Справа № 203/1979/18
Провадження № 1-кп/0203/414/2018
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.08.2018 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання м. Дніпро обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000139 від 04.05.2018 із укладеною угодою про визнання винуватості, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сібеки Почепського району Брянської області Росія, громадянина України, неодруженого, малолітніх дітей на утриманні немаючий, з середньою освітою, непрацюючого, раніше несудимого відповідно до ст.89 КК України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 , 03.05.2018, приблизно о 06 год.00 хв., знаходячись на житловому масиві Червоний Камінь м. Дніпро, у сміттєвому баку знайшов предмет, схожий на саморобний вибуховий пристрій типу «хотабка», після чого реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на придбання та носіння вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, присвоїв собі вказаний предмет, який поклав до свого пакету, в якому носив його без передбаченого законом дозволу. В цей же день, тобто о 13 год. 25 хв., ОСОБА_5 , знаходячись на першій платформі залізничного вокзалу станції Дніпро-Головний, розташованого за адресою: м. Дніпро, площа Вокзальна, 11, розпивав слабоалкогольний напій в громадському місці, внаслідок чого відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 178 КУпАП. Під час складання протоколу, на запитання співробітників поліції, чи є у нього при собі предмети чи речі обіг яких заборонений, ОСОБА_5 видав з належного йому пакету саморобний вибуховий пристрій типу «хотабка», який є конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини, споряджений корпус пострілу ВОГ-17М, без головного підривача та порохового заряду, промислового виготовлення, відноситься до категорії вибухових речовин та уніфікований запал ручних гранат модернізований типу УЗРГМ-2, промислового виготовлення, відноситься до категорії вибухових пристроїв. Надані на дослідження предмети придатні для використання за цільовим призначенням - для створення вибуху. Представлені на дослідження предмети в зборі за допомогою металевої втулки з різьбовим з`єднанням з`єднуються між собою та можуть утворювати саморобний вибуховий пристрій типу ручна осколкова граната, до конструкції якої входили вузли і механізми промислового виготовлення, конструктивно оформлений заряд вибухової речовини, споряджений корпус пострілу ВОГ-17М, без головного підривача та порохового заряду, промислового виготовлення, відноситься до категорії вибухових речовин, уніфікований запал ручних гранат модернізований типу УЗРГМ-2, промислового виготовлення, відноситься до категорії вибухових пристроїв та металева втулка, який ОСОБА_5 незаконно придбав та носив, без передбаченого законом дозволу.
25 травня 2018 року між прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 Дніпропетровської області ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні № 0000139 від 04.05.2018 року, та ОСОБА_5 , в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.
Згідно з даною угодою прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.1 ст. 263 КК України, обвинувачений ОСОБА_5 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_5 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 263 КК України, а саме: у вигляді трьох років позбавлення волі, із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на один рік, з покладенням обов`язків передбачених п.п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. ОСОБА_5 надав згоду на його призначення. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.
Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.
Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник в підготовчому судовому засіданні також просили вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, в обсязі підозри, надав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином, від якого потерпілих немає.
Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 відповідають вимогам КПК та КК України, суд, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.
За таких обставин суд вважає доведеним в підготовчому судовому засіданні те, що ОСОБА_5 здійснивши дії, які виразились у незаконному придбанні та носінні вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, вчинив кримінальне правопорушення, а тому ці його дії кваліфікує за ч.1 ст. 263 КК України, за якою належить призначити ОСОБА_5 узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості міру покарання.
Судові витрати в розмірі 858 гривень за проведення судової експертизи, відповідно до ст. 124 ч.2 КПК України, підлягають стягненню з ОСОБА_5 на користь держави.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 314, 373, 374 та 475 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду від 25.05.2018 року про визнання винуватості між прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 Дніпропетровської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_4 .
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, та призначити узгоджене сторонами покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого від відбуття призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю один рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати засудженого періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Міра запобіжного заходу ОСОБА_5 не обиралася.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави в рахунок відшкодування процесуальних витрат на залучення експерта 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) гривень.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Вирок набирає законної сили після спливу 30 днів з дня його проголошення, у разі якщо учасниками судового провадження не буде подано апеляційних скарг. У разі подання апеляційних скарг, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.
Копія вироку підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку звернувшись до суду із відповідною заявою.
Суддя ОСОБА_1