АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/870/18 Справа № 199/971/18 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши 29 травня 2018 року у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро кримінальне провадження № 0000031 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 лютого 2018 року, щодо:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 19 червня 2017 року Амур-Нижньодніпровським районним судом міста Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

В апеляції:

- обвинувачений просить скасувати вирок на підставі неповноти судового розгляду та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що він не обізнаний в законодавстві, а тому не розумів що має право на захисника, в тому числі і на безкоштовного, у зв`язку з цим обвинувачений його не запросив. Як наслідок, не може дати оцінку законності проведеного досудового розслідування та обставинам справи щодо нього, не зрозуміло чому не допитувалися свідки та не досліджувалися докази по справі.

В доповненнях до апеляційної скарги, наданих ОСОБА_7 в судовому засіданні, обвинувачений просить вирок скасувати на підставі неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотного порушення вимог процесуального закону в суді першої інстанції та ухвали виправдувальний вирок по справі.

В обґрунтування своїх доповнень ОСОБА_7 посилається на неналежність та недопустимість доказів досліджених у суді першої інстанції: протоколу огляду від 03.01.2018 року та висновку судової експертизи від 19.01.2018 року, мотивуючи зазначенням дати 03.01.2017 р. та місця складання - м. Дніпропетровськ в протоколі, які не відповідають дійсності та не зазначення способу вилучення картонної коробки, не прошито, не опечатано, не підписано слідчим, відсутній підпис спеціаліста, відсутні підписи понятих та роз`яснення їм прав і обов`язків. А тому, вважає, що в незаконний спосіб, невідома речовина, в невідомому пакеті потрапила на судову експертизу наркотичних засобів, що на його думку, ставить під сумнів чи досліджувана речовина, саме була вилучена у ОСОБА_7 .

Також обвинувачений вказує в скарзі, що йому при огляді 03.01.2018 року не роз`яснювалися в протоколі його права.

Цим вироком дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч. 1 ст. 309 КК України як незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту, та призначено покарання у виді арешту строком на 6 (шість) місяців.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного за цим вироком покарання, яке згідно ч. 1 ст. 72 КК України відповідає 6 (шести) місяцям позбавлення волі, частково у виді 3 (трьох) років 7 (семи) місяців позбавлення волі приєднано невідбуту частину покарання за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 19 червня 2017 року та остаточно призначено ОСОБА_7 до відбування покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 1 (один) місяць.
Питання щодо речових доказів та процесуальних витрат вирішено у відповідності до закону.
Цим вироком ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за вчинення злочину за таких обставин.

ОСОБА_7 03 січня 2018 року близько 21 години 00 хвилин, знаходячись біля кафе «Пікник» по вул. Маршала Малиновського, 14-а, в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпро, на землі знайшов картонну коробку та виявив, що всередині знаходяться три пакета з полімерного матеріалу з фіксаторами, заповнені порошкоподібною речовиною білого кольору, яку він за кольором та запахом визначив для себе, як психотропну речовину метамфетамін. ОСОБА_7 привласнив вказану коробку, поклав до правої кишені одягненої на ньому куртки та почав незаконно зберігати при собі без мети збуту. У вказаний час біля будинку № 48 по вул. Маршала Малиновського в місті Дніпро, ОСОБА_7 був помічений та зупинений співробітниками поліції. Під час проведення огляду в правій кишені одягненої на ОСОБА_7 куртки було виявлено та вилучено картонну коробку, в якій знаходились три пакети з полімерного матеріалу з фіксаторами, заповнені порошкоподібною речовиною білого кольору масою 0,2208 гр., 0,3519 гр. та 0,0481 гр. відповідно, котра містить в своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфетамін, масою 0,1200 гр., 0,1658 гр. та 0,0236 гр. відповідно, який ОСОБА_7 за вищевказаних обставин незаконно придбав та зберігав без мети збуту.
Заслухавши обвинуваченого та його захисника, які просили задовольнити вимоги апеляційної скарги з врахуванням доповнень до неї, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, проаналізувавши доводи, які викладені в апеляції і співставивши їх з матеріалами кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляція задоволенню не підлягає з наступних підстав.

У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 щодо порушення його права на захист при розгляді справи у суді першої інстанції з посиланням, що йому не надали захисника, не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до матеріалів справи, обвинуваченому ОСОБА_7 належним чином роз`яснювалися його права та обов`язки, вручалася відповідна пам`ятка, зверталася увага на можливість залучення судом для обвинуваченого безкоштовного захисника, на що останній відповів, що буде захищати себе самостійно. Вказані обставини зафіксовані в журналі судового засідання від 15 лютого 2018 року та на технічному засобі фіксування судового засідання. Тому доводи ОСОБА_7 з цих підстав є необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи. Апеляційним судом не встановлено наявності обмежень обвинуваченому ОСОБА_7 в його правах, у тому числі і мати захисника.

Стосовно доводів обвинуваченого з приводу того, що судом не було допитано свідків по справі та не досліджено докази, колегія суддів вважає необхідним зазначити наступне.
Під час судового розгляду в суді першої інстанції судом у відповідності до ч. 2 ст. 349 КПК України було з`ясовано в учасників судового провадження їх думки стосовно доказів, які потрібно дослідити та про порядок їх дослідження. Прокурором було запропоновано допитати обвинуваченого та дослідити лише письмові докази, на що обвинувачений дав згоду, заперечень не висловив. Ні підставі цього судом вказаний порядок був визначений ухвалою.
Отже, у даному випадку суд діяв у відповідності до норм чинного кримінального процесуального законодавства. При цьому, колегія суддів, звертає увагу, що обвинувачений на вказаній стадії судового розгляду у суді першої інстанції не повідомив суду яке доказове значення мають показання вказаних в обвинувальному акті свідків, тобто які обставини вони можуть підтвердити та/або спростувати. Не обґрунтовувалась така необхідність стороною захисту і в апеляційній інстанції, клопотань по їх дослідження не надавалося.
Стосовно посилання в доповненнях до апеляційної скарги на неналежність та недопустимість доказів, колегія суддів, вважає їх безпідставними і необґрунтованими.
Як в судовому засіданні першої інстанції так і в суді апеляційної інстанції обвинувачений свою вину визнавав, фактично обставини вчинення ним інкримінованого йому кримінального правопорушення, правильність правової кваліфікації його дій за ч.1 ст. 309 КК України не оспорював.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і мотивованим. Обґрунтованість судового рішення, означає відповідність висновків суду у рішенні фактичним обставинам, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Зазначені у ст. 91 КПК обставини повинні бути підтвердженні показаннями, речовими доказами, документами, висновками експертів.
Дані вимоги закону судом першої інстанції були виконані.
Досліджені судом першої інстанції та покладені в основу вироку докази беззаперечно вказують на вину ОСОБА_7 у вчиненні ним інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, що виразилися у незаконному придбанні та зберіганні психотропної речовини без мети збуту.
Так, протокол огляду, досліджений у суді першої інстанції, де зафіксовано огляд ОСОБА_7 і вилучення у нього у присутності понятих порошкообразної речовини білого кольору у присутності понятих, передана на експертизу в спецпакеті, підписи понятих і ОСОБА_7 , а також слідчого наявні в протоколі огляду, де наявний і запис про роз`яснення їм прав і обов`язків передбачених для підозрюваного та понятих. Досліджений судом також і висновок експерта від 19.01.2018 року, де зафіксовано відсутність порушення цілісності пакування спецпакету в якому знаходилися вилучені у ОСОБА_7 поліетиленовий сліппакет, в якому знаходилася волога порошкоподібна речовина бежевого кольору масою 0,2208; два поліетиленовий сліп пакета, в яких знаходилася волога порошкоподібна речовина білого кольору, масою 0,3519 г, 0,0481 г, які за висновком цієї експертизи містять психотропну речовину, обіг якої обмежено - метамфетамін, що відповідно маса якої 0,1200г, 01658г,0,0236г.
Дані докази оцінені судом першої інстанції у їх сукупності з іншими доказами відповідно до вимог зазначених вище норм закону.
Сам факт описки в протоколі огляді « 2017рік» замість « 2018 року» та зазначення м.Дніпропетровськ ( найменування м. Дніпро раніше), замість м. Дніпро, колегія суддів не вважає такими, що тягнуть за собою визнання цих доказів неналежними чи недопустими.
Протокол огляду та висновок експерта складений у відповідності до вимог ст. 104, ст. 237 та відповідно до ст. ст. 101, 102, 243 КПК України. Інших даних, які є підставою для визнання вказаних вище доказів неналежними чи недопустимими апеляційним судом не встановлено, а тому доводи сторони захисту з цих підстав, колегія суддів, вважає необґрунтованими і безпідставними.
Щодо доводів обвинуваченого в скарзі на суворість покарання з посиланням його на те, що йому обіцяли штраф, а суд позбавив його волі, не врахував суд особисті обставини - будучи неповнолітнім залишився без батьків та виконання ним умов відбування покарання з іспитовим строком, колегія суддів також, вважає безпідставними і необґрунтованими з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, яка передбачає загальні засади призначення покарання і через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, суд, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку має дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При обранні міри і розміру покарання суд, як вбачається з вироку дотримався вказаних вимог закону, врахував ступінь тяжкості скоєного злочину і особу обвинуваченого, який раніше судимий за вироком від 19 червня 2017 року Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки. Скоїв злочин в період іспитового строку. До пом`якшуючих обставин, суд відніс щире каяття обвинуваченого та його активне сприяння встановленню фактичних обставин кримінального правопорушення. До обставин, що обтяжують покарання суд відніс рецидив злочину.

Сам по собі факт того, що обвинувачений залишився без батьків, будучи неповнолітнім, при вказаних обставинах не може слугувати підставою для пом`якшення призначеного йому покарання.

Отже, на переконання колегії суддів, покарання призначене ОСОБА_7 за оскаржуваним вироком при зазначеному є справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Підстав для застосування до нього положень ст. 69 та ст.75 КК України, колегія суддів не вбачає.

За таких обставин, апеляційний суд не знаходить підстав для скасування вироку, з тих мотивів, які наведені в апеляційній скарзі обвинуваченого, оскільки судом норми процесуального права порушено не було, призначене покарання є правомірним, з дотриманням вимог кримінального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав.

З огляду на викладене, колегія суддів, вважає необхідним апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок суду без змін.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 лютого 2018 року, щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4