Єдиний унікальний номер 725/4615/18
Номер провадження 1-кп/725/230/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.10.2018 року м. Чернівці
Першотравневий районний суд м. Чернівці у складі:

головуючої судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_4
адвоката ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Чернівці кримінальне провадження за №0000998 від 23 серпня 2018 року з обвинувальним актом відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Великий Кучурів, Сторожинецького району, Чернівецької області, українця, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від 24 листопада 2008 року за ч.3 ст. 307, ч.3 ст. 313, ст. 28 ч.3-317 ч.2 КК України із застосуванням ст. 70 КК України на 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, -

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
Органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується у тому, що він 23 серпня 2018 року приблизно о 10 год. 30 хв., перебуваючи у тролейбусі маршруту № 5 «Південнно-Кільцева - Калинівський ринок», проїжджаючи від тролейбусної зупинки «Головна - проспект Незалежності» до тролейбусної зупинки «Олександра Щербанюка», що по вул. Головній в м. Чернівці, помітив незнайому йому дівчину - потерпілу ОСОБА_4 , яка тримала на плечі свою жіночу сумочку. Переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_6 , діючи умисно, повторно, переслідуючи корисливу мету особистого збагачення, направлену на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тиснявою у громадському транспорті, перебуваючи в притул до потерпілої, непомітно для останньої, відкрив її сумочку та витягнув гаманець, який матеріальної цінності не становить, в якому знаходились грошові кошти в сумі 250 грн. та мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 4X 3/32GB» рожевого кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , вартістю 3300 грн., з наявною сім-картою мобільного оператора «Водафон» № НОМЕР_3 , яка матеріальної цінності не представляє, на рахунку якої коштів не було. Після чого, ОСОБА_6 місце злочину покинув, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим своїми умисними діями завдав потерпілій ОСОБА_4 матеріальної шкоди на загальну суму 3550 гривень.

Таким чином, орган досудового розслідування дії обвинуваченого ОСОБА_6 кваліфіковані за ч.2 ст. 185 КК України, тобто вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка) за кваліфікуючою ознакою вчинена повторно.

Під час підготовчого судового засідання потерпіла ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_6 проголосили заяви про те, що вони уклали угоду про примирення від 30 серпня 2018 року за змістом якої вони погодили, що ОСОБА_6 за ч.2 ст. 185 КК України понесе покарання у виді 6 місяців арешту. Крім того, потерпіла вказала, що примирилася з обвинуваченим, шкода їй відшкодована в повному об`ємі, жодних притензій ні матеріального ні морального характеру вона до обвинуваченого не має, та просила її затвердити. В угоді зазначено наслідки укладення та затвердження угоди, наслідки невиконання угоди.

Обвинувачений ОСОБА_6 в підготовчому судовому засіданні, повністю визнав свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні за ч.2 ст. 185 КК України. Просив затвердити укладену між ним та потерпілою угоду про примирення оскільки відшкодував останній заподіяну шкоду.

У підготовчому судовому засіданні прокурор заперечував проти затвердження угоди про примирення, оскільки, на його думку угода суперечить інтересам суспільства та загальним вимог щодо призначення покарання, які передбачені Загальною частиною Кримінально Кодексу України, оскільки обвинувачений є особою, яка раніше судима вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від 24 листопада 2008 року до 8 років позбавлення волі, а покарання узгоджене сторонами не відповідає особі обвинуваченого.

Захисник обвинуваченого підтримали угоду про примирення між потерпілою та обвинуваченим та просили суд її затвердити, вважав, що вона відповідає вимогам ст. 471 КПК України та Кримінального кодексу України.

Крім цього, обвинувачений ОСОБА_6 стверджував, що повністю розуміє свої права та характер обвинувачення за ч.2 ст.185 КК України щодо якого він визнає себе повністю винуватим та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди, а також наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст.473 КПК України, які йому роз`яснені судом.

Обвинувачений ОСОБА_6 та потерпіла ОСОБА_4 вказували на те, що вказана угода про примирення укладена між ними добровільно, без застосування будь-якого насильства, примусу, погроз та не є наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Заслухавши думку учасників процесу з приводу затвердження угоди про

примирення, частково дослідивши матеріали кримінального провадження, переконавшись у добровільності укладення угоди з боку обвинуваченого ОСОБА_6 та потерпілої ОСОБА_4 , перевіривши угоду на відповідність вимогам ст.ст. 471,473 КПК України та нормам КК України, суд вважає, що у її затвердженні необхідно відмовити, виходячи з наступного.

Так, згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду або відмовити у її затвердженні та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди;умови угоди не відповідають інтересам суспільства; умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися;очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань;відсутні фактичні підстави для визнання винуватості. У такому разі досудове розслідування або судове провадження продовжуються у загальному порядку.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий, останній раз вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від 24 листопада 2008 року за ч.3 ст. 307, ч.3 ст. 313, ст. 28 ч.3-317 ч.2 КК України із застосуванням ст. 70 КК України на 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Судимість за даним вироком у відповідності до вимог п.8 ч.1 ст. 89 КК України не погашена.

За таких обставин сторони кримінального провадження потерпіла та обвинувачений уклали угоду про примирення без врахування загальних засад Кримінального кодексу України, зокрема ст. 65 КК України. А тому суд вважає, що узгоджена сторонами угоди міра покарання обвинуваченому не відповідає інтересам суспільства, не відповідає його особі та характеру вчиненого ним правопорушення. Таким чином, суд вважає, що при укладенні угоди про примирення між обвинуваченим ОСОБА_6 та потерпілою ОСОБА_4 не були враховані вище вказані вимоги закону, а тому в затвердженні угоди слід відмовити.

Відповідно до ч. 8 ст. 474 КПК України повторне звернення з угодою в одному кримінальному провадженні не допускається.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 376, 468, 469, 471,473-474 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Відмовити в затвердженні угоди про примирення, укладеної між ОСОБА_6 та потерпілою ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань за № 0000988 від 23 серпня 2018 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що відповідно до ч. 8 ст. 474 КПК України повторне звернення з угодою в одному кримінальному провадженні не допускається.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Першотравневого
районного суду м.Чернівці ОСОБА_1 .