В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2018 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 ,потепілої ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Горлівка, Донецької області, громадянина України, із повною загальною середньою освітою, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-за ч. 2 ст. 15 ч.1 ст. 185 КК України, Ленінським районним судом м. Харкова 12.01.2018 року до 3-х місяців арешту,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

06 листопада 2017 року близько 20 години 15 хвилин ОСОБА_5 знаходився біля будинку 4/2 по вул. Сковородинській в м. Харкові, де побачив раніше незнайому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В цей момент у ОСОБА_5 виник злочинний намір, направлений на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу. Реалізуючи свій злочинний намір, діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання наслідків, ОСОБА_5 підбіг до потерпілої ОСОБА_4 спереду та наніс їй один удар кулаком правої руки по обличчю, в область носа, від чого потерпіла впала на землю, при цьому ОСОБА_5 сказав потерпілій ОСОБА_4 , що якщо остання буде кричати, то він її вб`є. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправність свого діяння і бажаючи настання наслідків, а саме таких, щоб потерпіла ОСОБА_4 сприйняла погрозу вбивства, як реальну погрозу насильства, однією рукою взяв потерпілу ОСОБА_4 за куртку в районі грудей та підняв на ноги, наказавши віддати йому серіжки, каблучки та гаманець, котрі знаходились у потерпілої. ОСОБА_4 , боючись за своє життя та здоров`я, сприймаючи погрози ОСОБА_5 як такі, що реально можуть завдати шкоди її життю чи здоров`ю, віддала останньому одну каблучку зі срібла, дві серіжки із золота та грошові кошти в кількості 500 грн. Тим самим ОСОБА_5 заволодів майном, що належить ОСОБА_4 , після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 26038 від 21.12.2017 вартість каблучки зі срібла становить 62 грн. 00 коп. (шістдесят дві грн. 00 коп.); вартість двох сережок із золота становить 2310 грн. 00 коп. (дві тисячі триста десять грн. 00коп.). Загальна вартість викраденого майна складає 2372 грн. 00 коп. (дві тисячі триста сімдесят дві грн. 00коп.).

В результаті умисних, злочинних, протиправних дій ОСОБА_5 потерпілій ОСОБА_4 було спричинено матеріальну шкоду у розмірі 2872 грн. 00 коп. (дві тисячі вісімсот сімдесят дві грн. 00 коп.).

Крім того, в результаті умисних, злочинних, протиправних дій ОСОБА_5 потерпілій ОСОБА_4 було спричинено тілесні ушкодження. Згідно з висновком судово-медичної експертизи №7957-ая/17 від 13.12.2017 у ОСОБА_4 мали місце наступні тілесні ушкодження - закритий перелом лівої виличної кістки з гематомою лівої половини обличчя та перелом кісток носу, які утворилися від травматичної дії тупих твердих предметів за механізмом удара-стиснення та могли бути отримані не пізніше 07.11.2017 року.

За ступенем тяжкості перелом кісток носу відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6-ти днів, але не більше 3-х тижнів (21 дня) згідно (п.п. 2. 3. 1а, 2.3.3. «Правил судово медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року).

За ступенем тяжкості закритий перелом лівої виличної кістки з гематомою відноситься до ушкоджень середнього ступеня тяжкості, які спричинили за собою тривалий розлад здоров`я понад 3-х тижнів (21 дня)згідно (п.п. 2.3. 1 а,б, в і 2.2.2. «Правил судово медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року).

Такі дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 1 ст. 187 КК України, а саме напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством небезпечним для життя чи здоровя особи, яка зазнала нападу (розбій).

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні інкримінованого злочину не визнав, цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 не визнав, та надав показання, що він не вчиняв розбійного нападу відносно потерпілої ОСОБА_4 . Так ОСОБА_5 пояснив, що 06.11.2017 року він повертався з роботи. Він працював не офіційно на Арт-заводі «Механіка», неподалік від Заводу ім. Малишева, звідти він приїхав на Південний вокзал у м. Харкові, однак не зміг доїхати додому на електричці. Тоді він разом зі своїм знайомим ОСОБА_6 , з яким вони разом працювали на об`єкті, залишились на ОСОБА_7 вокзалі чекати на нічну електричку.

Згодом приблизно о «22» годині до них підійшов незнайомий чоловік з темним кольором волосся, приблизно 30-40 років, який запитав, чи не має у них паспорту, щоб закласти майно до ломбарду. Ані ОСОБА_5 , ані його знайомий не зрозуміли, для чого тому потрібен паспорт, однак все одно відповіли, що у них є паспорт, оскільки у них там був знайомий, з яким вони раніше познайомились на вокзалі, у якого точно є паспорт. Це був чоловій похилого віку, його прізвище ОСОБА_8 , з яким ОСОБА_5 та ОСОБА_6 часто зустрічались на вокзалі, адже вони постійно їздять тут, та одного разу навіть, випивали із ним. Під час розмови ОСОБА_8 розповів ОСОБА_5 , що завжди носить паспорт із собою, тому ОСОБА_5 знав, що саме у нього може бути паспорт, який допоможе незнайомому закласти речі у л омбард. У ОСОБА_5 не було із собою паспорту, оскільки квиток на електричку придбавається без документів.

Потім вони усі разом, вчотирьох, пішли до Ломбарду «Капітал» закладати майно, і виявилось, що вони закладають сережку. За сережку дали приблизно 800, 00 грн. Після цього ОСОБА_5 та його знайомих запросили гуляти до кафе неподалік від «MexicoHouse», де їх пригощали випивкою, закускою, куди вони погодились піти, оскільки ще був час до відправлення електрички додому. Матеріальної допомоги ані ОСОБА_5 , ані його знайомому ОСОБА_6 ніхто не пропонував.

Потім вони поїхали додому. Місяць потому після цієї ситуації, 05.12.2017, до ОСОБА_5 приїхала поліція з Холодногірського відділу поліції ГУ НП в Харківській області і затримала його. Потім викликали потерпілу, провели впізнання і потерпіла показала на ОСОБА_5 ..

Не зважаючи на невизнання вини ОСОБА_5 , його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України, доводиться дослідженими під час судового розгляду іншими доказами:

- показаннями потерпілої ОСОБА_4 , яка суду пояснила, що 06.11.2017 року вона йшла з роботи приблизно о «20» годині, по дорозі від Південного вокзалу неподалік мосту, тоді ОСОБА_5 обігнав її та здійснив напад, завдавши їй удару в обличчя . Після удару вона впала, тоді ОСОБА_5 підняв її з землі, взяв за горло та погрожував придушити, якщо вона буде кричати. Тоді ОСОБА_5 змусив її віддати йому все, що у неї було. Злякавшись, перебуваючи в шоковому стані, під впливом погрози вбивства, придушення, ОСОБА_4 віддала ОСОБА_5 все, що у неї було із собою, зокрема: дві каблучки (срібляна та позолочена зі сріблом), золоті сережки та гаманець, в якому були гроші в сумі 500 гривень. Гаманець був у сумці, а ювелірні прикраси були одягнуті на ній. Лише після того, як вона віддала все це ОСОБА_5 , останній відпустив її та побіг у невідомому їй напрямку. Ці дії тривали приблизно протягом п`яти хвилин.

В той час на шляху від Південного вокзалу не було жодних перехожих.

Після цього ОСОБА_4 , перебуваючи у морально пригніченому стані, відправилась додому, де деякий час перебувала під емоційним впливом і лише згодом викликала швидку допомогу.

ОСОБА_4 стверджує, що бачила обличчя нападника, за її словами він був у шапці під час нападу. ОСОБА_4 категорично зазначила, що на неї напав саме ОСОБА_5 , оскільки вона чітко бачила його обличчя.

До правоохоронних органів ОСОБА_4 звернулась вже тоді, коли вона звернулась до лікарні, туди і приїхав наряд поліції.

Завлений цивільний позов підтримала у повному обсязі посилаючись на обставини викладені у позовній заяві.

- свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні надав пояснення, що раніше із ОСОБА_5 він особисто знайомий не був та йому нічого невідомо про злочин, який скоїв ОСОБА_5 . У листопаді 2017 року, точну дату він не пам`ятає, коли він перебував на Південному вокзалі у м. Харкові, до нього звернувся ОСОБА_5 та попросив під свій документ закласти до ломбарду ювелірний виріб. При цьому ОСОБА_5 йому повідомив, що у нього закінчилися кошти та він не може доїхати додому, оскільки особисто не має документу тому не може сам закласти прикрасу до ломбарду. Він погодився допомогти та вони разом із ОСОБА_5 пішли до ломбарду, що був найближче розташований. ОСОБА_5 передав йому золоту прикрасу, яку саме він не пам`ятає, після чого він здав її до ломбарду, а гроші віддав ОСОБА_5 , який чекав його біля ломбарду.

Крім того, вина ОСОБА_5 підтверджується дослідженими у судовому засіданні наступними письмовими доказами:

- заявою ОСОБА_4 про кримінальне правопорушення від 06.11.2017 року, згідно з якою остання просила органи поліції притягнути до кримінальної відповідальності невідомого чоловіка, який 06.11.2017 року біля 20 години 15 хвилин за адресою м. Харків. Вул. Сковородинівська. 4/2, заволодів її майном (а.с. 43);

- протоколом огляду місця події від 06.11.2017 року, в ході якого потерпіла ОСОБА_4 вказала місце вчинення відносно неї кримінального правопорушення (а.с. 44-49);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 05.12.2017 року за участю потерпілої ОСОБА_4 , а також двох понятих. Під час проведення даної слідчої дії, потерпіла ОСОБА_4 пояснила, що, вона зможе впізнати особу, яка вчинила відносно неї злочин, а саме за статурою, рисами обличчя та по очах, оскільки добре запамятала нападника. Потерпіла серед осіб, які були представлені їй, вказала на особу під номером 3, а саме ОСОБА_5 (а.с. 50- 55).

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 05.12.2017 року за участю свідка ОСОБА_9 , а також двох понятих. Під час проведення даної слідчої дії, свідок ОСОБА_9 пояснив, що, він зможе впізнати чоловіка, за проханням якого він здав сережку до ломбарду Капітал на вокзалі в м. Харкові, а саме за ростом, за кольором волосся. Свідок серед осіб, які були представлені йому, вказав на особу під номером 4, а саме ОСОБА_5 (а.с. 56- 61).

Пред`явлення для впізнання проведені з чітким дотриманням вимог ст. 228, 231 КПК України, а тому приймаються судом як належний та допустимий доказ. Будь-яких зауважень до вказаних протоколів учасниками не вносилось.

- висновком судово-товарознавчої експертизи № 26038 від 21.12.2017 року ринкова вартість не наданих на дослідження та зазначених в постанові сережек із золота загальною вагою 2,64 грам, 585 проби з вставкою з цирконію на 06.11.2017 року складала 2310 грн. Ринкова вартість не наданої на дослідження та зазначеної в постанові каблучки із срібла вагою 2.27 грам 925 проби на 06.11.2017 року складала 62 грн. Ринкова вартість не наданої на дослідження та зазначеної в постанові каблучки із срібла з позолотою 375 проби не визначалася з причин, зазначених в дослідницькій частині, а саме про неможливість визначення ринкової вартості за неповнотою вихідних даних відносно обєкту дослідження.

Загальна ринкова вартість майна, зазначеного в постанові, на 06.11.2017 року, крім товару у п. 3. вартість якого не визначалася, складала 2372 грн. (а.с. 62-66).

- фотографіями та копіями бірок на прикраси, наданих потерпілою ОСОБА_4 , на яких міститься інформацію про їх товарні характеристики (а.с. 68-71).

Вказані фотографії та копії бірок, відповідно до ст. 94, 110 КПК України були визнані речовими доказами (а.с. 109).

- висновком судово-медичної екпертизи № 7957-ая/17 від 13.12.2017 року відповідно до висновку якого, у ОСОБА_4 мали місце наступні тілесні ушкодження - закритий перелом лівої виличної кістки з гематомою лівої половини обличчя та перелом кісток носу, які утворилися від травматичної дії тупих твердих предметів за механізмом удара-стиснення та могли бути отримані не пізніше 07.11.2017 року. За ступенем тяжкості перелом кісток носу відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6-ти днів, але не більше 3-х тижнів (21 дня) згідно (п.п. 2. 3. 1а, 2.3.3. «Правил судово медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року). За ступенем тяжкості закритий перелом лівої виличної кістки з гематомою відноситься до ушкоджень середнього ступеня тяжкості, які спричинили за собою тривалий розлад здоров`я понад 3-х тижнів (21 дня)згідно (п.п. 2.3. 1 а,б, в і 2.2.2. «Правил судово медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року). Ушкодження у ОСОБА_4 не є типовими для самоспричинення.

- протоколом проведення слідчого експерименту від 19.12.2017 року з ілюстративним матеріалом, за участю потерпілої ОСОБА_4 , в присутності двох понятих, експерта, під час проведення якого потерпіла розповіла про обставини вчиненого відносно неї кримінального правопорушення, та на статисті показала яким чином їй було завдано тілесні ушкодження (а.с. 73-78).

- висновком судово-медичної екпертизи № 8143-ая/17 від 20.12.2017 року відповідно до висновку якого, у ОСОБА_4 мали місце наступні тілесні ушкодження - закритий перелом лівої виличної кістки з гематомою лівої половини обличчя та перелом кісток носу, які утворилися від травматичної дії тупих твердих предметів за механізмом удара-стиснення та могли бути отримані не пізніше 07.11.2017 року. За ступенем тяжкості перелом кісток носу відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6-ти днів, але не більше 3-х тижнів (21 дня) згідно (п.п. 2. 3. 1а, 2.3.3. «Правил судово медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року). За ступенем тяжкості закритий перелом лівої виличної кістки з гематомою відноситься до ушкоджень середнього ступеня тяжкості, які спричинили за собою тривалий розлад здоров`я понад 3-х тижнів (21 дня)згідно (п.п. 2.3. 1 а,б, в і 2.2.2. «Правил судово медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року). Ушкодження у ОСОБА_4 не є типовими для самоспричинення. Ущкодження у гр-ки ОСОБА_4 могли утворитися за обставинами та механізмом, на які вона посилається в ході проведення слідчого експерименту від 19.12.2017 року (а.с. 79-80).

- протоколом огляду місця події від 16.01.2018 року з ілюстративним матеріалом, в ході якого потерпіла ОСОБА_4 вказала місце де на неї здійснив напад 06.11.2017 року приблизно о 20-15 год. невідомий чоловік заволодів її майном та наніс тілесні ушкодження (а.с. 81-89).

- протоколом проведення слідчого експерименту від 17.01.2018 року за участю підозрюваного ОСОБА_5 , двох понятих, в ході якого підозрюваному було запропоновано розповісти про обставини вчиненого кримінального правопорушення, на що останній відповів відмовою та зазначив, що у нього немає настрою, та він відмовився від підпису протоколу ( а.с. 90-93).

- протоколом перегляду відеозапису від 05.12.2017 року , а саме чотирьох відеофайлів за 07.11.2017 року (період часу 02:03-02:21-02:23 години), які були надані ПТ Ломбард Капітал, що розташований за адресою м. Харків, вул. Котляра, 7, з камер відео спостереження, які охоплюють вид на вулицю, парадних дверей ломбарду Капітал, вид зверху в приміщенні ломбарду Капітал (а.с. 110-112);

- інформацією ПТ «Ломбард Капітал» та копією спеціфікації № 1 (прийняття закладу) у гр. ОСОБА_9 від 07.11.2017 року (а.с. 112-114);

- дисками з відеозаписами з камер відео спостереження.

Вказані диски з відеозаписом та копія довідки закладу гр. ОСОБА_9 , відповідно до ст. 94, 110 КПК України були визнані речовими доказами (а.с. 109).

В судовому засіданні, за участю сторін кримінального провадження, було відтворено відеозапис з наданих ДВД дисків. Відтворення відеозапису встановлено, що 07.11.2017 року, ОСОБА_5 разом із свідком ОСОБА_9 підійшли до дверей ломбарду, та вже у приміщенні ломбарду свідок ОСОБА_9 здійснив заклад до ломбарду та отримав грошові кошти, які вийшовши з ломбарду віддав ОСОБА_5 , після чого ОСОБА_5 направився до двох невстановлених в ході судового розгляду осіб. Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердив, що дійсно на відеозаписі отримує кошти від ОСОБА_9 .

Достовірність та об`єктивність наведених доказів у суду сумніву не викликає, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, відносні, допустимі та достатні, у зв`язку з чим суд вважає можливим прийняти вказані вище докази і визнає їх достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого ОСОБА_5 та визнання його винуватості.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що він не причетний до скоєння злочину, спростовуються показаннями потерпілої ОСОБА_4 , яка впізнала ОСОБА_5 як особу, яка вчинила відносно неї злочин та заволоділа належним їй майном. При цьому суд приймає показання потерпілої як достовірні, оскільки обличчя нападника було у безпосередній близькості до обличчя потерпілої, що надало їй можливість добре розгледіти його риси та запамятати. На цьому зазначала потерпіла як в ході досудового слідства так і в судовому засіданні.

До показань ОСОБА_5 стосовно того, що він вирішив допомогти незнайомому чоловіку здати прикрасу до ломбарду, та з цією метою звернувся до свідка ОСОБА_9 , суд ставиться критично, оскільки вони спростовуються дослідженими в ході судового розгляду доказами. А саме, показаннями свідка ОСОБА_9 , який вказав, що саме ОСОБА_5 звернувся до нього з проханням здати прикрасу до ломбарду, при цьому будь-яких посилань на необхідність допомоги іншій особі не зазначав, саме він передав йому золоту сережку, що не заперечував у судовому засіданні ОСОБА_5 .. Також спростовуються його ж діями зафіксованими на камерах відеоспостереження. А саме, до дверей ломбарду саме ОСОБА_5 супроводив свідка ОСОБА_9 , та після виходу із ломбарду саме ОСОБА_5 свідок віддав грошові кошти отримані у ломбарді, який одноособово чекав його біля виходу із ломбарду, та у подальшому будь-кому грошові кошти не передавав.

Враховуючи викладене, показання обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що він не причетний до вчинення розбійного нападу відносно потерпілої ОСОБА_4 , суд надає критичну оцінку, розцінює їх як позицію захисту від пред`явленого обвинувачення та спробу уникнути кримінальної відповідальності.

Згідно роз`яснень, наданих в пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» №10 від 06.11.2009 року, небезпечне для життя чи здоров`я насильство (стаття 187, частина третя статті 189 КК) - це умисне заподіяння потерпілому легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжке тілесне ушкодження, а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент їх вчинення. До них слід відносити, зокрема, і насильство, що призвело до втрати свідомості чи мало характер мордування, придушення за шию, скидання з висоти, застосування електроструму, зброї, спеціальних знарядь тощо.

Суд приходить до висновку, що своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст. 187 КК України, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством небезпечним для життя чи здоровя особи, яка зазнала нападу (розбій).

При з`ясуванні даних про особу обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_5 раніше судимий, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває, неодружений, офіційно не працевлаштований.

Обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_5 , під час судового розгляду не встановлено.

Згідно ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ч. 2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Призначаючи покарання ОСОБА_5 , суд виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України, враховує роз`яснення Верховного Суду України, викладені в постанові №7 від 04 жовтня 2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст.12 КК України є тяжким умисним злочином, відношення особи до скоєного злочину, наслідки вчиненого кримінального правопорушення, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, дані про особу обвинуваченого, у зв`язку з чим судом призначається ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.1 ст.187 КК України, яке є необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння нових злочинів.

Крім того, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 був засуджений 12.01.2018 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 15 ч.1 ст. 185 КК України до 3 місяців арешту, покарання не відбув. Злочин, що інкримінується ОСОБА_5 вчинив 06.11.2017 року, тобто до ухвалення вказаного вироку суду.

Виходячи з приписів кримінального закону правила призначення покарання, передбачені ч. 4 ст. 70 КК, застосовуються в разі, якщо після постановлення вироку у справі буде встановлено, що особа винна ще й в іншому злочині, вчиненому нею до постановлення попереднього вироку. У такому випадку суд може при призначенні покарання за другим вироком як поглинути покарання за першим вироком, так і приєднати його повністю або частково, однак таким чином, щоб обраний захід примусу не перевищував максимального покарання, встановленого статтею (частиною статті), за якою особу засуджено, і водночас не був меншим строку покарання, визначеного за перший злочин. При цьому суд зобов`язаний в остаточне, призначене за сукупністю злочинів, покарання зарахувати покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 цього Кодексу.

За таких обставин, остаточне покарання ОСОБА_5 належить призначити за правилами ч. 4 ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

У кримінальному провадженні потерпілою ОСОБА_4 заявлено цивільний позов на відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 11 800 грн., яка складається з витрат на лікування та вартості викраденого майна, та на відшкодування моральної шкоди у розмірі 7000 грн.

Відповідно до п. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ст. 328 КПК України, постановляючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову, задовольняє його повністю, частково, або відмовляє в його задоволенні.

Вирішуючи заявлений потерпілою ОСОБА_4 цивільний позов про стягнення матеріальної шкоди, суд приходить до висновку, що з урахуванням встановлених судом обставин з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь цивільного позивача, на підставі ст. 1166 ЦК України, підлягає стягненню матеріальної шкода в сумі 6053,73 гривні у розмірі шкоди, спричиненої протиправними діями обвинуваченого, який доведений в судовому засіданні чеками (а.с.35-37) про придбання лікарських засобів та загальної вартості викраденого майна .

Вирішуючи заявлений потерпілою ОСОБА_4 цивільний позов про стягнення моральної шкоди у розмірі 7 000 гривень, суд приходить до висновку, що позивачу, протиправними діями обвинуваченого спричинена моральна шкода, яка виразилась у моральних переживаннях потерпілої за своє здоров`я та життя під час вчинення відносно неї протиправних дій, моральних переживаннях у зв`язку з нанесенням тілесних ушкоджень, наслідки ушкодження. Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню позивачу суд враховує характер та обсяг фізичних, душевних та психічних страждань позивача, завданих внаслідок злочину, характер та тривалість немайнових втрат. При цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості і вважає заявлений позивачем розмір моральної шкоди у сумі 7000 грн. підлягає задоволенню, та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на підставі ст. 1167 ЦК України.

За таких обставин суд приходить до висновку щодо часткового задоволення позовних вимог .

Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати стягнути з ОСОБА_5 .

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, та призначити йому покарання

-за ч. 1 ст.187 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного вироком Ленінським районним судом м. Харкова від 12.01.2018 року за ч. 2 ст. 15 ч.1 ст. 185 КК України більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_5 до відбування покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 відраховувати з моменту фактичного затримання, тобто з 05.12.2017 року.

Цивільний позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди грошові кошти у розмірі 6053,73 гривні (шість тисяч пятьдесят три грн. 73 коп.).

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування моральної шкоди грошові кошти у розмірі 7000 гривень (сім тисяч грн.).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

До набрання вироком законної сили у відношенні ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Харківській установі виконання покарань УДПтСУ в Харківській області №27 залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_5 процесуальні витрати за проведену по кримінальному провадженню судово-товарознавчу експертизу № 26038 у сумі 495,00 грн. перерахувавши їх на користь держави.

Речові докази, а саме: ДВД диски з камер відеоспостереження, фотокопії бірок - залишити зберігатися в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Ленінський районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а для особи, що тримається під вартою - з моменту вручення копії судового рішення.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1