Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/2836/18
Провадження №: 1-кп/332/357/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2018 р.м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Заводського районного суду м. Запоріжжя, кримінальне провадження №0001735 від 06.08.2018 року відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який неодружений, має на утриманні малолітніх дітей 2006 року народження та 2016 року народження, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- 26.03.2001 Вільнянським районним судом Запорізької області за ч.3 ст.142, ч.2 ст.81, ч.3 ст.101, ст.42 КК України (в ред.1960 року) до 9 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 18.07.2007 умовно-достроково, невідбутий строк 2 роки 1 місяць 3 дні;
- 15.04.2008 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст. 289, 71 КК України до позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць;
- 29.10.2008 Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч.5 ст. 185, ч.4 ст. 187, ч.2 ст. 289, ст.ст. 69, 70, 71 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнений умовно-достроково 15.12.2011, невідбутий строк покарання 1 місяць 13 днів;
- 10.07.2018 Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки з іспитовим строком на 1 рік;
- 14.08.2018 Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч.3 ст.15 ч.2 ст.185, ч. 1 ст.277, ст.70 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ч.4 ст.70 КК України остаточно призначено покарання у виді позбавленні волі на 3 роки. На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням на 3 роки;
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
06.08.2018 року о 10-30 годині ОСОБА_4 , діючи повторно, за попередньою змовою з невстановленою в ході досудового розслідування особою, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, знаходячись на території кладовища «Павлокічкас», розташованого за адресою: м.Запоріжжя, вул. Насосна, 1, а саме: поблизу могили ОСОБА_5 , розташованої на місці №1, 21 ряду, 48 кварталу, за допомогою власної фізичної сили витягнув із землі металевий стіл, який складається з металевого листа розміром 110x70 см, товщиною металу 3 мм, вартістю 254,92 гривні, згідно з висновком експерта № 10-1140 від 27.08.2018 року; металевої труби діаметром 6 см, довжиною 150 см, товщиною металу 3 мм, вартістю 70,00 гривень, згідно з висновком експерта № 10-1140 від 27.08.2018 року, та двох металевих кутків 4x4 см, довжиною 50 см, товщиною металу 3 мм, визначити вартість яких, згідно з висновком експерта № 10-1140 від 27.08.2018 року виявилося неможливим у зв`язку з їх відсутністю в роздрібному продажу, які належать ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Після цього, продовжуючи свій злочинний умисел, за допомогою власної фізичної сили, відламав від поверхні столу металеву ніжку та металеві розпорки, але в цей час, був помічений робітниками кладовища, в результаті чого не довів свій злочинний намір до кінця, а саме не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця з причин, що не залежали від його волі.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , не оспорюючи час, місце, спосіб, мотив і мету, форму вини за інкримінованим кримінальним правопорушенням, повністю визнав себе винуватим, щиро розкаявся та пояснив, що він дійсно приблизно о 10-30 06 серпня 2018 року прийшов з малознайомою особою на територію кладовища «Павлокічкас» у м. Запоріжжя з метою вчинення крадіжки металевих виробів та подальшої їх реалізації до пункту прийому металобрухту. Так, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, він та малознайомий чоловік, за допомогою власної фізичної сили рук, витягнули із землі металевий стіл, втім, під час його відламування, були помічені робітниками кладовища, які викликали працівників поліції. ОСОБА_4 пояснив, що злочин вчинив у зв`язку з тяжким матеріальним становищем через відсутність роботи, викрадене майно планував в подальшому продати та виручити за нього грошові кошти. У скоєному щиро розкаявся, просив суворо не карати.
Потерпілий ОСОБА_6 , будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, за згодою учасників судового провадження, суд, в силу ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують його особу. При цьому суд роз`яснив наслідки, передбачені ч.3 ст.349 КПК України, переконався у добровільності позицій та правильному розумінні учасниками судового провадження наслідків відмови від дослідження інших доказів, що позбавляє їх права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину при вищевикладених обставинах доведена повністю та кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.
При призначенні покарання обвинуваченому у відповідності до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який у відповідності до вимог ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, характер і ступінь суспільної небезпеки, сукупність усіх фактичних обставин, які його характеризують: обстановку і спосіб злочинного діяння, його наслідки, суму завданої потерпілому матеріальної шкоди, яка не відшкодована; дані, що характеризують особу винного, зокрема те, що ОСОБА_4 , раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, систематичність їх вчинення, відсутність міцних соціальних зв`язків, а також те, що обвинувачений не займається суспільно-корисною працею, не має джерела доходу, має малолітніх дітей з якими не проживає.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно зі ст.66 КК України, суд визнає те, що ОСОБА_4 визнав свою вину, щиро розкаявся у скоєному, що виразилося у критичному відношенні до скоєного кримінального правопорушення, активно сприяв розкриттю злочину, про що свідчить його поведінка під час досудового розслідування та в суді.
Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.
За наведених обставин скоєного кримінального правопорушення, з урахуванням його тяжкості, обставин, які пом`якшують покарання, даних про особу обвинуваченого, його схильності до скоєння злочинів, які носять корисливий характер, способу життя обвинуваченогота принципу індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді арешту в межах санкції статті Особливої частини Кримінального кодексу України, що буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, і саме таке покарання буде мати для обвинуваченого достатню превентивну роль та сприятиме соціальній реабілітації.

Також суд враховує, що ОСОБА_4 був засуджений вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 10.07.2018 року за ч.2 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк два роки та на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на один рік. Крім того, вироком Заводського районного суду м.Запоріжжя від 14.08.2018 року ОСОБА_4 засуджений за ч.2 ст.185, ч. 1 ст.277 КК України до покарання у виді позбавленні волі на строк три роки. На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного ОСОБА_4 вироком Заводського районного суду м.Запоріжжя від 10.07.2018 року, більш суворим, остаточне покарання ОСОБА_4 призначено у виді позбавлення волі на строк три роки. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на три роки.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами покарання» №7 від 24.10.2003 року, коли особа, щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням вчинила до постановлення вироку іншій злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.
У зв`язку з вищевикладеним, а також враховуючи, що ОСОБА_4 за даним вироком засуджується до покарання, яке має відбувати реально, вирок Заводського районного суду м.Запоріжжя від 14.08.2018 року повинен виконуватися самостійно.
Питання про долю речових доказів у даному провадженні суд вирішує відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов не заявлений.

Під час судового розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу від учасників судового провадження не надходило, підстав для цього суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання за ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України у виді арешту на строк 6 (шість) місяців;

Вирок Заводського районного суду м.Запоріжжя від 14.08.2018 року відносно ОСОБА_4 виконувати самостійно.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту фактичного звернення вироку до виконання.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід не обирати.
Речові докази: два металевих кутка довжиною 50 см, металева труба довжиною 150 см та два металевих прута довжиною 100 см, передані на відповідальне зберігання до камери схову Заводського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області повернути власнику ОСОБА_6 ; металевий лист розміром 110х0,7 см, переданий на відповідальне зберігання наглядачу спеціалізованого комунального підприємства «Запорізька ритуальна служба» ОСОБА_7 повернути власнику ОСОБА_6 .
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області через Заводський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя ОСОБА_1