Постанова
Іменем України

24 квітня 2018 року
м. Київ

Справа № 673/1290/16-к
Провадження № 51-1035км18

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6

розглянув у судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на вирок Деражнянського районного суду Хмельницької області від 09 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 20 березня 2017 року у кримінальному провадженні № 0000194 за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Лозове Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України (даліКК).
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Деражнянського районного суду від 9 грудня 2016 року ОСОБА_6 визнано винуватим у таємному викраденні чужого майна та засуджено за ч. 1 ст. 185 КК до покарання у виді позбавленням волі строком на 1 (один) рік.
На підставі ст. 71 КК за сукупністю вироків до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Деражнянського районного суду від 17 грудня 2015 року та вироком Вінницького міського суду від 12 квітня 2016 року, і за сукупністю вироків визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 4 місяці.
До набрання вироком законної сили обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та взято ОСОБА_6 під варту в залі суду.
Вирішено питання про судові витрати і речові докази.
Як встановлено судом, ОСОБА_6 близько 1-ої год. 16 червня 2016 року, з метою заволодіння чужим майном, шляхом вільного доступу проник на подвір`я домогосподарства ОСОБА_7 у с. Богданівцях Деражнянського району Хмельницької області, звідки таємно викрав саморобний причіп до мотоблока вартістю 2800 грн.
Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 20 червня 2017 року вказаний вирок залишено без зміни.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати судові рішення і закрити кримінальне провадження через відсутність у його діях складу кримінального правопорушення.
На думку засудженого, судові рішення постановлені без додержання вимог статей 370, 374 Кримінального процесуального кодексу (далі-КПК), з істотним порушенням цього закону. Вважає, що висновки суду про його вину у вчинені злочину є необґрунтованими. При цьому зауважує, що при апеляційному перегляді справи його доводи про те, що крадіжку вчинив його батько, а не він, суд належно не перевірив і свідків не допитав. Також зазначає, що під час досудового розслідування визнав свою вину у вчинені злочину під психічним і фізичним тиском з боку працівників поліції. В судовому засіданні при розгляді справи подав заяву про примирення з потерпілим, однак районний суд її до уваги не взяв і кримінальне провадження щодо нього не закрив. Крім того вважає, що при призначенні покарання суд першої інстанції не повністю врахував дані про його особу, у тому числі позитивну характеристику, вагітність майбутньої дружини, наявність постійного місця роботи та думку потерпілого, якому він повністю відшкодовано заподіяну шкоду.
Позиція учасників судового провадження
У судовому засіданні ОСОБА_6 касаційну скаргу підтримав та в доповнення до своїх вимог зауважив, що обране йому покарання є надто суворим і призначено судом без додержання вимог кримінального закону.
Прокурор касаційну скаргу засудженого підтримав частково, просив судові рішення змінити і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців.
Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши наведені доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.
Згідно з підпунктом 2 п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК у разі визнання особи винуватою у резолютивній частині вироку поміж іншого зазначається покарання, призначене по кожному з обвинувачень, що визнані судом доведеним, та остаточна міра покарання, обрана судом.
Відповідно до положень розділу ХІ Кримінального кодексу при визначені остаточного покарання суд повинен спочатку призначити покарання за сукупністю злочинів на підставі ст. 70 КК, після чого визначити остаточно за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Деражнянського районного суду Хмельницької області від 17 грудня 2015 року ОСОБА_6 був засуджений за ч. 2 ст. 289 КК, із застосуванням ст. 69 КК, до 3 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців.
Він же, вироком Вінницького міського суду від 12 квітня 2016 року був засуджений за ч. 2 ст. 296 КК до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки і на підставі ст. 75 КК звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.
Злочин за вироком Вінницького міського суду від 12 квітня 2016 рокубув вчинений
ОСОБА_6 до постановлення щодо нього вироку Деражнянського районного суду Хмельницької області від 17 грудня 2015 року.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК за правилами, передбаченими частинами 1-4 цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.
При постановленні вироку у справі місцевий суд положень ст. 70 КК не застосував та визначив ОСОБА_6 остаточне покарання лише на підставі ст. 71 КК за сукупністю вироків.
При цьому районний суд не прийняв жодного рішення і не вирішив долю постановленої ним 27 жовтня 2016 року ухвали про порядок виконання даних вироків.
Вказані порушення давали підстави суду апеляційної інстанції прийняти процесуальне рішення у відповідності до вимог ч. 2 ст. 404 КПК. Однак при перегляді справи апеляційний суд на них уваги не звернув та прийшов до помилкового висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції. Зважаючи на це ухвалу апеляційного суду не можна визнати такою, що постановлена з додержанням вимог ст. 370 КПК.
Допущені апеляційним судом порушення є істотними, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Відповідно до ст. 438 КПК істотне порушення вимог кримінального процесуального закону є підставою для скасування судового рішення судом касаційної інстанції.
За таких обставин, касаційна скарга засудженого ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню, а ухвала апеляційного суду скасуванню з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції.
При новому розгляді апеляційному суду слід врахувати наведене, усунути допущені порушення та з врахуванням вимог апеляційних скарг і доводів касаційної скарги засудженого ОСОБА_6 , додержуючись вимог ст. 370 КПК ухвалити законне та обґрунтоване рішення.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 438 КПК України, п. 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК (у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII), Суд

ухвалив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 задовольнити частково. Ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 20 березня 2017 року щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_8 ОСОБА_3