Дата документу Справа № 318/2746/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №318/2746/16-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/778/720/18 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2018 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Оріхів, Запорізької області, громадянина України, одруженого, який працює на посаді водія ПАТ «Профтаксі-1», проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

обвинувачений ОСОБА_6 та потерпіла ОСОБА_9 звернулись до суду апеляційної інстанції з апеляційними скаргами на вирок Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 13 грудня 2017 року, яким ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за ч.1 ст.286 КК України до штрафу в розмірі чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 6800 гривень без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Вирішена доля речових доказів у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким виправдати його.

В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що вирок суду є незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки судове слідство проведено неповно, в зв`язку з чим залишилися не з`ясованими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення. Так, судом відхилено клопотання захисника про допит в залі судового засідання судового експерта ОСОБА_10 , який не відповів на поставлене питання, а воно є ключовим в даному провадженні. Вважає, що судове розслідування проведено однобічно та неповно, не взяті до уваги його показання в ході судового розгляду.

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_9 просить вирок суду змінити та призначити ОСОБА_6 покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Зазначає, що не застосувавши при призначенні ОСОБА_6 додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суд фактично залишив безвідповідального водія маршрутного таксі продовжувати чинити свої протиправні дії і надалі.

Обрана ОСОБА_6 позиція захисту про те, що аварія сталася унаслідок пошкодження колеса, спростовується висновком інженерно-транспортної експертизи. Відсутність у ОСОБА_6 критичної оцінки своєї поведінки засвідчує про відсутність у нього щирого каяття (вину визнав частково), що свідчить про відношення до скоєного, та повинно вплинути на вид покарання.

Згідно з вироком суду, 14 жовтня 2015 року, приблизно о 06 години 40 хвилин, водій ОСОБА_6 , керуючи автомобілем марки «VOLKSWAGEN LT35», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснюючи дорожній рух по проїзній частині вулиці Радянська в м. Кам`янка-Дніпровська Запорізької області з боку вул. Амурська в бік вул. Межова, в порушення вимог п.п.10.1 та розділу 34 (дорожня горизонтальна розмітка 1.1) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, (далі ПДР), 10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися в тому, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», Розділ 34. 1. Горизонтальна розмітка. 1.1 (вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей. Лінії 1.1 і 1.3 перетинати заборонено», змінив напрямок свого руху вліво.

В цей час вищевказаною автомобільною дорогою в попутному напрямку здійснював дорожній рух автомобіль марки «ВАЗ 21011» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_11 .

Водій ОСОБА_6 , маючи об`єктивну можливість уникнути зіткнення транспортних засобів, не переконавшись в безпечності маневру, змінив напрямок руху та виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення транспортних засобів, внаслідок якого пасажира автомобіля марки «ВАЗ 21011» реєстраційний номер НОМЕР_2 - ОСОБА_9 , з тілесними ушкодженнями доставлено до комунальної установи «Кам`янсько-Дніпровська центральна районна лікарня» Кам`янсько-Дніпровської районної ради Запорізької області. Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 290 від 15 січня 2016 року, ОСОБА_9 спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому 5 ребра справа, а також рани на тулубі та лівій верхній кінцівці. Закритий перелом 5 ребра справа по середній підпахвинній лінії не був небезпечним для життя в момент заподіяння, однак потягнув за собою розлад здоров`я більше 21-го дня і оцінюється як тілесне ушкодження середнього ступеню тяжкості (відповідно до «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених Наказом МОЗ № 6 від 17 січня 1995 року), рани на тулубі та лівій верхній кінцівці кваліфікується як легкі тілесні ушкодження. Дані ушкодження в умовах дорожньо-транспортної пригоди могли утворитися від дії тупих твердих та гострих предметів, якими могли бути виступаючі деталі салону легкового автомобіля чи при ударі об такі і по давності не суперечать строку, вказаному оглянутою та медичній документації.

Відповідно до висновку судової інженерно-транспортної експертизи №767/15 від 14 січня 2016 року, дії водія ОСОБА_6 не відповідали вимогам п.п. 10.1 та розділу 34 (дорожня горизонтальна розмітка 1.1) ПДР, що знаходиться у причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника на підтримання апеляційної скарги обвинуваченого та з запереченнями проти апеляційної скарги потерпілої; прокурора із запереченнями стосовно доводів та вимог апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, переглядаючи оскаржуваний вирок суду в межах поданих апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що останні не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Чинне кримінальне процесуальне законодавство зобов`язує суд дослідити усі докази у провадженні (які відповідають вимогам ст.84 КПК України) та надати ним відповідну оцінку у вироку, за винятком процесуальної процедури, передбаченої ч.3 ст.349 КПК України.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції цих вимог закону дотримався при розгляді даного провадження і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчинені вищевказаного правопорушення при викладених у вироку обставинах, правильно встановив фактичні обставини справи і правильно кваліфікував дії обвинуваченого за ч.1 ст.286 КК України.

В судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 свою вину не визнав та пояснив, що 14 жовтня 2015 року, приблизно о 06 годині 50 хвилин він на мікроавтобусі «VOLKSWAGEN LT35» їхав по вулиці Радянській у напрямку м.Запоріжжя. В районі перехрестя з вул.Урицького почув різкий звук, у автомобіля спустило заднє праве колесо і його винесло на зустрічну смугу руху. Він побачив, що назустріч йому рухається автомобіль «Жигулі», відбулося зіткнення. Він підійшов до постраждалих, викликав працівників ДАІ. Потерпілих відвезли до лікарні. Через чотири дні він передав потерпілим ОСОБА_12 та ОСОБА_13 15000 гривень, є відповідна розписка.

Разом з цим, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що вина ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення підтверджується дослідженими в установленому порядку доказами, які наведені в оскаржуваному вироку.

Так, потерпіла ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що 14 жовтня 2015 року, приблизно о 07-00 годині вона з чоловіком та сином їхали на їх автомобілі зі сторони с. Водяне у бік м. Кам`янка-Дніпровська. За кермом був її чоловік. Біля перехрестя з вулицею Амурською побачили маршрутне таксі, потім відбулося зіткнення і вона втратила свідомість. Отямилася, коли чоловік почав витягати її з автомобілю.

Потерпілий ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що 14 жовтня 2015 року, приблизно о 07-00 годині він їхав за кермом власного автомобіля з автозаправочної станції, яка знаходиться на початку м. Кам`янка-Дніпровська у бік центра міста. В районі перехрестя вулиці Радянська та вулиці Амурська назустріч йому рухалися два автомобілі - вантажний та пасажирський мікроавтобус. Мікроавтобус пішов на обгін, виїхав на зустрічну для нього смугу руху та сталася ДТП.

Неповнолітній потерпілий ОСОБА_14 суду пояснив, що він їхав з батьками на автомобілі (дату, час він не пам`ятає) по вул. Радянській з автозаправки. Під час руху їх автомобіль зіштовхнувся з мікроавтобусом.

Показання потерпілих узгоджуються з письмовими доказами, наявними в матеріалах кримінального провадження та дослідженими судом під час розгляду провадження, а саме:

- відомостями з протоколу огляду місця події від 14 жовтня 2015 року зі схемою ДТП та фото таблицею до нього, під час якого було встановлено місце зіткнення (а.п.64-83);

- відомостями з протоколу проведення слідчого експерименту від 12 грудня 2015 року, під час якого потерпіла ОСОБА_9 вказала місце ДТП та розповіла обставини, за яких все відбулось (а.п.116-120);

- висновком судово-медичної експертизи №290 від 15 січня 2016 року, відповідно до якого ОСОБА_9 отримала закритий перелам 5 ребра з правого боку по середньо пахвовій лінії, а також поранення на тулубі та лівій верхній кінцівці. Пошкодження у вигляді переламу 5 ребра з правого боку по середньо пахвовій лінії не було небезпечним для життя, але потягло тривалий розлад здоров`я (більше 21 дня) та оцінюється як тілесне ушкодження середньої тяжкості. Поранення на тулубі та верхній лівій кінцівці оцінюються як легкі тілесні ушкодження (а.п.101-102);

- висновком автотоварознавчої експертизи №81 від 22 липня 2016 року, під час якої встановлений розмір матеріальної шкоди, яка спричинена власнику автомобіля ВАЗ 21011 реєстраційний номер НОМЕР_2 внаслідок пошкоджень при ДТП складає 13171 грн 80 коп. (а.п.89-93);

- висновком експерта №767/15 від 14 січня 2016 року, згідно з яким в даній дорожньо-транспортній ситуації, виходячи з наданих вихідних даних, в діях водія «VOLKSWAGEN LT35», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_6 вбачаються невідповідності вимогам п.10.1 та розділу 34 (дорожня горизонтальна розмітка 1.1) Правил дорожнього руху України. Невідповідність дій ОСОБА_6 знаходиться у причинному зв`язку з подією даної ДТП (а.п.125-133).

Проаналізувавши досліджені докази, суд дав цим доказам правильну оцінку та дійшов обґрунтованого висновку про те, що надані стороною обвинувачення докази є достатніми та у своїй сукупності підтверджують вину ОСОБА_6 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні. Тому доводи останнього про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження є необґрунтованими.

Доводи обвинуваченого про те, що ДТП відбулося внаслідок пошкодження заднього колеса керованого ним автомобілю, спростовуються висновком експертизи, відповідно до якої пошкодження заднього правого колеса та його колісного диску виникли в момент зіткнення транспортних засобів.

Крім того, на думку колегії суддів, в допиті експерта ОСОБА_10 в судовому засіданні необхідності не було, оскільки експертиза дала відповіді на всі питання, необхідні для прийняття законного та обґрунтованого рішення по суті справи, висновки експерта є зрозумілими та роз`яснень не потребують, крім того, вказані висновки узгоджуються з іншими доказами, дослідженими судом, зазначеними у вироку.

З огляду на викладене, клопотання сторони захисту про допит експерта ОСОБА_10 при апеляційному розгляді задоволенню теж не підлягає.

Що стосується доводів потерпілої про призначення обвинуваченому ОСОБА_6 надто м`якого покарання, то колегія суддів вважає їх також необґрунтованими.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд призначив у відповідності з положеннями Загальної частини КК України у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за вчинене ним кримінальне правопорушення. При цьому суд врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до злочинів середньої тяжкості та є необережним, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, працює, за місцем проживання характеризується позитивно, добровільно відшкодував спричинену ним шкоду, після ДТП залишався на місці події та викликав працівників поліції.

З урахуванням викладеного, а також фактичних обставин кримінального провадження, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання у виді штрафу у межах санкції ч.1 ст.286 КК України.

Таке покарання, на думку колегії суддів, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, та буде сприяти досягненню мети, визначеної у ст.50 КК України.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі потерпілої, правильність вказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог ст.65 КК України, і підстав для призначення більш суворого покарання не вбачає.

Крім того, потерпіла в апеляційній скарзі просить погіршити становище обвинуваченого шляхом зміни вироку, що є недопустимим, з огляду на положення ст.408 КПК України.

В межах строку на апеляційне оскарження апеляційна скарга потерпілою не змінювалась.

Порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть зміну чи скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та потерпілої ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 13 грудня 2017 року, яким ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за ч.1 ст.286 КК України, - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4