Вирок

Іменем України

Справа № 712/8764/18

Провадження 1-кп/712/560/18

Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

09 серпня 2018 м. Черкаси

головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю:
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкас кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Степанки, Черкаського р-ну, Черкаської обл., українець, громадянин України, не одружений, молодший сержант військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), з середньою освітою, учасник бойових дій, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) у військовому званні «молодший сержант», діючи з прямим умислом, без поважних на те причин, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово ухилитися від її проходження, у порушення вимог ст. ст. 11, 16, 49, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-ХІУ від 24.03.1999, та ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-ХІУ від 24.03.1999, 17.12.2017 о 08 год. 00 хв. самовільно без дозволу командування в умовах особливого періоду залишив військову частину НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), яка на той час тимчасово дислокувалась в АДРЕСА_2 та направився за місцем свого проживання у с. Степанки, Черкаського р-ну, Черкаської обл., де перебував до 24.07.2018 офіційно ніде не працював та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів до повернення у військову частину за наявності реальної можливості до цього, поки 25.07.2018 усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, добровільно та з власної ініціативи прибув до військової прокуратури Черкаського гарнізону і заявив про себе та вчинений злочин.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою винність у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4ст.407КК України визнав повністю. Суду показав, що будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) у військовому званні «молодший сержант», без поважних на те причин, залишив військову частину НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), яка на той час тимчасово дислокувалась в АДРЕСА_2 та направився за місцем свого проживання у с. Степанки, Черкаського р-ну, Черкаської обл., де перебував до 24.07.2018 офіційно ніде не працював, поки 25.07.2018 усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, добровільно та з власної ініціативи прибув до військової прокуратури Черкаського гарнізону і заявив про себе та вчинений злочин.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються. Судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає. При цьому, суд обмежився допитом обвинуваченого та дослідив документи, які характеризують його як особу. Розгляд провадження провадився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого йому обвинувачення. При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що своїми діями, які виразились у: самовільне залишення військової частини в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби), ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.407 КК України. Призначаючи покарання обвинуваченому у відповідності зі ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного та обставину, що пом`якшує покарання. Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, визнання вини в повному обсязі. Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 згідно ст.67 КК України, суд не встановив. На підставі викладеного, з урахуванням відношення ОСОБА_4 , до вчиненого, особи обвинуваченого, який раніше не судимий, суд дійшов висновку, що перевиховання та виправлення обвинуваченого можливі в умовах без ізоляції від суспільства, із застосуванням ст.75КК України.

Цивільний позов не заявлено, процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.
Питання про долю речових доказів вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.370,374,377 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України та призначити покарання у вигляді 3 ( трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 , звільнити від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ч.1 п.1,2 , ч.2 п.2 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації (кримінально-виконавчої інспекції); періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації( кримінально-виконавчої інспекції); повідомляти уповноважений орган з питань пробації (кримінально-виконавчої інспекції) про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Черкаської області через Соснівський районний суд м.Черкас протягом тридцяти діб з моменту його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1