Справа № 639/3786/18
Провадження № 1-кп/639/433/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2018 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого-судді- ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого- ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова обвинувальний акт по кримінальному провадженню, зареєстрованому 19.05.2015 року в ЄРДР під №0000928 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця с.Дворічний кут Дергачівського району Харківської області, українця, громадянина України, розлученого, не працюючого, з середньою освітою ,зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 17.02.2014р. Московським райсудом м.Харкова за ч.2 ст.186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 в ніч з 04 на 05 березня 2015р. знаходився у своєї знайомої ОСОБА_5 , яка мешкає в гуртожитку за адресою АДРЕСА_2 .
Саме в той час ОСОБА_4 , перебуваючи на сходовому майданчику, помітив велосипед «Titan Air 20», який належить раніше йому невідомій ОСОБА_6 , яка мешкає у вказаному гуртожитку в квартирі АДРЕСА_3 , і в нього виник злочинний умисел, направлений на таємне заволодіння зазначеним майном.
Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_4 , діючи повторно, з корисливих мотивів, таємно, шляхом вільного доступу заволодів велосипедом «Titan Air 20».
Після цього ОСОБА_4 , звернувши на свою користь викрадене майно, з місця скоєння злочину зник, розпорядившись в подальшому ним на власний розсуд.
В результаті протиправного діяння ОСОБА_4 завдав потерпілій ОСОБА_7 матеріальної шкоди на суму 1960 грн., що підтверджується висновком судово-товарознавчої експертизи № 5534 від 04.06.2015.
Крім того, ОСОБА_4 30.04.2015 приблизно о 17 годині 30 хвилин разом із своїм знайомим, ОСОБА_8 , засудженого вироком Жовтневого райсуду м.Харкова від 09.09.2015р., знаходились поблизу багатоповерхового житлового будинку АДРЕСА_4 , де помітили раніше їм не знайому малолітню ОСОБА_9 , 2004 року народження, яка йшла по вулиці з мобільним телефоном в руках.
Саме в той час у ОСОБА_4 та ОСОБА_8 виник єдиний злочинний умисел, направлений на заволодіння поміченим ними майном малолітньої дитини шляхом обману.
Реалізуючи свій протиправний умисел, розподіливши заздалегідь між собою ролі, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , діючи узгоджено, разом підійшли до раніше їм незнайомої малолітньої ОСОБА_9 , яка розмовляла по мобільному телефону. Спочатку ОСОБА_4 , діючи відповідно до розробленого з ОСОБА_8 злочинного плану, попросив у ОСОБА_9 мобільний телефон буцімто для того, щоб комусь подзвонити на мобільний номер оператора «Київстар». Однак, ОСОБА_9 відмовила йому, пояснивши, що в неї інший мобільний оператор зв`язку. Після цього ОСОБА_4 , продовжуючи здійснювати всі необхідні дії, спрямовані на доведення до кінця шляхом обману їх сумісного з ОСОБА_8 злочинного умислу, знову попросив у малолітньої ОСОБА_9 дати йому мобільний телефон буцімто для того, щоб написати смс- повідомлення. У відповідь на це прохання ОСОБА_9 , повіривши у правдивість наміру ОСОБА_4 , добровільно передала йому свій мобільний телефон.
Надалі ОСОБА_4 , отримавши від введеної ним в оману малолітньої ОСОБА_9 мобільний телефон, діючи узгоджено з ОСОБА_8 , в цілях заволодіння чужим майном шляхом обману, усвідомлюючи суспільно- небезпечний характер діяння, передбачаючи його наслідки, передав його своєму подільнику, ОСОБА_8 . При цьому ОСОБА_8 діючи узгоджено з ОСОБА_4 з корисливих мотивів, з метою наживи, заволодівши мобільним телефоном моделі «LenovoA820», нічого непідозрюючої малолітньої ОСОБА_9 , з місця скоєння злочину зник та в подальшому разом з ОСОБА_4 розпорядились вказаним майном на власний розсуд.
В результаті скоєного злочину ОСОБА_4 та ОСОБА_8 завдали потерпілій ОСОБА_10 матеріальної шкоди на суму 835 грн., що підтверджується висновком судово-товарознавчої експертизи №1910 від 08.06.2015.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованих йому злочинах за ч.2 ст.190, ч.2 ст.185 КК України визнав у повному обсязі, суду пояснив, що дійсно у березні 2015 року, точну дату не пам`ятає, перебував у своєї знайомої ОСОБА_5 в гостях, яка мешкає в гуртожитку за адресою АДРЕСА_2 . Після чого повертаючись від неї додому, на сходовому майданчику вказаного будинку, помітив залишений без нагляду велосипед «Titan Air 20», який вирішив викрасти та продати, що і було ним зроблено. Також 30.04.2015р. після 17 год. він разом із ОСОБА_8 за попередньою домовленістю шахрайським шляхом заволоділи мобільним телефоном «Lenovo A820» малолітньої ОСОБА_9 за фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті. Вартість викраденого майна не оспорює. У вчиненому щиро розкаюється. Просить суворо не наказувати його.

Потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_10 у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, на адресу суду надали заяву про проведення судового розгляду за їх відсутності. На підставі вимог ст.325 КПК України, за погодженням із учасниками кримінального провадження, судовий розгляд проведено за відсутності вказаних потерпілих.

Беручи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини, а також те, що він не піддає сумніву фактичні обставини справи, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, добровільності та істинності позиції обвинуваченого, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ними не оспорюються, розглянув дане кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів досудового розслідування, зокрема даних, що характеризують особу обвинуваченого.

Аналізуючи обставини, що визнаються учасниками судового провадження, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в обсязі пред`явленого обвинувачення (ст. 337 КПК України) є доведеною. Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 190 КК України заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно , за попередньою змовою групою осіб та за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка),вчинене повторно.

Суд, призначаючи покарання обвинуваченому, враховує ступінь тяжкості вчинених правопорушень ,які є злочинами середньої тяжкості, особу винного, який раніше судимий, вчинив злочини в період іспитового строку, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, розлучений, офіційно не працює, має постійне місце реєстрації та проживання, за яким характеризується задовільно, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 66 КК України, суд вважає визнання вини та щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, відповідно до вимог, передбачених ст. 67 ч.1 п.6 КК України, є вчинення злочину щодо малолітньої особи.

Призначаючи ОСОБА_4 покарання, суд виходить з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер та ступінь тяжкості скоєних злочинів, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу обвинуваченого, його відношення до скоєних злочинів і вважає необхідним і достатнім призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для їх виправлення та попередження вчинення ним нового злочину. Підстав для застосування ст.ст.69,75 КК України суд не вбачає.
При цьому, оскільки ОСОБА_4 був раніше засуджений 17.02.2014 року Московським райсудом м.Харкова за ч.2 ст.186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, а інкриміновані йому злочини за ч.2 ст.185,ч.2 ст.190 КК України скоїв у період іспитового строку, тому суд призначає йому остаточне покарання відповідно до ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків.

Цивільні позови не заявлені. Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого згідно ст. 124 КПК України. Долю речових доказів необхідно вирішити в порядку ст.100 КПК України. Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити раніше обраний - у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківська установа виконання покарань №27».

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 373, 374 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.190, ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.2 ст.190 КК України у виді 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі;

- за ч.2 ст.185 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляді 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного за вказаним вироком покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Московського райсуду м.Харкова від 17.02.2014 року у виді 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 26.06.2018 року.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити раніше обраний - у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківська установа виконання покарань №27».

Процесуальні витрати за проведення судової товарознавчої експертизи №5534 від 04.06.2015 року у розмірі 307 (триста сім) грн. 50 коп. стягнути з ОСОБА_4 на користь держави з перерахуванням зазначених коштів на р/р Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса (вул. Золочівська, 8-А. м. Харків, 61177, код ЄДРПОУ 2883133). Процесуальні витрати за проведення судової товарознавчої експертизи №1910 від 08.06.2015 року у розмірі 245 (двісті сорок п`ять) грн. 52 коп. стягнути з ОСОБА_4 на користь держави з перерахуванням зазначених коштів на р/р Харківського НДЕКЦ МВС України (код доходів 24060300, р/р 0005, код банку 37999680, МФО 851011, УДКС України в Комінтернівському районі м. Харкова, одержувач платежу: Держава).
Речові докази по кримінальному провадженню: DVD-R диски з відеозаписами слідчих експериментів (а.с. 154, 160 к/п), які зберігаються в матеріалах кримінального провадження залишити зберігатися там же.
Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а для особи, що перебуває під вартою - з моменту вручення копії судового рішення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1