14.09.2018 року КОЗЕЛЬЩИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

справа №533/807/18
провадження №1-кп/533/104/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 вересня 2018 року селище Козельщина

Козельщинський районний суд Полтавської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю

прокурора ОСОБА_2 ,

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000207 за обвинуваченням,

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Оленівка, Козельщинського району, Полтавської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, не одружений, офіційно не працюючий, освіта професійно-технічна, раніше не судимий,

у вчинені злочину, передбаченого ч ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець та житель АДРЕСА_2 , громадянин України, не одружений, офіційно не працюючий, освіта професійно-технічна, раніше не судимий,

у вчинені злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

09.07.2018 року близько 03 години 00 хвилин ОСОБА_3 за попередньою змовою з ОСОБА_4 , прийшли до станції «Зеленівка», що знаходиться в с. Бригадирівка, Козельщинського району, Полтавської області, де за допомогою плоскогубців та дерев`яної палиці зірвали кріплення сейфів колійних трансформаторів та намагались викрасти: шість колійних трансформатор ПОБС-2А, 4 шт. колійні опори, кабель СБзПу 3х1 довжиною 6 м., однак з причин, що не залежали від їх волі, не вчинили усіх дій, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця.

Своїми діями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 спричинили виробничому підрозділу «Кременчуцька дистанція сигналізації та зв`язку» регіональної філії «Південна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» матеріальну шкоду на загальну суму 5814 гривень 32 копійки.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), за попередньою змовою групою осіб, тобто вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), за попередньою змовою групою осіб, тобто вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України.

При визначенні обсягу та порядку дослідження доказів, прокурором висловлено думку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, тому необхідно обмежитися допитом обвинувачених, дослідженням письмових доказів, що характеризують особу обвинуваченого, письмових доказів, необхідних для вирішенні долі речових доказів.

Обвинувачені погодилися з думкою прокурора.

Враховуючи те, що обвинувачені у судовому засіданні свою вину визнали повністю, фактичні обставини справи ніхто з учасників судового розгляду не оспорював, суд у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів у судовому засіданні щодо до тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачені та інші учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

Судом роз`яснено, що у такому випадку сторони кримінального провадження будуть позбавлені права оскаржити в апеляційному порядку судове рішення з підстав заперечення цих обставин.

Сторони кримінального провадження проти даного рішення суду не заперечували. Тому суд обмежив дослідження фактичних обставин допитом обвинувачених, дослідженням письмових доказів, що характеризують особи обвинувачених, письмових доказів, необхідних для вирішенні долі речових доказів.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 підтвердив фактичні обставини, які викладені в обвинувальному акті, показав, що на початку липня 2018 року вночі прийшов разом із ОСОБА_4 на залізничну станцію, з металевих сейфів викрали трансформатор та інше майно, яке залишили в кущах біля станції. На другий день до нього прийшли працівники поліції і він зізнався у скоєному, показав місцезнаходження викладеного майна. Вину визнає в повному обсязі, щиро кається.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив фактичні обставини, які викладені в обвинувальному акті, показав, що на початку липня 2018 року вночі прийшов разом із ОСОБА_3 на залізничну станцію, з металевих сейфів викрали трансформатор та інше майно, яке залишили в кущах біля станції. Вину визнає в повному обсязі, щиро кається.

Представник цивільного позивача в судове засідання не з`явився, про дату час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, направив до суд заяву про розгляд цивільного позову без участі представника.

Суд, допитавши обвинувачених, дослідивши письмові докази, що характеризують особи обвинувачених, дослідивши письмові докази, необхідні для вирішенні долі речових доказів, процесуальних витрат, вважає, що винуватість ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні злочину доведена стороною обвинувачення поза розумним сумнівом, а їх дії органами досудового розслідування кваліфіковані вірно за ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинувачених, згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття обвинувачених.

Обставин, що обтяжують покарання обвинувачених, згідно ст.67 КК України, не встановлено.

Прокурор в судовому засіданні просив призначити покарання обвинуваченим у виді 3 років обмеження волі та на підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання із іспитовим строком 1 рік.

Таким чином, відповідно до загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання, беручи до уваги ступінь тяжкості злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, ступінь здійснення злочинного наміру, особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, думку прокурора, висновок органу пробації, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді обмеження волі в межах, передбачених санкцією ч.2 ст.185 КК України, з врахуванням ст.68 КК України, яке є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Таким чином, відповідно до загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання, беручи до уваги ступінь тяжкості злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, ступінь здійснення злочинного наміру, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, думку прокурора, висновок органу пробації, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді обмеження волі в межах, передбачених санкцією ч.2 ст.185 КК України, з врахуванням ст.68 КК України, яке є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Разом з тим, беручи до уваги дані про особи обвинувачених, думку прокурора, висновок органу пробації, суд вважає, що виправлення обвинувачених можливе без ізоляції від суспільства і тому до них слід застосувати положення ст.75 КК України, звільнивши обвинувачених від відбування покарання із випробуванням та з покладенням обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України, п.2 ч.2 ст.76 КК України, які є необхідними та достатніми для виправлення обвинувачених.

Суд, дослідивши матеріали кримінального провадження в частині цивільного позову та вислухавши пояснення сторін, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного.
ПАТ «Українська залізниця» заявлено цивільний позов до обвинувачених на суму 298,33 грн. Позовні вимоги обґрунтовані необхідністю проведення відновлювальних робіт на вказану суму.
Обвинувачені цивільний позов визнали в повному обсязі.
Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України вбачається, що матеріальна шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи неправомірними діями, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Таким чином, визнання позову обвинуваченими не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Процесуальні витрати відсутні.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Запобіжний захід обвинуваченим не обирався, підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили не вбачається. Відповідних клопотань стороною обвинувачення не заявлено.

На підставі вищенаведеного, керуючись ч.3 ст.349, ст.ст.368-370, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати винуватим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Визнати винуватим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» задовольнити в повному обсязі.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ», ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 40075815, місцезнаходження: м.Київ, вул.Тверська, буд.5, матеріальну шкоду, завдану злочином, на суму 298 гривень 33 копійки (двісті дев`яносто вісім грн. 33 коп).

Речові докази: 6 штук колійних трансформаторів в ПОБС - 2А, 4 штуки опори 06 ОМ, провід 3х1 довжиною 6 м., в ізоляції чорного кольору, повернути власнику виробничому підрозділу «Кременчуцька дистанція сигналізації та зв`язку» регіональної філії «Південна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця».

Речовий доказ: палицю довжиною 1 м. знищити.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Козельщинський районний суд Полтавської області.

Відповідно до ч.2 ст.394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченим, в порядку, визначеному ст.376 КПК України.

Суддя ОСОБА_1