АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/790/1464/18 Головуючий 1ї інстанції ОСОБА_1
Справа №632/1489/18 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія : у порядку КПК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря - ОСОБА_5
прокурора - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні Первомайської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 4 серпня 2018 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Первомайського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000063 від 22.06.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 197-1 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 4 серпня 2018 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Первомайського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000063 від 22.06.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 197-1 КК України.

Не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, прокурор у кримінальному провадженні Первомайської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 4 серпня 2018 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про арешт в межах кримінального провадження №0000063 від 22.06.2018.

В обґрунтування скарги прокурор зазначив наступне. В провадженні СВ Первомайського ВП ГУНП в Харківській області наявні матеріали досудового розслідування за фактом самовільного зайняття земельних ділянок на території Михайлівської та Правдинської сільських рад Первомайського району Харківської області площею близько 65,6264 га, чим спричинено шкоду державі в сумі 94 610, 07 грн.

Сільськогосподарські культури, які вирощуються на території земельних ділянок запасу є речовим доказом, який підтверджує обробку та використання даних земельних ділянок для сільськогосподарських потреб. Збирання зазначених сільськогосподарських культур з земельних ділянок незаконним користувачем може привести до знищення доказів у кримінальному провадженні, що унеможливлює органу досудового розслідування всебічного та повного вивчення усіх обставин кримінального провадження. Врожай соняшника, відповідно до вимог ч. 1 ст. 98 КПК України, є матеріальним об`єктом набутим кримінально протиправним шляхом, як результат кримінально-протиправних дій, пов`язаних із самовільним використанням земельних ділянок, а саме: вирощування соняшника та отримання його врожаю на самовільно зайнятих земельних ділянках. В основу поняття самовільного зайняття земельної ділянки, як об`єктивної сторони злочину, входить обробка, насадження насіння. Врожай, який знаходиться на вказаних земельних ділянках є безпосередньою складовою злочину, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України. Тому на даний час виникла необхідність у арешті неявних на земельній ділянці, площею 65,6264 га, яка розташована у територіальних межах населеного пункту Михайлівської та Правдинської сільських рад Первомайського району Харківської області сільськогосподарських культур соняшника та ячменя. Обставини, обов`язок та порядок збереження, відповідно до КПК України визначений Кабінетом Міністрів України і прокурор не повинен доводити слідчому судді обставини подальшого збереження майна. В судовому засіданні при розгляді клопотання, прокурором наведено приклад самостійного збирання незаконним користувачем ячменю та позбавлення тим самим органу досудового розслідування можливості доведення вини винної особи у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України. Таке втручання у права та свободи особи здійснено задля поновлення права держави на земельні ділянки та відшкодування завданим кримінальним правопорушення збитків.

Вислухавши доповідь судді, пояснення прокурора, перевіривши представлені матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Ухвалою слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 4 серпня 2018 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Первомайського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000063 від 22.06.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 197-1 КК України.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні клопотання, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України є земельна ділянка як об`єкт права власності, а не врожай зернових культур соняшника. Санкція ч. 1 ст. 197-1 КК України не містить додаткового покарання у вигляді конфіскації врожаю. Відомості про наявність цивільного позову у вказаному кримінальному провадженні №0000063 від 22.06.2018 відсутні, а слідчим питання про накладення арешту на вказаний врожай з метою забезпечення цивільного позову не порушувалося. В клопотанні слідчого про накладення арешту на врожай не зазначено про необхідність арешту майна з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, не вказано підстав арешту майна та обґрунтування такої необхідності відповідно до ст. 132, п.4 ч. 2, с. 6 ст.170 КПК України. Враховуючи вищевикладене, дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав накладення арешту на сільськогосподарську культуру соняшник та ячменю, розташовану на земельній ділянці у межах території Михайлівської та Правдинської сільських рад Первомайського району Харківської області площею близько 65,6264 га .

Відповідно до положень статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

В клопотанні слідчий зазначає, що сільськогосподарські культури, які вирощуються на території земельних ділянок запасу є речовим доказом, який підтверджує обробку та використання зазначених земельних ділянок і на які необхідно накласти арешт, оскільки такий речовий доказ може зберігати сліди злочину та може бути використано як доказ у кримінальному провадженні, проте доказів на підтвердження цих припущень до матеріалів клопотанні не додав.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані, лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Однак слідчим не доведено існування таких обставин, а клопотання в цій частині не відповідає вищезазначеним нормам закону.

Слідчим не доведено, що потреби досудового розслідування в конкретному кримінальному провадженні виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи осіб та не доведено значення вилучення майна для встановлення обставин у вказаному кримінальному провадженні і можливість використання його як доказ у кримінальному провадженні, який може бути зіпсований, знищений, перетворений, пошкоджений чи прихований.

Згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону. А отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Проте, попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор, відповідно до п. 2 ч. 3 ст.132 КПК України не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у право власності, про який ідеться в клопотанні.

Як вбачається з матеріалів справи, користування земельною ділянкою площею 30,16 га Сіннянської сільської ради Богодухівського району Харківської області здійснювалось згідно з наявною копією виданого державного акту ОСОБА_8 , який являвся головою СФГ «Берізка-К», однак ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. Правонаступником ОСОБА_8 є ОСОБА_9 , за яким згідно рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 17.01.2018 визнано право власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_8 , в тому числі право власності на цілісний майновий комплекс СФГ «Берізка-К», з усіма правами засновника СФГ «Берізка-К», до складу якого входить і зазначена земельна ділянка 30,16 га. ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідно до заповіту від 26.06.2018 року та реєстрації у спадковому реєстрі ОСОБА_10 є правонаступником ОСОБА_9 по заповіту і успадковує все майно та права від ОСОБА_9 , в тому числі і право на СФГ «Берізка-К», головою якого був ОСОБА_8 , якому згідно державного акту була надана у постійне користування зазначена земельна ділянка 30,16 га на території Сіннянської сільської ради. На даний час вказаної земельною ділянкою користується ОСОБА_10 , як спадкоємець вказаного майна, до спливу 6-місячного строку на прийняття спадщини. Земельна ділянка засіяна кукурудзою.

Слідчим фактично не з`ясовано вартість майна для вирішення питання відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням для вирішення питання співрозмірності завданої шкоди вартості арештованого майна.

За наведених вище обставин судова колегія вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора оскільки вони не спростовують висновки ухвали слідчого судді і не підтвердженні належними доказами.

Доводи апеляційної скарги фактично повторюють доводи клопотання слідчого, які були належним чином досліджені слідчим суддею та цим доводам дана належна оцінка.

Враховуючи викладене, колегія суддів підстав для скасування або зміни ухвали слідчого судді за доводами апеляційної скарги не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 392,404,405,407,418,419,423 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А :

Поновити прокурору у кримінальному провадженні Первомайської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 4 серпня 2018 року

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні Первомайської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_6 відхилити.

Ухвалу слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 4 серпня 2018 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає .

Головуючий-

Судді-