Справа № 544/1235/17
Провадження 1-кп/524/134/18
УХВАЛА

13.09.2018 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області
у складі колегії суддів : головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
за участю прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
обвинуваченої ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Кременчука Полтавської області кримінальне провадження , внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000429 від 22.10.2017 року відносно вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 115 ч.1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

19.12.2017 року до Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №0000429 від 22.10.2017 року відносно вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 115 ч.1 КК України.
20.07.2018 року стосовно обвинуваченої ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого відраховується до 17.09.2018 року включно.

У зв`язку з тим , що судовий розгляд справи відкладається на 23.10.2018 року , так як у провадження Автозаводського районного суду м. Кременчука не надійшов висновок комплексної судової стаціонарної психолого-психіатричної експертизи,також головуючий по справі - суддя Автозаводського районного суду м.Кременчука ОСОБА_1 буде перебувати у щорічній основній відпустці з 10.09.2018 року по 22.10.2018 року включно, а у обвинуваченої ОСОБА_7 17.09.2018 року сплине строк тримання під вартою, тому суд вважає у даному судовому засіданні розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченої ОСОБА_7 під вартою .

Суд вислухавши думку учасників кримінального провадження, прокурора, який вважає, що треба обвинуваченій ОСОБА_7 продовжити строк тримання під вартою, оскільки ризики , передбачені ст.. 177 КПК України існують до теперішнього часу, а саме обвинувачена може ухилитись від явки до суду, також скоїла особливо тяжке кримінальне правопорушення, немає постійного місця проживання , так як мандрує територією України , не працює , проживає за рахунок тимчасових заробітків , відсутні міцні соціальні зв,язки , більш м,який запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченої, захисника ОСОБА_6 , який просить суд змінити обвинуваченій ОСОБА_7 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт , оскільки ризики , передбачені ст. 177 КПК України прокурором не доведені , обвинуваченої ОСОБА_7 , яка підтримує думку захисника , приходить до наступних висновків:

Відповідно до ст.331 ч.3 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Так, двомісячний строк тримання обвинуваченої ОСОБА_7 під вартою, продовжений ухвалою Автозаводського районного суду м.Кременчука спливає 17.09.2018 року.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів (п.35 рішення ЄСПЛ №12369/86 від 26.06.1991 року «Летельє проти Франції»).

У справі «Сергій Волосюк проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що зі спливом певного часу тяжкість злочину, в якому особа підозрюється чи обвинувачується, як єдина підстава тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може бути достатньою. Продовження тримання під вартою може бути виправданим тільки за наявності певного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до особистої недоторканності (рішення ЄСПЛ «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії»).

Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинуваченої переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вирішуючи питання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченої ОСОБА_7 суд враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом.
При цьому, судом враховується той факт, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, проти життя людини, за ст.. 115 ч.1 КК України передбачено покарання на строк до 15 років позбавлення волі, вона не працює, немає постійного доходу для існування, у зв,язку з чим може вчинити інше кримінальне правопорушення , нема постійного місця проживання, мандрує територією України , проживає за рахунок тимчасових заробітків , відсутні міцні соціальні зв,язки, а відтак, з огляду на покарання, яке ОСОБА_7 може понести у випадку встановлення судом її винуватості, суд дійшов висновку про наявність існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, зокрема те, що ОСОБА_7 перебуваючи на волі зможе переховуватись від суду, немає постійного джерела доходу, постійного місця проживання , у зв`язку з чим суд не находить підстав для застосування до обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу.

Обставин, які є перешкодою для застосування до обвинуваченої ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, передбачених ч.2 ст.183 КПК України не встановлено.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загально - суспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, з метою запобігти ризикам, суд не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який , а тому вважає необхідним продовжити застосування обраного раніше запобіжного заходу відносно обвинуваченої ОСОБА_7 у виді тримання під вартою ще на 60 днів ,а саме з 13.09.2018 року до 11.11.2018 року, що не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції від 04.11.1950 року «Про захист прав людини і основоположних свобод».

Керуючись ст.ст. 331 ч.3 , 369 , 372 КПК України, суд , -

У Х В А Л И В:

Продовжити застосований відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 115 ч.1 КК Українизапобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів ,а саме з 13.09.2018 року до 11.11 .2018 року включно.

Ухвала окремому апеляційному оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на вирок чи інше судове рішення, яким закінчилось провадження у суді першої інстанції.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді : ОСОБА_2

ОСОБА_3