Провадження №1-кп/761/945/2018
В И Р О К
іменем України

11 червня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі головуючого:

судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження 0011552 внесеного 30.09.2017 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про обвинувачення: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лисичанськ Луганської області, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше неодноразово судимого, а саме: 20.03.2003 вироком Лисичанського міськрайонного суду Луганської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки; 16.06.2004 вироком Лисичанського міськрайонного суду Луганської області за ч. 3 ст.186, ч.2 ст.187, ч. 3 ст.189 КК України до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений 04.10.2011 умовно-достроково з невідбутим терміном 2 роки 2 місяці 28 днів, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, -

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду зазначене кримінальне провадження,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_7 , будучи раніше судимим вироком Лисичанського міського суду Луганської області, зокрема за ч.2 ст.187 КК України, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, знов вчинив умисний злочин за наступних обставин.

Так, ОСОБА_8 , маючи у користуванні автомобіль марки «Daewoo» модель «Lanos» реєстраційний номер НОМЕР_1 29 вересня 2017 року приблизно о 00 годині 05 хвилин, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Січових Стрільців, 37/41, звернув свою увагу на раніше невідомого йому громадянина ОСОБА_5 , який в цей момент стояв на тротуарі та намагався зупинити автомобіль таксі. Обвинувачений ОСОБА_8 , вирішив зупинитись та підвезти раніше йому незнайомого потерпілого ОСОБА_5 до місця проживання останнього за адресою АДРЕСА_3 .

Рухаючись в даному напрямку ОСОБА_8 побачив в ОСОБА_5 цінні речі, після чого у нього виник злочинний умисел направлений на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, з застосуванням насильства що є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом нападу поєднаним із застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я особи ОСОБА_8 , будучи особою яка раніше вчинила розбій, 29.09. 2017 приблизно о 00 год. 25 хв. під`їхав до будинку АДРЕСА_3 , де зупинив автомобіль. Продовжуючи свій злочинний умисел ОСОБА_8 , дочекався доки ОСОБА_5 вийде з автомобіля та дістане свої речі з багажного відсіку вищевказаного автомобіля, перебуваючи біля будинку № 6 по вул. Академіка Щусєва в м. Києві, 29.09.2017, близько 00 год. 30 хвилин, підійшовши ззаду до ОСОБА_5 та діючи умисно, з метою заволодіння майном останнього, наніс йому один удар кулаком правої руки в область правої скроневої частини голови, здійснивши напад з метою заволодіння чужим майном з застосуванням фізичного насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я ОСОБА_5 , від якого потерпілий втратив свідомість та впав на землю, після чого, скориставшись непритомним станом потерпілого, ОСОБА_8 незаконно заволодів належним йому майном, а саме: мобільним телефоном марки Хіаоті «Redmi Note4» вартістю 5100 (п`ять тисяч сто) грн. 00 коп. з сім карткою оператора мобільного зв`язку «ВФ Україна», яка матеріальної цінності не становить, та на рахунку якої грошові кошти відсутні та грошовими коштами в сумі 4500 (чотири тисячі п`ятсот) грн., а всього, ОСОБА_8 , шляхом вчинення розбійного нападу, незаконно заволодів майном ОСОБА_5 , на загальну суму 9600 грн. 00 коп., після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився ним на власний розсуд.

В ході розбійного нападу ОСОБА_5 було спричинене тілесне ушкодження - забійна рана в тімяно-скроневій ділянці голови справа, яка утворилася внаслідок однократної ударної дії тупого твердого предмету та відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Отже, ОСОБА_7 , вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений особою, яка раніше вчинила розбій, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 187 КК України.

Обвинувачений свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України визнав частково. Зазначив, що він дійсно у вересні 2017 року працював у службі таксі, надаючи послуги з перевезення на орендованому ним автомобілі.

Вночі, наприкінці вересня 2017 року до його автомобіля сів потерпілий, якого він повинен був доставити за адресою на вул..Щусєва в м.Києві.

Під час руху потерпілий вів себе агресивно, образливо чіплявся до нього та нецензурно висловлювався на його адресу. У зв`язку з чим, він не втримався та не довозячи його до кінцевого місця поїздки висадив його на вул..Щусєва та дістав з багажника сумку, що належала потерпілому. Коли потерпілий повернувся до нього боком, він, будучи ображеним на нього, наніс йому один удар кулаком в область голови, від якого той впав на землю. Після чого він витягнув з кишені потерпілого 2000 грн. та забрав мобільний телефон, який випав поряд з потерпілим на землю. Після чого поїхав у своїх справах. Кошти витратив частково на відновлення тонування автомобіля, яке було пошкоджене потерпілим, а частину відправив своїй престарілій матері.

Уважає, що його дії не можуть кваліфікуватись, як розбій, оскільки умисел на заволодіння майном потерпілого в нього виник лише після нанесення удару.

Не зважаючи на невизнання вини обвинуваченим, винуватість останнього у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, підтверджується сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів, що були безпосередньо досліджені судом.

Так, потерпілий ОСОБА_5 надав показання, у яких зазначив, що у кінці вересня 2017 року на вул..Артема ( нині Січевих Стрільців) він зупинив автомобіль марки «Ланос» темного кольору з водієм якого домовився про поїздку на вул..Щусєва, обумовивши вартість проїзду. Перед тим, як сісти до автомобіля, спортивну сумку та пакет з речами помістив до багажного відділення автомобіля. В ході руху у них з водієм виникла перепалка, приводом якої стало значне завищення вартості поїздки в порівнянні з існуючими тарифами.

Обвинувачений ОСОБА_3 не довозячи його до місця висадки, зупинив автомобіль на вулиці Щусєва, вигрузив речі з багажника і запропонував вийти з автомобіля. Коли він нагнувся, щоб взяти речі, несподівано відчув удар в голову, від якого впав на землю і знепритомнів на деякий час. Відчував, як з кишень забирають гроші. Після того, як автомобіль від`їхав, до нього підійшов невідомий чоловік та надав допомогу. Зазначив, що в нього було викрадено мобільний телефон та приблизно 4000 грн.

В судовому засіданні потерпілий чітко вказав на обвинуваченого ОСОБА_9 , як на особу, яка вчинила на нього розбійний напад та заволоділа його майном.

Показання потерпілого узгоджуються з іншими дослідженими доказами, які пов`язані між собою, а саме:

-Протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 29.09.2017 року, в якому потерпілий виклав обставини вчинення щодо нього злочину, зазначив обсяг майна, яким заволодів обвинувачений під час вчинення розбійного нападу, вказуючи, що в нього було викрадено 4500 грн. та мобільний телефон марки «Redmi».

-Протоколом огляду місця події від 29.09.2017, дані якого визначають місце вчинення злочину, яким є ділянка місцевості між будинками № 6 та АДРЕСА_4 , під час огляду якої були виявлені сліди речовини бурого кольору схожі на кров.

-Протоколом огляду місця події від 06.10.2017 під час проведення якого був оглянутий автомобіль «Део Ланос» д.н.з. НОМЕР_1 , на якому обвинувачений перевозив потерпілого.

-Даними протоколу проведення слідчого експерименту від 05.10.2017 під час якого потерпілий ОСОБА_5 вказав на місце та обставини вчинення відносно нього розбійного нападу, зазначив обсяги майна, яким заволодів обвинувачений ОСОБА_3

-Протоколом проведення слідчого експерименту від 06.10.2017 та відеозаписом до нього, що був переглянутий судом, дані якого підтверджують час та місце вчинення злочину, обставини вчинення розбійного нападу обвинуваченим ОСОБА_3 на потерпілого ОСОБА_5

-Копія гарантійного талону № 26531, що підтверджується належність мобільного телефону марки «Redmi» ІМЕІ НОМЕР_2 та вартість телефону у сумі 5100 грн.

-Протоколом огляду від 06.10.2017 під час проведення якого був оглянутий. мобільний телефон «Redmi» ІМЕІ НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_5 , який був вилучений у ОСОБА_3

-Висновком експерта №2712 , яким визначений ступінь тяжкості нанесеного потерпілому ОСОБА_5 тілесного ушкодження, його локалізація та визначений приблизний строк нанесення, що збігається з датою вчинення злочину 29.09.2017 року. Так, висновок містить дані про те, що спричинене ОСОБА_5 тілесне ушкодження - забійна рана в тімяно-скроневій ділянці голови справа, утворилася внаслідок однократної ударної дії тупого твердого предмету та відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, за строком його виникнення може відповідати терміну 29.09.2017.

-Протоколами пред`явлення особи для впізнання від 06.10.2017 та фото таблицями до нього під час проведення якого потерпілий вказав на обвинуваченого ОСОБА_3 , як на особу, що вчинила відносно нього розбійний напад.

-Даними відеозапису проведення впізнання, що міститься на диску та який був переглянутий під час судового засідання. Вказаний відеозапис відображає процедуру проведення впізнання, яка відповідає нормам КПК України.

-Даними, що міститься у постанові від 06.10.2017, відповідно до яких диски із слідчим експериментом та з проведення впізнання визнані речовими доказами.

-Даними, що міститься у постанові від 06.10.2017 відповідно до якого мобільні телефони «Redmi» ІМЕІ НОМЕР_2 , «Prestigio» та «LG» - визнані речовими доказами.

Суд, оцінюючи надані сторонами кримінального провадження докази, кожен з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні розбійного нападу за кваліфікуючою ознакою особою, яка раніше вчинила розбій.

При цьому суд відкидає доводи сторони захисту, що його дії повинні бути кваліфіковані як крадіжка, оскільки потерпілий перебував у стані втрати свідомості, отже такі дії обвинуваченого по відношенню до нього носили таємний характер та відносно того, що умисел на заволодіння особистим майном потерпілого виник після нанесення удару.

Так, у контексті обставин даної справи вбачається, що поведінка обвинуваченого ОСОБА_7 в даній обстановці у нічний час в безлюдному місці, носила раптовий та несподіваний характер для потерпілого, була спрямована проти волі останнього з застосуванням агресивно- насильницької дії у вигляді одного спрямованого удару, нанесеного з достатньою силою в скроневу область голови, від якого потерпілий впав на землю. Все це свідчить про сукупність таких ознак, які вказують на напад, поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, що зазнала нападу і мають розцінюватись як розбій.

Отже відсутні підстави уважати, що дії обвинуваченого належить кваліфікувати як крадіжка.

Вищевикладеними обставинами спростовуються доводи обвинуваченого відносно виникнення умислу на заволодіння особистими речами потерпілого після нанесення останньому удару. Так, дії обвинуваченого носили цілеспрямований характер та не були спровоковані аналогічними діями потерпілого. Після нанесення удару обвинувачений не тільки заволодів телефоном, який був у руці потерпілого, а й грошовими коштами, що перебували у кишенях останнього.

Отже сукупність таких дій, їх послідовність, несподіваність, раптовість та підступність, ступінь тяжкості спричиненого тілесного ушкодження - все це вказує на ознаки злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України- вчинення розбійного нападу з метою заволодіння майном потерпілого.

Зазначена позиція викладена у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 10 та у постанові Верховного Суду України від 14.11.2013 року.

Суд також уважає, що потерпілий неточно вказав розмір грошових коштів, якими заволодів обвинувачений, а саме зазначив як приблизно 4000 грн., пов`язано з тим, що пройшов певний час після вчинення злочину.

Втім, у заяві про вчинення злочину останній вказував на розмір грошових коштів, якими заволодів обвинувачений у сумі 4500 грн. Отже незначні неточності в показанням потерпілого пояснюються плином певного часу.

Диск, доданий до протоколу слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_5 не містить будь-якого запису, отже не може рахуватись як доказ.

Доводи захисника з приводу того, що слідча дія - впізнання потерпілим обвинуваченого не відповідає вимогам КПК, оскільки слідчий сам вказав на ОСОБА_3 , як на особу яку повинен впізнати потерпілий, судом не приймаються до уваги з наступних підстав.

Так, загалом слідча дій проведена з дотримання вимог ст. 228 КПК України, підстав уважати, що слідчим під час жестикулювання була зроблена підказка, суд не вбачає.

Призначаючи обвинуваченому міру покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного злочину, який відноситься до тяжких злочинів, конкретні обставини справи, ставлення обвинуваченого до вчиненого, яке фактично полягає у невизнанні вини, дані, які характеризують його особу, те, що він є особою, що має судимість за аналогічний злочин, працював, на спеціальних обліках не перебуває.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, суд уважає, що необхідним і достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів слід обрати покарання у виді позбавлення волі в межах ближчих до мінімальних, визначених відповідною частиною санкції статті з застосуванням конфіскації майна, що належить на праві власності обвинуваченому.

Зарахувати у строк покарання у відповідності до ст.. 72 КК України попереднє ув`язнення, починаючи з 02.11.2017 року.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою з метою забезпечення виконання вироку залишити без змін до ступу вироку у законну силу.

Долю речових доказів визначити у відповідності до ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369-371 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України та призначити йому покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією належного йому на праві власності майна.

На підставі ст.72 КК України зарахувати у строк покарання попереднє ув`язнення, починаючи з 02.11.2017 року.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у виді тримання під вартою залишити без змін до вступу вироку у законну силу.

Речові докази: СД диски залишити при матеріалах справи, мобільний телефон Хіаоті «Redmi Note4» , що переданий для зберігання потерпілому ОСОБА_5 залишити йому за належністю.

Мобільні телефони «LG» та «Prestigio» , що вилучені у ОСОБА_3 та зберігаються в камері схову Шевченківського УП ГУ НП в м.Києві відповідно до квитанції № 08070 повернути йому за належністю. .

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: