Справа № 728/2209/16-к
1-кп/729/53/18 р.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2018 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області в складі:

судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Бобровиця кримінальне провадження № 120 162 6 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бахмач Чернігівської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого АДРЕСА_2 , не працюючого, раніше не судимого, громадянина України,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

в с т а н о в и в:
До Бобровицького районного суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000426 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК України.
Прокурор в підготовчому судовому засіданні, вважає обвинувальний акт таким, що відповідає вимогам КПК України та просить призначити кримінальне провадження до судового розгляду.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 надав письмове клопотання, у якому просив обвинувальний акт повернути прокурору, оскільки в обвинувальному акті відносно ОСОБА_3 вказано реєстраційний номер закритого, а отже не існуючого кримінального провадження.
Заслухавши прокурора, який просив відмовити у клопотання адвоката ОСОБА_5 , захисника обвинуваченого, обвинуваченого, який підтримав думку свого захисника, щодо повернення обвинувального акту, суд приходить до такого висновку.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 просить в своєму клопотанні повернути обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 , оскільки він не відповідає вимогам п. 1 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки в обвинувальному акті вкзазаний реєсстраційний номер закритого кримінального провадження. Як свідчать матеріали кримінального провадження, захисник обвинуваченого аналогічне клопотання заявляв у підготовчому судовому засіданні 27 грудня 2017 року і воно було задоволено згідно ухвали Бахмачського районного суду від 27 грудня 2017 року. В подальшому дана ухвала суду була скасована ухвалою апеляційного суду Чернігівської області 29 січня 2018 року. Таким чином, суд приходить до обгрунтованого висновку, що заявлене клопотання було вже предметом розгляду і не може бути задоволено.
Вирішуючи питання щодо призначення кримінального провадження до судового розгляду та перевіряючи його на відповідність вимогам КПК , суд приходить до висновку про повернення обвинувального акту прокурору виходячи із наступного.
Частиною 3 статті 314 КПК України передбачені рішення, які суд вправі прийняти у підготовчому судовому засіданні. Одним з таких рішень є повернення обвинувального акта прокурору у разі його невідповідності вимогам КПК України, при цьому не обговорює питання щодо істотності чи неістотності допущених слідчим порушень закону і не визначає, у якій мірі ці порушення кожне окремо або в їх сукупності перешкоджають призначенню судового розгляду, оскільки ст. 2 КПК України вимагає, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
За змістом положень ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування і в ньому не повинно бути жодних внутрішніх суперечностей, граматичних помилок і описок, а всі складові частини цього документа повинні бути узгоджені між собою.
При цьому обвинувачення згідно з п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунете в порядку, встановленому КПК України. Для формулювання обвинувачення необхідно встановити всі елементи складу кримінального правопорушення (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивну та об`єктивну сторону) та викласти зазначене у відповідному процесуальному документі. Саме в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акта, суд здійснює судовий розгляд, як це передбачено вимогам ст. 337 КПК України.
Вичерпні вимоги до обвинувального акта викладені в ст. 291 КПК України.
Зокрема, п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України передбачає, що обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Таким чином, обвинувальний акт повинен бути викладений у такий спосіб, щоб його зміст відповідав вимогам ст. 291 КПК України за структурою, послідовністю викладення, наявністю обов`язкових елементів: викладення фактичних обставин, правової кваліфікації та формулювання обвинувачення. При цьому, виклад фактичних обставин, які прокурор вважає встановленими, та формулювання обвинувачення не є тотожними поняттями і, виходячи з конструкції норми п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, мають зазначатися окремо і відповідно до вимог ст. 91 КПК України, визнається такими обставинами, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, і є необхідними і достатніми для його вирішення по суті.
Стаття 2 КПК України визначає, що завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура .
При цьому ст. 62 Конституції України визначає, що особа вважається невинуватою у вчинені злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню обвинувачення особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення ( рішення від 19.12.1989 р у справі Камасінскі проти Австрії № 9783/82 п.79). Крім того, суд констатував, що положення підпункту «а» п.3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті у кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду ( рішення від 25.03.1999 у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» п.52).
Згідно положень ст. 337 КПК України саме в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта суд першої інстанції здійснює судовий розгляд.
Таким чином, обвинувачення повинно бути сформульовано повно, чітко та зрозуміло і узгоджуватися з наведеною правовою кваліфікацією. Це обумовлено, зокрема, необхідністю забезпечення права на захист, оскільки особа повинна знати від якого обвинувачення захищатись, та з огляду на висунуте їй обвинувачення обирати правову позицію захисту.
Ці вимоги Закону прокурором належним чином не дотримані, оскільки всупереч вищевказаним приписам закону, в даному обвинувальному акті чітко зазначені лише фактичні обставини, а в частині формулювання обвинувачення вказано правову кваліфікацію діяння з посиланням на статті закону, а такий важливий елемент як формулювання обвинувачення, як того вимагає п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, яке повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив, мету його вчинення і відповідати цим обставинам, взагалі відсутнє, що в майбутньому може призвести до скасування будь-якого ухваленого у цьому кримінальному провадженні судового рішення.
Недотримання вказаних вимог Конвенції при складанні обвинувального акту порушує засади кримінального провадження, і зокрема: засаду законності, яка полягає в неухильному дотриманні вимог міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України (п.1 ст.9 КПК), засаду забезпечення права обвинуваченого на захист (ст.20 КПК), а також унеможливлює виконання головуючим суддею вимог ст.348 КПК України щодо роз`яснення обвинуваченому суті обвинувачення до початку дослідження доказів у судовому засіданні.
Враховуючи судові рішення Європейського Суду з прав людини, інформаційний лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 223-1430/0/4-12 від 03.10.2012 року та інші викладені обставини, суд приходить до обґрунтованого і переконливого висновку про неможливість призначення обвинувального акту до судового розгляду з вказаних підстав та про повернення його прокурору у зв`язку з невідповідністю його вимогам Кримінального процесуального Кодексу України, яка не може бути усунута в ході розгляду кримінального провадження в судовому засіданні шляхом зміни обвинувачення в суді відповідно до ст. 338 КПК України.
Вказані невідповідності в обвинувальному акті є істотним порушенням і можуть бути усунені лише шляхом повернення обвинувального акту, а тому суд позбавлений можливості призначити дане провадження до судового розгляду.
Керуючись ст. ст. 314, 372, 395 КПК України, суд,-
у х в а л и в:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000426 від 26.09.2016 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК України з додатками повернути прокурору Бахмацької місцевої прокуратури ОСОБА_4 для усунення недоліків, зазначених у мотивувальній частині ухвали.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи діб з дня її проголошення. Якщо ухвалу судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1