ЄУН № 336/3868/18
пр. № 1-кс/336/1163/2018
УХВАЛА
Іменем України
15 липня 2018 року м. Запоріжжя
Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 по кримінальному провадженню № 0002434 від 13.07.2018 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Запоріжжя, громадянина України, зареєстрований проживаючим та фактично проживає у АДРЕСА_1 , не працюючого, не одруженого, освіта середня, раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

підозрюваного у скоєнні злочину, передбаченого ст. 15 ч. 2 ст. 115 ч. 1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
У провадженні слідчих Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області перебуває кримінальне провадження № 0002434 від 13.07.2018 року за ст. 15 ч. 2 ст. 115 ч. 1 КК України, за яким ОСОБА_6 підозрюється у тому, що 13.07.2018 року приблизно о 10.00 годині, знаходячись на території ринку «Меркурій» навпроти магазину «Вацак» за адресою: м. Запоріжжя,вул. Магістральна, 69В, на ґрунті раптово виниклого конфлікту з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи умисел на протиправне заподіяння смерті іншій людині, тримаючи у правій руці предмет, схожий на ніж, наніс вказаним предметом не менше трьох ударів в ліву частину шиї, спину та в область тулубу потерпілого, спричинивши останньому поранення шиї зліва, проникаюче поранення грудної клітки зліва, поранення верхньої долі лівої легені, поранення міжреберних судин, гамо пневмоторакс зліва 1 ступеню, травматичний шок 2 ступеню. Таким чином ОСОБА_6 вчинив усі дії для протиправного заподіяння смерті потерпілому, але не завершив свій умисел до кінця з незалежних від його волі обставин, а саме у зв`язку з тим, що ОСОБА_7 було своєчасно надано медичну допомогу. Внаслідок чого потерпілий залишився живим.

Дії ОСОБА_6 на цей час кваліфіковані як закінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (вбивство), за ст. 15 ч. 2 ст. 115 ч. 1 КК України.

13.07.2018 року ОСОБА_6 було затримано о 13.00 годині неподалік від місця подій.

14.07.2018 року ОСОБА_6 повідомлений про підозру у скоєнні злочину, передбаченого ст. 15 ч. 2 ст. 115 ч. 1 КК України у присутності захисника.

Слідчий за погодженням прокурора звернувся до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні слідчий підтримав клопотання, вказуючи, що ОСОБА_6 не працює, не має офіційних доходів, він візуально знайомий з потерпілим та свідками, тому є ризик здійснення впливу на вказаних осіб, скоєння нового злочину, переховування від органу досудового розслідування та суду.

Прокурор підтримав клопотання, додавши, що свідки спричинення тілесних пошкоджень потерпілому зазначали про те, що удари ножем ОСОБА_6 наносив потерпілому в область спини та шиї, при цьому після нанесення ударів намагався втекти, але був затриманий особами, які були присутні на місці подій. Свідками спричинення тілесних ушкоджень є працівники ринку, тобто ОСОБА_6 відоме місце їх роботи, що не виключає вчинення протиправного впливу на них.

Підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник проти задоволення клопотання заперечували, вказували на можливість обрання ОСОБА_6 менш суворого запобіжного заходу, у вигляді цілодобового домашнього арешту. Так, ОСОБА_6 пояснив, що у нього з потерпілим виник вербальний конфлікт, в ході якого потерпілий його тяжко образив, а потім почав наносити удари. ОСОБА_6 , відчуваючи погрозу, взяв складний ніж, що був у нього, та наніс якісь удари потерпілому, але спрямування та кількість ударів, а також місця влучення не може вказати. Також ОСОБА_6 вказував на те, що того дня вживав пиво, а за декілька днів до того вживав метадон. Офіційно ОСОБА_6 не працевлаштований, мешкає разом із матір`ю, цивільною дружиною та дитиною останньої за місцем реєстрації.

Захисник, посилаючись на практику ЄСПЛ, зазначав, що тяжкість злочину, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_6 , не може бути підставою для обрання йому найсуворішого запобіжного заходу, ОСОБА_6 раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, працює неофіційно, посилання сторони обвинувачення на відсутність у нього стійких соціальних зв`язків не доведені, а фактично ОСОБА_6 такі зв`язки має, у зв`язку з чим підозрюваному можна обрати цілодобовий домашній арешт. Крім того, захисник вказував на те, що фактично дії ОСОБА_6 мають бути кваліфіковані як перевищення меж необхідної оборони, оскільки потерпілий спричинив ОСОБА_6 тілесні пошкодження, які візуально помітні на час розгляду клопотання.

Слідчим суддею було роз`яснено ОСОБА_6 про його право звернутись з клопотанням про призначення судової медичної експертизи для визначення наявності, ступеню тяжкості та механізму отримання тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 .

При вирішенні клопотання слідчий суддя виходить з наступного.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у скоєнні злочину підтверджена протоколом заяви про вчинення злочину, протоколом допиту потерпілого та свідків.

При цьому свідки та потерпілий зазначали про те, що удари ножем ОСОБА_6 наносив потерпілому в той момент, коли останній сидів навприсядки та перебував спиною до ОСОБА_6 , а після спричинення ударів не намагався викликати медичну допомогу чи надати таку допомогу потерпілому самостійно, а намагався втекти, але був затриманий очевидцями подій, які утримували його до прибуття поліції.

З наданої довідки про судимість вбачається, що ОСОБА_6 раніше не судимий, водночас притягувався до кримінальної відповідальності за злочини проти здоров`я людини, а також у сфері незаконного обліку наркотичних засобів та психотропних речовин.

Як вказує ст. 183 ч. 1 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

При вирішенні клопотання та обранні запобіжного заходу підозрюваному слідчий суддя враховує, що ОСОБА_6 хоча і є раніше не судимим, водночас притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння злочинів проти здоров`я людини, офіційно не працює та легальних джерел доходу не має, наявність у нього стійких соціальних зв`язків не довів, оскільки суду стороною захисту не було надано будь-якого документального підтвердження сумісного проживання ОСОБА_6 з матір`ю та цивільною дружиною, а також стороною захисту не заявлялось і клопотань про допит вказаних осіб в якості свідків.
Також слідчий суддя враховує і те, що, зі слів підозрюваного, він перед нанесенням тілесних ушкоджень потерпілому вживав алкогольні напої.
Крім того, слідчий суддя погоджується і з твердженнями слідчого та прокурора про наявність ризику незаконного впливу на потерпілого та свідків, адже підозрюваному дійсно відоме місце роботи свідків, а також він візуально знайомий з потерпілим та мешкають вони неподалік один від одного.
Отже ОСОБА_6 підозрюється у скоєнні особливо тяжкого злочину, офіційно не працює, не повідомив про наявність у його власності будь-якого майна, щоб могло стати предметом застави, не довів наявності стійких соціальних зв`язків чи сумісного проживання з певними особами, а рівно і наявності утриманців.
Враховуючи вищевикладене, обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не є можливим, у м. Запоріжжя відсутні вільні електронні засоби контролю, тож фактично відсутня і можливість ефективного моніторингу місця перебування підозрюваного.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Москаленко проти України» (Заява № 37466/04) від 20.08.2010 року ЄСПЛ вказував, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що сама по собі тяжкість обвинувачення не може слугувати виправданням тривалих періодів тримання під вартою.
Таким чином, підозра особи у скоєнні тяжкого злочину та очікуване покарання, яке можливо призначити за вказаний злочин, є однім з факторів, який має враховувати слідчий суддя при обранні запобіжного заходу, хоча такий фактор сам по собі без оцінки усіх інших обставин у сукупності не може слугувати єдиною підставою для тримання особи під вартою.
Зважаючи на таке, слідчий суддя дійшов висновку, що на момент розгляду клопотання існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме ч. 1 п. 1, 3, 4, 5 тож, враховуючи наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, є підстави для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Визначаючи строк обрання запобіжного заходу слідчий суддя керується положеннями ст. 219 КПК України, яка визначає, що досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.
Строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.
Таким чином, оскільки відомості про злочин внесені до ЄРДР 13.07.2018 року, ОСОБА_6 затриманий о 13.00 годині 13.07.2018 року, а про підозру у скоєнні злочину ОСОБА_6 повідомлений 14.07.2018 року, тож строк дії запобіжного заходу визначається слідчим суддею до 13.00 години 10.09.2018 року.

Враховуючи, що ОСОБА_6 підозрюється у скоєнні закінченого замаху на вбивство людини, не вказав про можливість внесення застави, тож слідчий суддя не визначає розмір застави, керуючись положеннями ст. 183 ч. 4 КПК України.

Керуючись ст. 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197 КПК України,

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Обрати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Запоріжжя, підозрюваному у скоєнні злочину, передбаченого ст. 15 ч. 2 ст. 115 ч. 1 КК України по кримінальному провадженню № 0002434 від 13.07.2018 року, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 13.00 години 10 вересня 2018 року включно.

Ухвала діє до 13.00 години 10 вересня 2018 року включно.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня отримання копії цієї ухвали до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на ухвали слідчого судді подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1