н/п 1-кп/174/67/2018
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

05 вересня 2018 року м.Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вільногірську кримінальне провадження № 0000134 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с.Комунарівка П`ятихатського району Дніпропетровської області, громадянина України, освіта професійно - технічна, не військовозобов`язаного, розлученого, має двох неповнолітніх дітей, не працює, зареєстрований та мешкає по АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 02.11.2017 р. Вільногірським міським судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.263, 75, 76 КК України, до 3 років позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік 6 міс.,

- 11.01.2018 р. П`ятихатським районним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.289, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70, 75, 76 КК України до 5 років позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки, -

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Повторно, ОСОБА_5 , 03.04.2018 р., близько 15.10 год., знаходився на першому поверсі 4-го під`їзду будинку АДРЕСА_2 , де побачив не зачинені на замок двері до підвального приміщення вказаного під`їзду, в результаті чого у останнього раптово виник злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, яке належить Управлінню архітектури, капітального будівництва та Житлово-комунального господарства Вільногірської міської ради Дніпропетровської області.

В той же день, тобто 03.04.2018 р., близько 15.20 год., ОСОБА_5 , продовжуючи знаходитись у вищевказаному під`їзді, та реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, шляхом проникнення через не зачинені на замок двері, діючи умисно, повторно, таємно, з корисливих мотивів, проник до підвального приміщення, де за допомогою фізичної сили, шляхом злому, демонтував майно, яке належить УАКБ та ЖКГ Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, а саме: один фрагмент металевої труби d-50 мм., довжиною 9,02 м, вартістю 96,50 грн. за один метр, загальною вартістю 870,43 грн. та крани прохідні, сальник d-50 мм., у кількості двох штук, вартістю 96,93 грн. за одну штуку, загальною вартістю 193,86 грн., після чого з викраденим з місця скоєння злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим завдав УАКБ та ЖКГ Вільногірської міської ради Дніпропетровської області матеріальний збиток у розмірі 1064,29 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину визнав повністю і показав, що 03.04.2018 р., приблизно о 15-16 год., проходив повз будинок по АДРЕСА_1 , де побачив через відчинені двері під`їзду відкриті двері підвалу. Спустився в підвал, де зламав металеву трубу, на якій було 2 крани, виніс на вулицю та відніс на пункт прийому металобрухту та здав. Отримані грошові кошти витратив на власні потреби. З вартістю викраденого майна, встановленої на досудовому розслідуванні та кваліфікацією його дій згоден. У вчиненому щиро кається, має намір виправитися.

Представник потерпілого ОСОБА_4 показала, що вранці 04.04.2018 р. від начальника управління дізналася про крадіжку майна у підвалі будинку АДРЕСА_2 . Разом з представником ЖЕКу пішли до будинку, де виявили, що в підвалі будинку відсутній фрагмент металевої труби. Склали акт та звернулися до поліції. З розміром матеріальних збитків, встановлених досудовим розслідуванням, кваліфікацією дій обвинуваченого згодна.

Докази по справі в судовому засіданні досліджені згідно ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, які ніким з учасників процесу не оспорюються і суд вважає їх встановленими та доказаними у суді.

При цьому суд враховує, що відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27.02.1980 року (скарга № 6903/75) Девеер проти Бельгії (Deweer v. Belgium) держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і суд має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури та не привертаючи уваги громадськості та засобів масової інформації, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, заручившись підтримкою прокурора щодо отримання менш суворого покарання або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.

Суд пересвідчився, що позиція обвинуваченого ОСОБА_5 щодо розгляду справи у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, є добровільною і не пов`язана з вищевказаними чинниками.

Таким чином, факт вчинення злочину ОСОБА_5 знайшов своє підтвердження в суді, а його дії органом досудового слідства вірно кваліфіковані по ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше приміщення.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує тяжкість вчиненого ним злочину, обставини, які пом`якшують його покарання, особу обвинуваченого.

Так, ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, при судовому розгляді справи не встановлено.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд на підставі ч.1 ст. 66 КК України відносить його щире каяття.

За місцем проживання ОСОБА_5 характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не працює, розлучений, має двох неповнолітніх дітей.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд виходить із встановленої ст.50 КК України його мети кари, виправлення і запобігання вчиненню винним нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним, (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.).

Крім того, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 р.) Європейський Суд встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий і надмірний тягар для особи.

Враховуючи обставини справи, дані досудової доповіді органу пробації (а.с.57 т.2), згідно з якою виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 неможливо без обмеження чи позбавлення волі, особу останнього, який вчинив тяжкий злочин під час іспитового строку по попередньому вироку і на даний час перебуває під вартою по іншому кримінальному провадженню, на протязі тривалого часу не працює і не має легальних джерел доходів, а також сталих соціальних зв`язків, які могли б забезпечити його належну поведінку, суд дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_5 можливо лише в умовах ізоляції від суспільства, тому йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі, однак враховуючи, що обвинувачений у вчиненому щиро розкаявся, усвідомлює протиправність своїх дій та має намір виправитися, вказане покарання призначити у мінімальному розмірі, який встановлено санкцією ч.3 ст.185 КК України, що буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів , а також буде відповідати загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України.

Оскільки ОСОБА_5 раніше засуджений вироком П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 11.01.2018 року по ч.3 ст.185, ч.2 ст. 289, ч.4 ст.70, ст.ст.75,76 КК України до 5 років позбавлення волі, з іспитовим строком 3 роки, і вчинив злочин по даній справі в період іспитового строку по попередньому вироку, то загальну міру покарання обвинуваченому слід призначити за правилами ст.71 КК України, частково приєднавши невідбуту частину покарання по попередньому вироку, до знову призначеного.
Підстав для застосування ст.69 КК України, про що просить обвинувачений, суд не вбачає.
Речові докази по справі: 2 фрагменти металевої труби, які знаходяться на зберіганні у камері схову Вільногірського ВП ЖВП ГУНП в Дніпропетровській області згідно квитанції № 164 від 28.04.2018 р. (а.с.21 т.1) - слід повернути Управлінню архітектури, капітального будівництва та житлово-комунального господарства Вільногірської міської ради Дніпропетровської області.

Оскільки при проведенні досудового розслідування запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався, відповідні клопотання учасниками процесу під час розгляду справи в суді не заявлялися, то до вступу вироку в законну силу, запобіжний захід обранню не підлягає.

Керуючись ст.ст.349,368, 369, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з поміщенням до кримінально-виконавчої установи закритого типу на призначений строк.

На підставі ч.ч. 1,4 ст.71 КК України, до знову призначеного покарання, частково, у вигляді 2 (двох ) років 1 (одного) місяця позбавлення волі, приєднати невідбуту частину покарання за вироком П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 11.01.2018 р. і остаточно до відбуття ОСОБА_5 призначити покарання у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі з поміщенням до кримінально-виконавчої установи закритого типу на призначений строк.
Речові докази по справі: 2 фрагменти металевої труби, які знаходяться на зберіганні у камері схову Вільногірського ВП ЖВП ГУНП в Дніпропетровській області згідно квитанції № 164 від 28.04.2018 р. - повернути Управлінню архітектури, капітального будівництва та житлово-комунального господарства Вільногірської міської ради Дніпропетровської області.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 обраховувати з 05.09.2018 р.

На вирок протягом тридцяти діб з моменту його проголошення може бути подано апеляцію в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області.

Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий - суддя: підпис ОСОБА_1