Справа №494/669/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.06.2018 року смт.Доброслав Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_5 ,

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

представника потерпілих адвоката ОСОБА_8 ,

захисників-адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000062 від 22.02.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Комінтернівського районного суду Одеської області знаходиться обвинувальний акт по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.

В підготовчому судовому засіданні захисник-адвокат обвинуваченого ОСОБА_12 ОСОБА_9 заявив клопотання про повернення обвинувального акта прокурору, на підставі того, що:

-зі змісту повідомлення про підозру та обвинувального акту, вбачається порушення співвідношення раніше згаданих норм права, оскільки стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення в якому підозрюється особа та формулювання обвинувачення в обвинувальному акті фактично однакові.

-обвинувачення відносно ОСОБА_12 складено некоректно, всупереч п.5 ч.2 ст. 291 КПК України, не є зрозумілим у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, обвинувачують.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_12 підтримав вказане клопотання та просив його задовольнити, оскільки він не відповідає вимогам закону та йому не зрозуміло обвинувачення.

В підготовчому судовому засіданні захисник-адвокат ОСОБА_10 , обвинувачений ОСОБА_11 , підтримали вказане клопотання та просили його задовольнити. Крім того, адвокат ОСОБА_10 пояснила, що копію обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування взагалі не отримувала.

Прокурор Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_5 , потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та їх представник адвокат ОСОБА_8 заперечували проти задоволення вказаного клопотання, на підставі того, що даний обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, підстав для його повернення прокурору немає. При цьому представник потерпілих адвокат ОСОБА_8 вважала доводи адвоката ОСОБА_9 надуманими.

Вислухавши думку учасників процесу, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Також у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 03.10.12р. № 223-1430/0/4-12 зазначено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, зокрема, якщо цей документ містить положення, що суперечать одне одному, до нього не долучено передбачені законом додатки.

Згідно з п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити, в тому числі, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Пунктом 13 ч.1 ст.3 КПК України визначено, що обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Частиною 1 статті 337 КПК України передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Згідно з ч.2 ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, відповідно до ч.5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008р. зазначив, що у тексті підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час судового розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваному він вважається офіційно письмово повідомлений про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Крім того, Європейський суд з прав людини нагадує, що положення зазначеного вище підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення, а також про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 20.04.2006р. у справі І.Н. та інші проти Австрії, п.34).

В рішенні від 25.07.2000р., у справі «Маттоціа проти Італії» зазначено: «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п.«b» ч.3 ст.6 Конвенції. Аналогічно слід оцінювати інформацію про зміни, які мали місце в обвинуваченні, включаючи зміни причини обвинувачення».

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (рішення від 01.03.2001р. по справі «Даллос проти Угорщини, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54).

В рішенні від 26.06.2008 року у справі «Ващенко проти України»: «обвинувачення для цілей пункту 1 статті 6 може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (п.51)»

Відповідно до пп.1, 2 ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Тобто, вказані обставини повинні бути зазначені в обвинувальному акті, оскільки згідно ч.1 ст.92 КПК України обов`язок доказування таких обставин покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого, а суд розглядає справу лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта (ч.1 ст.337 КПК України).

До того ж, під час судового розгляду справи суд згідно ст.348 КПК України зобов`язаний роз`яснити обвинуваченому суть обвинувачення. Тому не викладення зрозумілого, конкретизованого обвинувачення позбавляє суд виконати вказану норму закону.

Зазначений вище обвинувальний акт містить не зрозуміле та не конкретизоване обвинувачення, оскільки розділі «Фактичні обставини» та формулювання звинувачення» стосовно ОСОБА_12 зазначено наступне :

22.02.2018р. приблизно в період часу з 10:00 по 11:00 ОСОБА_12 за попередньою змовою з ОСОБА_13 , діючи з прямим умислом, протиправно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, прибули на автомобілі «BMW-530d». реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_12 , до домоволодіння ОСОБА_6 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , де діючи згідно заздалегідь розподілених ролей, ОСОБА_12 залишився неподалік від домоволодіння в вказаному автомобілі, щоб своєчасно забрати ОСОБА_14 з місця скоєння злочину. В подальшому описуються події, які мають відношення виключно до обвинуваченого ОСОБА_11 , після чого наприкінці зазначено «з місця скоєння злочину зник, разом із ОСОБА_15 на автомобілі «BMW-350D », р.н. НОМЕР_1 , розпорядившись викраденим майном на свій власний розсуд».

Колегія суддів погоджується з твердженням адвоката ОСОБА_9 про те, що суд на цьому етапі немає можливості перевіряти відповідність кваліфікації дій обвинуваченого, проте відповідно до п.1 ч.3 ст. 42 КПК України, підозрюваний, обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, обвинувачують, а неконкретизований та некоректний виклад формулювання обвинувачення в свою чергу порушує право обвинуваченого на захист.

При цьому твердження адвоката ОСОБА_9 про те, що зі змісту повідомлення про підозру та обвинувального акту, вбачається порушення співвідношення раніше згаданих норм права, бо стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення в якому підозрюється особа та формулювання обвинувачення в обвинувальному акті фактично однакові, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки до матеріалів справи копія повідомлення про підозру не долучена, колегією суддів в судовому засіданні не досліджена, а тому давати правову оцінку змісту повідомленню про підозру взагалі є недоцільним.

Згідно ст.293 КПК України, одночасно з переданням обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу), його захиснику, законному представнику, захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо провадження здійснюється щодо юридичної особи, копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування надаються також представнику такої юридичної особи.

Як встановлено в судовому засіданні, та підтверджено матеріалами справи захисник-адвокат ОСОБА_11 ОСОБА_10 дійсно не отримувала копію обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування.

Доводи сторони обвинувачення про те, що копія обвинувального акта разом із реєстром матеріалів досудового розслідування були направлені ОСОБА_10 засобами поштового зв`язку колегія суддів не приймає до уваги, оскільки в ст.293 КПК України чітко зазначено, що прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування захиснику підозрюваного, направлення даних матеріалів засобами поштового зв`язку діючим КПК не передбачено, крім того, в копії повідомлення «Укрпошти», що міститься в матеріалах справи відсутні відомості про вручення поштового відправлення та дата (а.с.27)

Тому колегія суддів, враховуючи допущені досудовим слідством порушення норм КПК України, враховуючи, що обвинувачення не конкретизоване, копія обвинувального акта не вручена захиснику ОСОБА_10 , вважає, що досудове слідство допустило суттєве порушення норм чинного процесуального та кримінального законодавства України, в тому числі допущено порушення прав обвинувачених на захист.

Колегія суддів вважає, що органу досудового розслідування необхідно усунути всі недоліки, встановлені судом в порушення чинного законодавства, в тому числі допущені в обвинувальному акті та під розписку надати копію обвинувального акта та копію реєстру матеріалів досудового розслідування захиснику підозрюваного ОСОБА_10 .

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що обвинувальний акт з додатками підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків, вказаних у даній ухвалі.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.3, 7, 9, 314, 315, 291, 293, КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника-адвоката обвинуваченого ОСОБА_12 ОСОБА_9 про повернення обвинувального акта прокурору задовольнити.

Обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000062 від 22.02.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України повернути прокурору Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області.

Зобов`язати прокурора Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області усунути недоліки зазначені в мотивувальній частині ухвали суду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Комінтернівський районний суд Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Якщо апеляційну скаргу не подано, то ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_3

Суддя ОСОБА_2

Копія вірна

Ухвала не набрала законної сили

Головуючий суддя ОСОБА_1