Дата документу Справа № 323/3366/17
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №11-кп/778/740/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №323/3366/17Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ст.81 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 квітня 2018 року м.Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на ухвалу Оріхівського районного суду Запорізької області від 15 січня 2018 року про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання,

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Оріхівського районного суду Запорізької області від 15 січня 2018 року задоволено подання начальника державної установи «Оріхівська виправна колонія (№88)» та засудженого ОСОБА_7 умовно-достроково звільнено від відбування покарання.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою в задоволенні подання начальника колонії про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання відмовити. Свої вимоги прокурор мотивує тим, що на момент звернення виправної колонії з поданням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засуджений ОСОБА_7 відбув менше двох третин строку призначеного покарання, а тому таке звільнення щодо засудженого застосовано передчасно. Крім того, поза увагою суду залишилося те, що протягом строку відбування покарання до ОСОБА_7 застосовувалося 7 дисциплінарних стягнень. Надані суду матеріали не містять у собі даних про сумлінне ставлення засудженого до праці. А тому до засудженого не могло бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; прокурора, яка частково підтримала апеляційну скаргу, не погодившись з доводами скарги про те, що засуджений не відбув дві третини строку призначеного покарання; засудженого, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу суду залишити без змін; перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Встановлено, що ОСОБА_7 засуджений вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 23.09.2015 року за ч.1 ст.309, ч.1 ст.357, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.70 КК до 5 років позбавлення волі. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 05.02.2016 року відповідно до ч.5 ст.72 КК зараховано строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі в період часу з моменту затримання до моменту постановлення вироку, тобто по 23.09.2015 року включно.

Ухвалою Оріхівського районного суду Запорізької області від 11.10.2016 року зараховано строк попереднього ув`язнення з 24.09.2015 року по 14.04.2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Кінець строку відбування покарання 07.07.2019 року.

Начальник ДУ «Оріхівська виправна колонія (№88)» звернувся до суду з поданням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .

Районний суд задовольнив дане подання, мотивуючи тим, що засуджений ОСОБА_7 з моменту прибуття до установи постійно працював. За час відбування покарання в установі порушень встановленого режиму тримання не допускає, має 2 заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці. Бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення» та в організації виховних заходів, які проводяться в установі. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, провину в скоєному злочині визнає, у вчиненому розкаюється. Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом. А тому засуджений своєю поведінкою та добросовісною працею довів своє виправлення та перевиховання, а відтак заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу повністю та ухвалити нову ухвалу.

Колегія суддів не погоджується із доводами прокурора про те, що засуджений ОСОБА_7 на момент звернення виправної колонії з поданням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відбув менше двох третин строку призначеного покарання. Адже ч.5 ст.72 КК передбачено зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, а відтак, з урахуванням зарахованого засудженому ОСОБА_7 у строк покарання строку попереднього ув`язнення, він на момент звернення з поданням до суду відбув дві третини строку призначеного йому покарання.

Разом з тим доводи прокурора в апеляційній скарзі про необґрунтоване застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є слушними.

Так, відповідно до ч.2 ст.81 КК умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбування покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому.

Крім того, висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку вцілому та ставленні до праці за весь період знаходження у виправних установах, а не за час, що безпосередньо передує розгляду подання.

З матеріалів провадження вбачається, що за час відбування покарання засуджений ОСОБА_7 сім разів допускав порушення встановленого режиму утримання, за що на нього накладалися відповідні стягнення. І хоча дані стягнення погашені, однак негативно характеризують поведінку засудженого за час відбування ним покарання.

За весь час відбування покарання засуджений ОСОБА_7 мав лише два заохочення, які мали місце незадовго до звернення адміністрації виправної колонії з поданням про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до характеристики, наявної в матеріалах провадження, засуджений ОСОБА_7 на виробництві установи не працевлаштований.

Той факт, що засуджений ОСОБА_7 залучається до робіт по благоустрою колонії, не може бути розцінено як сумлінне ставлення до праці, оскільки відповідно до ч.3 ст.107 КВК виконувати необхідні роботи по самообслуговуванню та благоустрою колонії є обов`язком засуджених.

Отже колегія суддів погоджується з доводами прокурора про те, що матеріали провадження не містять достатніх даних, які б свідчили про сумлінне ставлення засудженого до праці.

Дані про поведінку засудженого вцілому та його відношення до праці за весь період знаходження у виправній установі, а не тільки за час, що безпосередньо передував розгляду подання, свідчать про те, що поведінка засудженого ОСОБА_7 протягом строку відбування покарання не була стабільно позитивною та активною.

Відтак колегія суддів вважає, що засуджений ОСОБА_7 не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання, а отже і не довів своє право бути умовно-достроково звільненим від відбування подальшого покарання. А тому ухвала суду підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нової ухвали.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Оріхівського районного суду Запорізької області від 15 січня 2018 року про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 скасувати.

Ухвалити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні подання начальника ДУ «Оріхівська виправна колонія (№88)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення й оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4