Справа №489/1043/18 10.08.2018
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2018 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заявника ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 01.08.2018 р. про відмову у задоволені скарги ОСОБА_5 на постанову слідчого СВ Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області від 20.06.2018 р. про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0005666.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6 ,
заявник ОСОБА_5 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва у задоволені скарги ОСОБА_5 на постанову слідчого СВ Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області від 20.06.2018 р. про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0005666 відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою скасувати постанову слідчого СВ Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0005666.

Узагальнені доводи особи, що подала апеляційну скаргу.

На обґрунтування апеляційних вимог заявник зазначає, що ухвала є незаконною та такою, що підлягає скасуванню виходячи з наступного.
Слідчим встановлено, що його син ОСОБА_7 був членом СВТ «Зоря» і мав у користуванні земельну ділянку № НОМЕР_1 та у власності садовий будинок та господарські будівлі на вказаній земельній ділянці. Після смерті сина, він звернувся до Ленінського районного суду м. Миколаєва з позовом про визнання права власності на будівельні матеріали, які використано для будівництва вказаного садового будинку, в порядку спадкування за законом.
У цей час, ОСОБА_8 , яка є його тещею, використовуючи фіктивні довідки про належність їй вказаної земельної ділянки та садового будинку, уклала з ОСОБА_9 договір купівлі-продажу дачної земельної ділянки № НОМЕР_1 в СВТ «Зоря» із садовим будиночком та іншими спорудами, що є незаконним і свідчить про протиправні дії ОСОБА_8 та посадових осіб СВТ «Зоря», які надали вказані фіктивні довідки, чим спричинили йому майнову шкоду.
Спадкоємцем першої черги після смерті його сина ОСОБА_7 , є він ( ОСОБА_5 ), а ОСОБА_8 є спадкоємцем другої черги. Саме він отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру сина.
Протиправні дії ОСОБА_8 позбавляють його права володіння, користування та розпорядження його майном.
Слідчий, закриваючи кримінальне провадження, посилався на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17.04.2018 р., підтверджує його право на будівельні матеріали, витрачені при будівництві садового будинку на земельній ділянці № НОМЕР_1 в СВТ «Зоря», проте не вбачає в діях ОСОБА_8 складу злочину, яка за власним розсудом розпорядилась належним йому майном.
Слідчий суддя, залишаючи постанову без змін, вказує на відсутність у нього доказів належності спірної земельної ділянки, залишив поза увагою те, що матеріали кримінального провадження не містять доказів належності спірної земельної ділянки та наявних на ній споруд ОСОБА_8 .

Обставини, встановлені слідчим суддею.

Заявник ОСОБА_5 звернувся до суду зі скаргою на постанову слідчого СВ Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області від 20.06.2018 р. про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0005666, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.
Обґрунтовуючи своє рішення про відмову у задоволенні скарги слідчий суддя виходив з наступного.
Підставою для закриття слідчим кримінального провадження стали його висновки про відсутність складу кримінального правопорушення у подіях, повідомлених ОСОБА_5 , оскільки правовідносини, що виникли за вказаних подій носять не кримінальний, а цивільно-правовий характер.
Наведені обставини підтверджуються документами СВТ «Зоря», а саме його статутом та іншими матеріалами справи, рішеннями Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17.04.2015 р., 17.04.2018 р., Апеляційного суду Миколаївської області від 18.04.2016 р., 21.09.2017 р.
Слідчий суддя зазначив, що відповідно п. п. 3.2, 3.3 Статуту СВТ «Зоря», прийом громадян у члени товариства проводиться правлінням товариства за письмовою заявою вступаючого та документу, який підтверджує право власності на садовий будинок або земельну ділянку.
За матеріалами кримінального провадження ОСОБА_5 неодноразово звертався із заявою про вступ у члени садівництва, але йому було в цьому відмовлено.
Слідчий суддя дійшов висновку, що слідчим правильно зроблено висновок про те, що в разі неприйняття особи у члени садівництва, садівництво зобов`язано відшкодувати вартість довгорічних садових насаджень на ділянці та вартість будівельних матеріалів, використаних під час будівництва садового будиночку в порядку цивільно-правових відносин. До цього ж за рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17.04.2018 р. за ОСОБА_5 визнано в порядку спадкування за законом право власності лише на будівельні матеріали, з яких побудований садовий будинок, розташований на земельній ділянці № НОМЕР_1 в СВТ «Зоря». Доказів того, що скаржник, який претендує на садовий будинок, земельну ділянку під ним або є власником спірної земельної ділянки, суду не надано.

Заслухавши доповідь судді, заявника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали надані судом та матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

У ч. 2 ст. 9 КПК України передбачено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених рішень.
Крім того, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення (ч. 1 ст. 94 КПК України).
Обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, визначаються у ст. 91 КПК України.
В ст. 284 КПК України, визначені підстави та порядок закриття кримінального провадження, а також оскарження такого рішення.
Зокрема, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження у їх сукупності.
Як вбачається з аналізу норм кримінального процесуального закону, під час досудового розслідування обов`язково повинні бути дотриманні принципи повноти та об`єктивності, що є оціночними поняттями. Надаючи складові оцінки доказів у провадженні, законодавець, між тим, залишає за слідчим ( прокурором або суддею) можливість прийняття (або неприйняття) рішення про наявність підстав для закриття кримінального провадження.

З наданих матеріалів кримінального провадження вбачається, що СВ Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за № 0005666, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

Ст. 356 КК України, передбачена кримінальна відповідальність за самоправство, тобто самовільне, всупереч установленому законом порядку, вчинення дій, правомірність яких оспорюється окремим громадянином або підприємством, установою чи організацією, якщо такими діями була заподіяна значна шкода інтересам громадянина, державним чи громадським інтересам або інтересам власника і оспорюваність таких дій означає, що інша фізична або юридична особа вважає їх неправомірними.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_10 є батьками ОСОБА_7 .
ОСОБА_10 була членом СВТ «Зоря», з серпня 2006 року по 26.08.2010 р., користувалась дільницею АДРЕСА_1 , розміром 620 кв.м, на якій розташований будиночок та господарські споруди. Земельна ділянка і будинок приватизовані не були.
ОСОБА_7 19.06.2011 р. прийнятий в члени СВТ «Зоря», після смерті його матері ОСОБА_10 , йому, як спадкоємцю передано у користування садову земельну ділянку АДРЕСА_1 , розміром 620 кв.м. Він сплачував членські внески, за охорону, електроенергію, проект і монтаж питної води, проводив ремонт будинку. Однак, право власності на садовий будинок та землю не оформив.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер. Після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді садового будинку та господарських споруд на земельній ділянці № НОМЕР_1 в СВТ «Зоря» за адресою м. Миколаїв, вул. Автомобільна, 2.
19.09.2015 р. рішенням загальних зборів СВТ «Зоря» ОСОБА_5 відмовлено у прийняття в члени товариства, земельну ділянку № 39 взято на баланс СВТ «Зоря» та надано в оренду бабусі померлого ОСОБА_7 ОСОБА_8
18.04.2016 р. рішенням Апеляційного суду Миколаївської області, за апеляційною скаргою ОСОБА_5 рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 02.03.2016 р. скасовано та вирішено визнати протиправним і скасувати рішення загальних зборів СВТ «Зоря» від 19.09.2015 р. в частині відмови у передачі ОСОБА_5 земельної ділянки № 39, а також в частині передачі земельної ділянки № 39 на баланс СВТ «Зоря» з подальшою передачею її в оренду ОСОБА_8
21.09.2017 р. ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області, за апеляційною скаргою ОСОБА_5 , ухвала Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23.08.2017 р. скасована, заява ОСОБА_5 про забезпечення позву задоволено. Вжито заходів щодо забезпечення позову шляхом заборони СВТ «Зоря» вирішувати питання щодо передачі земельної ділянки № НОМЕР_1 , площею 619 кв.м в користування членам Товариства.
17.04.2018 р. рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва за ОСОБА_5 визнано право власності на будівельні матеріали, з яких побудований садовий будинок, розташований на земельній ділянці АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , при цьому за змістом мотивувальної частини вказаного рішення, позивач ( ОСОБА_5 ) звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті сина, проте постановою нотаріуса ОСОБА_5 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину відносно земельної ділянки та садового будинку, у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на вказане спадкове майно. Наразі, позивач оформлює право власності на земельну ділянку, на якій розташований не введений його сином в експлуатацію садовий будинок.
Наведені судові рішення набрали законної сили, а відтак є обов`язковими для виконання.

Стаття 41 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 у невстановлений під час досудового розслідування час заключила договір купівлі-продажу із ОСОБА_9 , предметом якого була дачна земельна ділянка АДРЕСА_2 .
Закриваючи кримінальне провадження слідчий зазначив, що ОСОБА_5 не має права власності на земельну ділянку та може отримати відшкодування вартості довгорічних садових насаджень на ділянці та вартість будівельних матеріалів, використаних під час будівництва садового будиночку, через неприйняття останнього в члени СВТ «Зоря», в порядку цивільного судочинства. При цьому слідчий не прийняв до уваги, ним же, встановлені обставини провадження про те, що ОСОБА_8 уклала договір купівлі-продажу із ОСОБА_9 дачної земельної ділянки АДРЕСА_2 , незважаючи на наявність рішення Апеляційного суду Миколаївської області про скасування рішення загальних зборів СВТ «Зоря» від 19.09.2015 р. в частині відмови у передачі ОСОБА_5 земельної ділянки № 39, передачі даної земельної ділянки на баланс СВТ «Зоря» з подальшою передачею її в оренду ОСОБА_11 та ухвали Апеляційного суду Миколаївської області від 21.09.2017 р. про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони СВТ «Зоря» вирішувати питання щодо передачі земельної ділянки № 39, в користування членам Товариства.

Апеляційний суд вважає, що як слідчий так і слідчий суддя дійшли передчасних висновків про відсутність складу злочину передбаченого ст. 356 КК України, оскільки під час проведення досудового розслідування залишились нез`ясованими, як обставини передачі дачної земельної ділянки № НОМЕР_1 в СВТ «Зоря» у користування (володіння) іншим особам, так і її продажу (передачі у користування), які вчинились, незважаючи на наявність спірних питань щодо права власності на вказану земельну ділянку та наявні на ній споруди, з урахуванням відповідних рішень судів різних інстанцій, які набрали законної сили та ухвалені виключно на користь заявника ОСОБА_5 .
Слідчому необхідно з`ясувати дату, підстави та обставини продажу (передачі у користування або володіння) дачної земельної ділянки АДРЕСА_2 , допитати з цього приводу відповідних осіб, витребувати документи, щодо прав власності на вказану дачну земельну ділянку та вжити інших передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи (осіб), яка його вчинила.

Окрім цього, апеляційний суд звертає увагу на ту обставину, що слідчим СВ Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області від 27.11.2017 р. доручалось провести допит з приводу продажу дачної ділянки ОСОБА_8 , витребувати у неї документи, які підтверджують право власності на вказану земельну ділянку, допитати ОСОБА_9 з приводу купівлі вказаної ділянки.
На виконання вказаного доручення, допитана лише ОСОБА_8 , яка повідомила що земельна ділянка № НОМЕР_1 в СВТ «Зоря», перебувала у її власності більше 15 років та у зв`язку із зміною місця мешкання, продала вказану земельну ділянку, згідно діючого законодавства. Будь якої оцінки поясненням ОСОБА_8 слідчим не надано, і, яким «діючим законодавством», керувалась остання при продажі земельної ділянки, не з`ясовано.

З огляду на наведені порушення вимог кримінального процесуального закону під час досудового розслідування, апеляційний суд доходить висновку, що слідчим СВ Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області не вжито всіх можливих заходів для проведення всебічного, повного та неупередженого розслідування кримінального провадження.
За наведеного, постанова слідчого про закриття кримінального провадження від 20.06.2018 р. не може вважатись законною та обґрунтованою, а тому підлягає скасуванню, а апеляційна скарга заявника ОСОБА_5 задоволенню.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу заявника ОСОБА_5 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 1 серпня 2018 року про відмову у задоволені скарги ОСОБА_5 скасувати.
Постановити нову ухвалу. Постанову слідчого СВ Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області від 20.06.2018 р. про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 000566 скасувати.
Зобов`язати слідчого СВ Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області вчинити дії щодо перевірки обставин кримінального провадження, передбаченого ст. 356 КК України.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді
____________________ ___________ _________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3