УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 травня 2018 року

м. Київ
Справа № 283/2206/16-к

Провадження № 51-5970ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Малинського районного суду Житомирської області від 17 жовтня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 06 лютого 2018 року,
встановив:
За вироком Малинського районного суду Житомирської області від 17 жовтня 2017 року ОСОБА_4 засуджено: за ч. 1 ст. 135 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік; за ч. 3 ст. 286 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років 6 місяців з позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно ОСОБА_4 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки. На підставі ч. 5 ст.72 КК (в редакції Закону 838-VIIIвід 26 листопада 2015 року) ОСОБА_4 зараховано у строк покарання термін попереднього ув`язнення з 09 липня 2016 року по 20 червня 2017 року з розрахунку один попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, в подальшому зарахування строку здійснювати з розрахунку день за день.
Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 06 лютого 2018 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_4 змінено. На підставі ч. 5 ст.72 КК (в редакції Закону 838-VIII від 26 листопада 2015 року) ОСОБА_4 зараховано у строк покарання термін попереднього ув`язнення з 20 червня 2017 року по 06 лютого 2018 року з розрахунку один попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.В іншій частині вирок місцевого суду залишено без змін.
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 , посилаючись на неповноту судового розгляду, неправильно надану оцінку доказам, невідповідність висновків судів фактичним обставинам кримінального провадження, допущені, на його думку, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості, просить скасувати постановлені щодо нього судові рішення та постановити новий вирок, яким виправдати його в пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 135, ч. 3 ст. 286 КК.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.

Відповідно до пунктів 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу.
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
При цьому слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПКсуд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Однак, всупереч наведеним положенням процесуального закону, доводи касаційної скарги засудженого ОСОБА_4 фактично зводяться до посилань на неповноту судового розгляду, надання власної оцінки доказам та заперечення правильності встановлених фактичних обставин кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Водночас ОСОБА_4 , вказуючи, на його думку, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність не конкретизував, яких саме порушень допустився місцевий суд, як ці порушення вплинули на законність й обґрунтованість постановленого цим судом судового рішення, та чому їх слід відносити до безумовних підстав для скасування касаційним судом вироку щодо нього, відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК, з огляду на положення статей 370, 412, 413 цього Кодексу.

В той же час, порушуючи питання про скасування ухвали апеляційного суду, засуджений не зазначив, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість цього судового рішення та які конкретно порушення закону допущено судом апеляційної інстанції при розгляді даного кримінального провадження в порядку апеляційної процедури та чому ці порушення слід відносити до безумовних підстав - для скасування рішення апеляційного суду касаційним судом.
Крім того, вказуючи наневідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості, засуджений ОСОБА_4 , не навів обґрунтування щодо явної несправедливості призначеного йому покарання із тяжкістю вчиненого ним злочину, обставинами його скоєння, даними про його особу, внаслідок суворості та наслідками, які настали, з огляду на положення статей 413, 414 КПК та приписи статей 50, 65 КК у їх взаємозв`язку.

Суд касаційної інстанції є судом права, відповідно до ст. 433 КПК переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому недотримання особою, яка звертається з касаційною скаргою положень ст. 427 цього Кодексу, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Також викладені засудженим у скарзі вимоги до суду касаційної інстанції не відповідають змісту ст. 436 КПК, щодо повноважень суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги. Зокрема, цією нормою визначено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, які до неї ставляться, її потрібно залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишити без руху і встановити йому п`ятнадцятиденний строк із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.
У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3