ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Єдиний унікальний номер судової справи 201/4706/18
Номер провадження 1-кс/201/3604/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 червня 2018 року Жовтневий районний суд
міста Дніпропетровська
у складі: головуючого - слідчого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участі учасників судового провадження:
особи, яка подала клопотання ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 ,

прокурора військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 квітня 2018 року у справі № 201/3343/18, -

встановив:
У травні 2018 року адвокат ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням, у якому просить скасувати арешт грошових коштів: 88 купюр номіналом 50 грн. у сумі 4 400 грн., 118 купюр номіналом 500 грн. у сумі 59 000 грн., 135 купюр номіналом 100 грн. у сумі 13 500 грн., 1 070 купюр номіналом 200 грн. у сумі 214 000 грн.; усього загальна сума вилучених коштів 290 900 грн., що належать ОСОБА_3 на праві приватної власності, накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у справі № 201/3343/18 (провадження № 1-кс/201/2956/2018) від 07 квітня 2018 року. Зобов`язати слідчих та прокурорів у кримінальному провадженні № 00000319 повернути ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 290 900 грн., арешт на які було накладено ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 квітня 2018 року у справі № 201/3343/18.

В якості доводів поданого клопотання адвокат указує на те, що заступник військового прокурора Дніпропетровського гарнізону Південного регіону звернувся до Жовтневого районного суду Дніпропетровська з клопотанням про накладення арешту в межах кримінального провадження № 00000319. Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 квітня 2018 року у справі № 201/3343/18 було накладено арешт, у тому числі на грошові кошти, які були вилучені військовою прокуратурою в ході обшуку 28 березня 2018 року місця проживання ОСОБА_3 , ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 . Адвокатом звертається увага на те, що грошові кошти у розмірі 290 900 грн. вилучені у ході обшуку є особистим майном ОСОБА_3 та не відповідають критеріям спільного майна відповідно СК України, оскільки ОСОБА_3 та ОСОБА_6 не є чоловіком та дружиною. Крім того, адвокатом наголошується на відсутності достатніх мотивів та доказів застосування заходу кримінального провадження такого як арешт майна щодо указаних грошових коштів.

Адвокат ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримали клопотання, просили його задовольнити.

Прокурор військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання, оскільки арешт накладено законно та обґрунтовано.

Слідчий суддя, вислухавши учасників судового провадження, дослідивши доводи клопотання, співставивши їх із вимогами закону, приходить до висновку про необхідність його задоволення, виходячи з такого.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 квітня 2018 року у справі № 201/3343/18 було накладено арешт на 2 пляшки 0, 5 л. «Боржомі» із залишками, 1 пляшка з написом «Пепсі» із рідиною прозорого кольору, одна 0,5 л. «Бонаква» із залишками, два шприци 20 мл. із рідиною темного кольору, три посвідчення водія ( ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ), 91 пластина із таблетками білого кольору «Acatar» у кожній по 12 таблеток, шприц 20 мл. із залишками речовини, три квитанції на переказ грошових коштів на ім`я ОСОБА_10 , мобільний телефон марки «Meizu» сірого кольору IMEY 47664, пляшка з речовиною сріблястого кольору, пакет із порошком темно-бурого кольору, пляшка із прозорою рідиною із написом «Розчинник 647», 19 шт. експрес накладних «Нова пошта», 5 пакетів з речовиною світло жовтого кольору рослинного походження, 8 пакетів та 1 сірниковий коробок із речовиною зеленого кольору рослинного походження, стрейч карти із телефонами НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , карта № НОМЕР_5 , карта МТС №206 PUK # НОМЕР_6 , а також дві сім-карти МТС чорного кольору, 88 купюр номіналом 50 грн. у сумі 4400 грн., 118 купюр номіналом 500 грн. у сумі 59 000 грн., 135 купюр номіналом 100 грн. у сумі 13500 грн., 1070 купюр номіналом 200 грн. у сумі 214 000 грн. усього грошових коштів 290 900 грн., 15 банок з рідиною темно коричневого кольору, 1 пляшка із рідиною темно-коричневого кольору із написом «Малиш», 1 пакет із прозорою гелеподіною речовиною.

Прокурор для повного, всебічного та об`єктивного розслідування обставин кримінального провадження, а також збереження речових доказів, просив накласти арешт на майно, посилаючись на те, що починаючи з 2016 року громадян ОСОБА_6 створив злочинну організацію з метою вчинення на території Дніпропетровської області тяжких та особливо тяжких злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів та у сфері службової діяльності залучивши до своєї незаконної діяльності службових осіб підрозділів кримінальної поліції у місті Павлоград Дніпропетровської області, а саме: начальника 6-го міжрайонного відділу Управління протидії наркозлочинності ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_11 , старшого оперуповноваженого 6-го міжрайонного відділу Управління протидії наркозлочинності ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_12 , інспектора сектору реагування патрульної поліції № 2 Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_13 , старшого дільничного офіцера поліції Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_14 , заступника начальника відділу кримінальної поліції ОСОБА_15 та інших невстановлених осіб із числа правоохоронних органів Дніпропетровської області, а також окремих громадян, які спеціалізуються на вчиненні злочинів пов`язаних незаконним виробництвом, виготовленням, придбанням, зберіганням, перевезенням, пересиланням з метою збуту та незаконним збутом наркотичних засобів, психотропних речовин та їх аналогів, зокрема ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 та інших невстановлених органом досудового розслідування осіб.
28 березня 2018 року під час обшуку приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , було винайдено та вилучено майно, у тому числі 88 купюр номіналом 50 грн. у сумі 4400 грн., 118 купюр номіналом 500 грн. у сумі 59 000 грн., 135 купюр номіналом 100 грн. у сумі 13500 грн., 1070 купюр номіналом 200 грн. у сумі 214 000 грн., усього грошових коштів 290 900 грн., а тому прокурор просив накласти арешт на вищевказане майно.
Вислухавши думку прокурора, а також дослідивши матеріали клопотання та надані суду матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість клопотання.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу. У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96 - 2 Кримінального кодексу України. У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна. У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження. У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше. Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно із ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб. Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна. У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Пунктом 13 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 квітня 2013 року № 223-559/0/4-13 «Про деякі питання здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження» встановлено, що розгляд питання щодо скасування заходів забезпечення кримінального провадження здійснюється у порядку, передбаченому статтями 147, 158, 174 КПК. Слідчий суддя скасовує ці заходи забезпечення лише у випадках: визнання доводів особи, яка не була присутня при прийнятті рішення про накладення грошового стягнення, щодо безпідставності застосування такого заходу обґрунтованими. Рішення за результатами розгляду клопотання про скасування ухвали про накладення грошового стягнення оскарженню не підлягає; надходження від підозрюваного/обвинуваченого, його захисника, законного представника, іншого власника чи володільця майна клопотання про скасування повністю або частково арешту майна, якщо зазначені особи: 1) не були присутні при розгляді питання про арешт майна; 2) доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу минула потреба; 3) доведуть, що арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до п. 2.6 Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року при накладенні арешту на майно слід перевіряти наявність - належних підстав для арешту майна; - доказів, що вказують на вчинення особою чи особами, на майно яких слідчий просить накласти арешт, кримінального правопорушення; - встановлення розміру шкоди та питання щодо наявності цивільного позову, та співрозмірність обмеження права власності; - відповідність клопотання слідчого вимогам ст. 171 КПК; - чи накладається арешт на майно особи, яка не є підозрюваним у кримінальному провадженні.

У ході розгляду клопотання про скасування арешту було встановлено, що арештоване майно було виявлено і вилучено органом досудового розслідування під час проведення обшуку по АДРЕСА_1 , який проводився у ході досудового розслідування кримінального провадження № 0000319 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 369 КК України.

Як убачається із матеріалів справи № 201/3343/18 (провадження № 1-кс/201/2956/2018), у межах якої постановлено ухвалу про накладення арешту на зазначені грошові кошти та матеріали якої були досліджені при розгляді клопотання у цій справі, під час проведення обшуку у вказаному приміщенні були присутні ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_35 та у складеному за наслідками проведення обшуку протоколі від 28 березня 2018 року зазначено, що в квартирі АДРЕСА_2 проживає ОСОБА_3 та її чоловік ОСОБА_6 , а присутня ОСОБА_3 зазначила, що вилучені грошові кошти в сумі 290900 грн. належать особисто їй та отримані від реалізації належного їй автомобіля (а.с. 17-22).

Із клопотанням про скасування арешту на вилучені грошові кошти, як підтверджено матеріалами справи, звернувся адвокат ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 , яка фактично мешкала в одному помешканні із ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 , що підтверджено нею у судовому засіданні, де було проведено обшук, в ході якого було виявлено та вилучено майно, яке було арештовано ухвалою слідчого судді.

У поданому клопотанні наголошується на тому, що вилучені та арештовані грошові кошти є власністю ОСОБА_3 , яка стверджує, що вона фактично проживає разом із ОСОБА_6 , проте вони не є чоловіком та дружиною.

У наявних матеріалах міститься рукописна розписка громадянина ОСОБА_36 від 10 липня 2017 року про те, що ним було придбано у ОСОБА_3 автомобіль марки «Кіа Ріо», д.н.з. НОМЕР_7 , вартістю 200 000 гривень, які він зобов`язується сплатити останній рівними частинами в строк до 31 січня 2018 року (а.с. 18).

Поряд з цим в матеріалах за скаргою міститься рукописна розписка громадянина ОСОБА_36 від 01 серпня 2017 року, в якій він вказав, що розрахується із ОСОБА_3 за придбаний автомобіль марки «Кіа Ріо», д.н.з. НОМЕР_7 , вартістю 200 000 гривень одним платежем (а.с. 19).

Також в матеріалах за клопотанням наявна рукописна розписка ОСОБА_3 , датована 25 січня 2018 року, яка свідчить про те, що остання отримала грошові кошти у розмірі 200 000 гривень від ОСОБА_36 в рахунок сплати за автомобіль «Кіа Ріо», д.н.з. НОМЕР_7 . Претензій до ОСОБА_36 не має (а.с. 20).

При цьому у ході розгляду клопотання було встановлено, що ОСОБА_3 уклала 15 лютого 2012 року публічний договір про надання фінансового лізингу із ТОВ «Автоприват», предметом якого є автомобіль «Кіа Ріо», д.н.з. НОМЕР_7 (а.с. 28-32).

Крім того, відповідно до розписки ОСОБА_3 від 25 лютого 2018 року остання отримала у борг для придбання квартири у громадянки ОСОБА_37 грошові кошти у розмірі 90 000 гривень, які зобов`язується повернути до 25 лютого 2020 року (а.с. 39).

Пунктом 18 ч. 1 ст. 3 КПК України визначено, що до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

З огляду на це слід зазначити, що подальший арешт майна за відсутністю передбачених для цього підстав може порушити право заявника на вільне використання належного йому майна, що буде суперечити загальним засадам володіння особою майном, приписам національного законодавства та вимогам ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини (зокрема, справи «Баландіна проти України, «Батрак проти України», «Панов проти України»).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою майна у кримінальному провадженні належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою , а з іншого боку вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей (майна) державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
При цьому у рішеннях у справах «Фокм, Кемпбел і Гарлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук і Йонкало проти України» судом указано про те, що доцільність та вмотивованість застосування заходів забезпечення кримінального провадження передбачає існування фактів або інформації, які повинні задовольнити об`єктивного спостерігача в тому, що особа, щодо якої розглядається питання, вчинила злочин; такі факти не можуть спиратися на голе припущення, і повинні бути чимось більшим, ніж нечітка здогадка або непідтверджена підозра.

Одночасно з цим при розгляді клопотання про скасування арешту із вилучених 28 березня 2018 року за місцем проживання заявника грошових коштів слідчим суддею встановлена відсутність фактичних даних, які б спростували джерело появи цих коштів.

Слідчий суддя відзначає, що під час проведення обшуку у помешканні та вилученні коштів заявник указувала, що грошові кошти належать особисто їй і отримані нею від продажу автомобіля. При цьому розгляд клопотання про скасування арешту із вилучених грошових коштів неодноразово відкладався, але попри це прокурором під час судового засідання не було надано жодних доказів та фактичних даних про те, що арештовані грошові кошти були знаряддям вчинення кримінального правопорушення інкримінованого ОСОБА_6 , зберегли на собі їх сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, або ж об`єктом кримінально-протиправних дій, набутих кримінально-протиправним шляхом. Під час дослідження матеріалів справи, у межах якої постановлено ухвалу про накладення арешту, слідчим суддею цих даних також встановлено не було.

При цьому слідчому судді не було надано жодного доказу, який би указував на те, що органом досудового розслідування проводяться слідчі дії або призначено проведення процесуальних дій із дослідження цих коштів, з`ясування їх відношення до кримінального провадження. Натомість на запитання суду до прокурора про те, чи мають вони відношення до провадження або чи є вони предметом вчинення кримінального правопорушення, чіткої відповіді та посилання на конкретні обставини справи надано не було.

Отже, під час розгляду справи органом досудового розслідування жодним чином не було доведено, що існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що вилучене майно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна, не доведено його відношення до кримінального провадження, у межах якого було вилучено майно. При цьому сама констатація факту його вилучення під час обшуку у кримінальному провадженні не може слугувати підставою для подальшого арешту майна без надання доказів, які б обґрунтовували утримання майна, оскільки для утримання речей (майна) державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина, якої зазначено і доведено не було.

Зважаючи на викладене, вимоги клопотання про скасування арешту, накладеного у цьому кримінальному провадженні на майно, підлягають задоволенню.

Що стосується вимоги клопотання про зобов`язання органу досудового розслідування повернути майно, то вона є передчасною, оскільки при розгляді клопотання про скасування арешту майна слідчий суддя вирішує лише питання про скасування такого заходу кримінального провадження як арешт майна, а повернення майна є повноваженнями органу досудового розслідування, дії або бездіяльність якого можуть бути оскаржені в порядку статті 303 КПК України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 173, 174, 376 КПК України, -

ухвалив:
Клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 квітня 2018 року у справі № 201/3343/18, задовольнити.

Арешт, накладений ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 квітня 2018 року у справі № 201/3343/18 у кримінальному провадженні № 00000319 на грошові кошти у сумі 290 900 гривень, скасувати.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 18 червня 2018 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1