УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 жовтня 2018 року

м. Київ
справа № 219/10372/16-к

провадження № 51-9294ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 12 лютого 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 24 липня 2018 року,
встановив:
За вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 12 лютого 2018 року ОСОБА_5 засуджено за: ч. 2 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки; ч. 3 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки; ч. 2 ст. 289 КК до покарання у виді арешту на строк 6 місяців. На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань ОСОБА_5 остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ч. 1 ст. 71 КК за сукупністю вироків до покарання, призначеного за цим вороком часткового приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком і остаточно ОСОБА_5 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 років 8 днів. На підставі ч. 5 ст. 72 КК (в редакції Закону від 26 листопада 2015 року № 838-VIII) зараховано ОСОБА_5 у строк покарання термін попереднього ув`язнення з 24 квітня 2017 року по 20 червня 2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. На підставі ч. 5 ст. 72 КК (в редакції Закону від 18 травня 2017 року № 2046-VIII) зарахував ОСОБА_5 у строк покарання термін попереднього ув`язнення з 21 червня 2017 року по 12 лютого 2018 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Апеляційний суд Донецької області ухвалою від 24 липня 2018 року вирок суду першої інстанції залишив без змін.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 , посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить змінити вирок місцевого суду щодо ОСОБА_5 та застосувати до нього положення ч. 5 ст. 72 КК (в редакції Закону від 26 листопада 2015 року № 838-VIII) та зарахувати ОСОБА_5 у строк покарання термін попереднього ув`язнення з 24 квітня 2017 року по 24 липня 2018 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
При цьому слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПКсуд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Однак усупереч наведеним положенням процесуального закону захисник ОСОБА_4 не обґрунтував, яких саме порушень допустився апеляційний суд, переглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 , не вказав у чому саме ці порушення полягали, як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановленого апеляційним судом судового рішення, і чому їх (ці порушення) слід відносити до безумовних підстав для скасування касаційним судом ухвали апеляційного суду, з огляду на положення ч. 1 ст. 438 КПК та на положення статей 370, 404, 412, 413, 419 цього Кодексу.

При цьому, касаційна скарга захисника не містить доводів щодо незаконності висновків суду апеляційної інстанції, наведених в ухвалі цього суду на спростування доводів апеляційної скарги сторони захисту.
Крім того, вимоги до суду касаційної інстанції, викладені захисником у скарзі, не відповідають змісту ст. 436 КПК щодо повноважень суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги. Зокрема, цією нормою визначено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.

Однак ОСОБА_4 , порушуючи питання про зміну вироку місцевого суду, не зазначає яке рішення повинен ухвалити суд касаційної інстанції щодо ухвали апеляційного суду, постановленої за результатом розгляду апеляційних скарг на вказаний вирок.
Суд касаційної інстанції є судом права, відповідно до ст. 433 КПКпереглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній згаданого обґрунтування й недотримання положень ст. 427 цього Кодексу, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, які до неї ставляться, її потрібно залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Залишити касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 без руху і встановити йому семиденний строк із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.
У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3