Справа №173/1801/18
Провадження №1-кп/173/211/2018
У Х В А Л А
іменем України

31 серпня 2018 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

У складі: головуючого ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
особа, стосовно якої вирішується

питання щодо застосування примусових заходів

виховного характеру ОСОБА_4
представника неповнолітнього ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
потерпілого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Верхньодніпровську клопотання про застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру по кримінальному провадженню № 0000656 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, українця, громадянина України, із середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , -

ВСТАНОВИВ:
Неповнолітній ОСОБА_4 , 04 липня 2018 року близько 23.30 годин знаходячись на території домоволодіння АДРЕСА_1 , за місцем мешкання ОСОБА_8 , де у даному дворі побачив автомобіль марки ВАЗ 2105, червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_7 , який визначив як об`єкт свого злочинного посягання, і маючи намір, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом та мету його тимчасового використання, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до вказаного автомобілю та скориставшись тим, що двері автомобіля не були зачинені, сів до салону автомобіля за кермо.

Далі ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати намір, направлений на незаконне заволодіння автомобілем, таємно, з корисливих мотивів, із середини домоволодіння відчинив двостулкові виїзді ворота та за допомогою своєї фізичної сили викотив з вказаного подвір`я автомобіль марки ВАЗ 2105, червоно кольору, 1982 року випуску, легковий седан-В, реєстраційний номер НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1300, номер рами VIN- НОМЕР_2 , де сів на місце водія та без дозволу власника автомобіля ОСОБА_7 , за допомогою виявленого у салоні автомобіля ключа запустив його двигун, після чого, отримавши таким чином можливість керувати вказаним транспортним засобом і здійснювати рух, поїхав на ньому з місця події, розпорядившись ним на власний розсуд, тим самим таємно, із корисливих спонукань, незаконно заволодів автомобілем марки ВАЗ 2105, вартістю 12529 гривень, чим спричинив ОСОБА_7 матеріальний збиток на вказану суму, в цінах, що діють на момент вчинення кримінального правопорушення.

Зазначені дії неповнолітнього ОСОБА_4 підпадають під ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 289 Кримінального кодексу України.

Допитаний у судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_4 не оспорюючи час, місце, спосіб, мотив і мету, форму вини за вчинене суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.289 КК України, винним себе визнав повністю, у скоєному щиро кається та обіцяє, що більше такого вчиняти не буде.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання та просив застосувати до неповнолітнього ОСОБА_4 примусові заходи виховного характеру, у вигляді передачі неповнолітнього під нагляд матері ОСОБА_5 , про що йому оголосити.

Захисник у судовому засіданні просив застосувати до неповнолітнього ОСОБА_4 примусові заходи виховного характеру у виді передачі його під нагляд матері ОСОБА_5 .

Законний представник малолітнього не заперечувала проти застосування до свого неповнолітнього сина примусових заходів виховного характеру.

Потерпілий не заперечував проти застосування до неповнолітнього ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру.

Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали, додані до клопотання, суд дійшов висновку про обґрунтованість клопотання та про його задоволення, виходячи з наступного.

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто на час вчинення суспільно-небезпечного діяння він не досяг віку кримінальної відповідальності.

Згідно ч. 2 ст. 97 КК України примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого особливою частиною цього Кодексу.

Відповідно до ст. 22 КК України кримінальна відповідальність за ч.1 ст. 289 КК України настає з шістнадцяти років, що свідчить про те, що неповнолітній ОСОБА_4 не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність.

Вирішуючи питання щодо застосування до неповнолітнього ОСОБА_4 конкретного виду із заходів виховного характеру, суд виходить з наступного.

За загальними правилами та особливостями, визначеними нормами кримінального права, метою застосування заходів виховного характеру щодо неповнолітніх, перш за все, має бути забезпечення інтересів самого неповнолітнього.

Відповідно до ч. 2 ст. 484 КПК України під час кримінального провадження щодо неповнолітнього, в тому числі під час провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд та всі інші особи, що беруть у ньому участь, зобов`язані здійснювати процесуальні дії в порядку, що найменше порушує звичайний уклад життя неповнолітнього та відповідає його віковим та психологічним особливостям, роз`яснювати суть процесуальних дій, рішень та їх значення, вислуховувати його аргументи при прийнятті процесуальних рішень та вживати всіх інших заходів, спрямованих на уникнення негативного впливу на неповнолітнього.

При вирішенні питання про застосування примусових мір виховного характеру відносно ОСОБА_4 суд враховує особу неповнолітнього, який характеризуються посередньо за місцем навчання, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння не досяг 16 років і таким чином не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність за скоєне діяння. В зв`язку з цим до ОСОБА_4 можуть бути застосовані примусові заходи виховного характеру, у виді передачі неповнолітнього під нагляд матері ОСОБА_5 .

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст. 501 КПК України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує, чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру якщо слід, то який саме.

Оцінивши зібрані по даному кримінальному правопорушенню докази, суд вважає, що вину ОСОБА_4 в скоєнні ним суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України доведена в повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за доцільне застосувати до неповнолітнього ОСОБА_4 примусові заходи виховного характеру у виді передачі його під нагляд матері ОСОБА_5 , передбаченого п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України.

Керуючись, ст. 22, 105 КК України, ст. 498, 501, КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Клопотання про застосування до неповнолітнього ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000656 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України -задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі його під нагляд матері ОСОБА_5 строком на 1 (один) рік.

Міра запобіжного заходу ОСОБА_4 не обиралася.

На ухвалу суду може бути подана апеляція до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з моменту її проголошення.

Головуючий ОСОБА_1