього, досудове розслідування у даному кримінальному провадженні перебуває на початковій стадії, у справі не допитано всіх свідків, а враховуючи те, що свідками є близькі родичі дружини обвинуваченого ОСОБА_4 , то перебуваючи на волі він матиме змогу впливати на них шляхом погроз з метою зміни ними раніше наданих показань.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 95 КПК України, відповідно до яких суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо отримав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. При цьому, суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не зможуть запобігти настанню вказаних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки жоден з існуючих запобіжних заходів не можна застосувати до особи ОСОБА_4 , оскільки:

-особисте зобов`язання не можливо застосувати через те, що

ОСОБА_4 хоч і має постійне місце проживання, але враховуючи його незначні соціальні зв`язки, зокрема те, що він не має постійного місця роботи і виїжджає на сезонні роботи за межі Рахівського району, може виїхати із свого місця постійного проживання з метою уникнення від кримінальної відповідальності. Крім цього, ОСОБА_4 ніде не працює, схильний до вчинення кримінальних правопорушень, оскільки раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів, на шлях виправлення не став і скоїв нове умисне кримінальне правопорушення із застосуванням насильства. Інкриміноване йому діяння скоїв у стані алкогольного сп`яніння.

Наведене дає підстави вважати, що він, перебуваючи на волі, зможе виїхати з місця свого проживання, з метою уникнення кримінальної відповідальності. У зв`язку з цим, вказаний запобіжний захід не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки ОСОБА_4 ;

-особисту поруку не можливо застосувати, оскільки на даний час жодна особа, яка б заслуговувала на довіру, із відповідною заявою не зверталась;

-заставу, як основний запобіжний захід, не можливо застосувати через те, що ОСОБА_4 ніде не працює, а також органу досудового розслідування не відомий його фінансовий стан, а крім того, жоден громадянин не звернувся із заявою про можливість внесення такої застави на відповідний депозитний рахунок;

-домашній арешт не можливо застосувати, враховуючи те, що

ОСОБА_4 хоч і має постійне місце проживання, але враховуючи його незначні соціальні зв`язки, зокрема те, що він не має постійного місця роботи і виїжджає на сезонні роботи за межі Рахівського району, може виїхати із свого місця постійного проживання з метою уникнення від кримінальної відповідальності. Крім цього, ОСОБА_4 ніде не працює, схильний до вчинення кримінальних правопорушень, оскільки раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів, на шлях виправлення не став і скоїв нове умисне кримінальне правопорушення із застосуванням насильства. Інкриміноване йому діяння скоїв у стані алкогольного сп`яніння.

Наведене дає підстави вважати, що він, перебуваючи на волі, зможе виїхати з місця свого проживання, з метою уникнення кримінальної відповідальності. У зв`язку з цим, вказаний запобіжний захід не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки ОСОБА_4 ;

Одночасно із цим, згідно вимог ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання слідчого підтримав, вважає що у відношенні ОСОБА_4 слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки він попередньо обґрунтовано підозрюється у вчиненні ообливо тяжкого злочину, у кримінальному провадженні не проведені всі необхідні слідчі дії, коли буде наданий висновок СМЕ де будуть вказано ступінь важкості тілесних ушкоджень, підозра може бути змінена.

Підозрюваний ОСОБА_4 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення визнав, однак просить обрати відносно нього запобіжних захід не пов"язаний з триманням під вартою.

Захисник ОСОБА_5 просить відмовити у задоволенні клопотання, вважає, що прокурор не навів жодного ризику, який би давав підстави для обрання найсуворішого виду запобіжного заходу, тим більше підозрюваний визнає вину, активно сприяє у розкритті злочину, у кримінальному провадженні вже проведено ряд слідчих дій, щодо посилання прокурора на необхідність допиту свідків, надав копію клопотання про допит свідків які бачили дану подію, отже підстав для тримання під вартою немає. Також просить врахувати особу підозрюваного, який раніше не притягався до кримінальної відповідальності, є одруженим позитивно характеризується по місцю проживання, має на утриманні 2 малолітніх дітей, тому на його думку наявні всі підстави для обрання запобіжного заходу не пов"язаного з триманням під вартою підозрюваного. Крім того просить врахувати той факт, що обвинувачення пред"явлено по ч.3 ст. 345 КК України, а висновку щодо ступеня важкості тілесних ушкоджень у матеріалах клопотання не має. Кррім того просить врахувати той факт, що Гліба займається суспільно користною працею, а саме вдома ремонтує автомобілі, його жінка працює на пекарні в нічний час, а він дьом, тобто дбає про добробут сім"ї.

Заслухавши учасників процесу, перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, приходжу до висновку, що дане клопотання не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п.п.3,5 ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З досліджених матеріалів доданих слідчим у клопотанні та прокурором у процесі розгляду зазначеного клопотання не доведено, того, що дійсно існують ризики, які зазначені в клопотанні (підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, або вчинити інше кримінальне правопорушення), також не доведено, що застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти вчиненню ним інших кримінальних правопорушень, а сама по собі тяжкість злочину у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 не може слугувати підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Крім того в матеріалах клопотання відсутні відомості щодо ступеня тяжкості тілесних ушкоджень потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_8 .

Натомість в матеріалах справи наявна довідка про те, що ОСОБА_4 проходив військову сліжбу в зоні АТО, позитивно характеризується по місцю проживання.

Як передбачає положення ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Враховуючи те, що під час розгляду клопотання, прокурором не надано доказів про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам зазначених в клопотанні (п.3 ч.1 ст.194 КПК України), слідчий суддя, згідно положень ч.4 ст.194 КПК України, має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений в клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

За таких обставин, приходжу до висновку про можливість застосування відносно підозрюваного, більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, а саме цілодобовий домашній арешт з покладенням на нього обов`язків передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

Відповідно до положення ст.181 КПК України домашній арешт полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або в певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. На підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передб ачені статтею 194 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 176-179, 181, 193, 194, 196, 197, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Рахівського ВП Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 погодженого прокурором Рахівського відділу Тячівської місцевої прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 - відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Луг, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з неповною середньою освітою, на утриманні 2 малолітніх дітей, не працюючого, одруженого, не судимого, військовозобов`язаного, учасника АТО , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю, строком на шістдесят днів, тобто, з 08 жовтня 2018 року по 06 грудня 2018 року.

Покласти на п ідозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) прибувати до кабінету слідчого відділення Рахівського ВП Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області, за адресою місто Рахів, вулиця Карпатська №15 а до слідчого ОСОБА_6 на першу вимогу.

2) не відлучатися за межі населеного пункту - смт. В.Бичків, Рахівського району Закарпатської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду, що обґрунтовується необхідністю полегшення працівникам ОВС профілактичного нагляду за ОСОБА_4 та перебування за місцем проживання АДРЕСА_1 цілодобово, задля недопущення вчинення ним інших кримінальних правопорушень;

Попередити підозрюваного ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків щодо нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення.

Вказані обов`язки покладаються на ОСОБА_4 на строк не більше двох місяців.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга, безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Рахівського районного суду: ОСОБА_1