АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 642/6802/15-к Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/1588/17 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Незаконне заволодіння
транспортним засобом
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5

за участю прокурора - ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7

захисника - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Харківської області кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора, обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 на вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 20 лютого 2017 року у відношенні ОСОБА_7 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дергачі Харківської області, гр. України, не одруженого, не працюючого, з середньо-спеціальної освітою, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

Визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 289 КК України та призначено покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі, без конфіскації особистого майна.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_7 обчислений з моменту фактичного затримання - 13.07.2015 року.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувано в строк покарання ОСОБА_7 строк його попереднього ув`язнення з 13.07.2015 року по день ухвалення вироку, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили, обраний ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Харківській установі виконання покарань №27 управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області, залишений без змін.

Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПКУкраїни.

Судові витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи №248 від 22.07.2015 року в сумі 491 грн. 04 коп., судово-криміналістичної експертизи №231 від 22.07.2015 року в сумі 368 грн. 28 коп., судово-криміналістичної експертизи №240 від 30.07.2015 року в сумі 491 грн. 04 коп., стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави.

Згідно вироку 12 липня 2015 року близько 23 години 00 хвилин ОСОБА_7 знаходився на зупинці громадського транспорту на вул. Петровського у м. Дергачі Харківської області, де зупинив автомобіль ВАЗ -2107 реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартість якого, згідно висновку судової авто-товарознавчої експертизи №248 від 22.07.2015 року, складає 31 898 грн., під керуванням водія ОСОБА_9 та попрохав останнього довезти його до м. Харкова, на що ОСОБА_9 погодився, після чого ОСОБА_7 сів на переднє пасажирське сидіння в салоні вказаного автомобіля.

Приблизно у 23 годині 30 хвилин, прибувши на вул. Полтавський Шлях у м. Харкові, поблизу житлового будинку №126, ОСОБА_7 , маючи намір на незаконне заволодіння транспортним засобом, дістав ніж, яким наніс ОСОБА_9 близько трьох ударів в область правої руки та плеча, після чого, погрожуючи ножем, почав вимагати ОСОБА_9 залишити автомобіль. На що ОСОБА_9 , побоюючись за своє життя та здоров`я, вийшов з салону автомобіля, а ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний намір, пересів на сидіння водія та намагався завести двигун автомобіля. В цей час ОСОБА_9 звернувся за допомогою до сторонніх громадян. ОСОБА_7 , побачивши, що до автомобіля наближається ОСОБА_9 з невідомим чоловіком, залишив салон автомобіля та намагався втекти, але був затриманий ОСОБА_9 .

В результаті дій ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_9 спричинені тілесні ушкодження у вигляді поверхневих різаних ран на руках, саднин на лівій руці, тулубі, які, згідно висновку судово-медичної експертизи №3209-ая/15 від 30.07.2015 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі прокурор, посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого просить вирок суду скасувати, ухвалити свій вирок та призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 289 КК України 9 років позбавлення волі без конфіскації майна.

Свою вимогу обґрунтовує, що обвинувачений скоїв особливо тяжкий злочин, що судом враховано лише формально.

Крім того, судом не враховано, що ОСОБА_7 не працює, суспільно корисною працею не займається, за місцем проживання характеризується посередньо, заходів до працевлаштування не вживає, а незважаючи на ці обставини судом призначено мінімальне покарання.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати.

Зазначає, що не вчиняв зазначеного кримінального правопорушення, а висновок суду щодо його винуватості не відповідає фактичним обставинам.

Зазначає, що сумка в якій він віз свої речі належить його матері, яка в судовому засіданні пояснювала, що поклала до неї ніж.

Про те що в сумці знаходиться ніж він не знав.

Він зупинив автомобіль ВАЗ під керуванням ОСОБА_9 та попрохав довезти його до Піденного вокзалу в м. Харкові. Під час руху заснув бо приймав заспокійливі пігулки. Прокинувся коли машина була на мосту. Поліз до сумки по гроші та випадково першим достав ніж. Водій перелякався, почав бити руками по ножу та автомобіль потрапив у ДТП. Після чого водій вибіг з машини а ОСОБА_10 не зміг вийти бо було заблоковано пасажирські двері, переліз на місце водія та вийшов на вулицю однак ОСОБА_11 підбіг до нього з монтировкою.

Він перелякавшись почав тікати однак його наздогнали та ОСОБА_11 прискнув в обличчя з газового балончику.

Зазначає, що свідчення потерпілого ОСОБА_9 ні чим не підтверджені. Вважає, що потерпілий неправильно оцінив ситуацію, що виникла, та помилково вважав що на нього здійснено напад.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просить вирок суду скасувати та закрити кримінальне провадження.

Зазначає, що висновок суду про винуватість ОСОБА_7 ґрунтується на невірно встановлених обставинах.

Так ОСОБА_7 не мав наміру на заволодіння транспортним засобом потерпілого ОСОБА_9 , який в свою чергу невірно оцінив обстановку події, вважаючи, що на нього здійснюється напад, в той же час стороною обвинувачення таке твердження не спростовано.

Крім того ОСОБА_7 не має посвідчення на право управляти транспортним засобом та не вміє керувати автомобілем.

В ході досудового розслідування не встановлено, коли саме потерпілим були отримані тілесні ушкодження і внаслідок чого, враховуючи, що частина цих ушкоджень виникла внаслідок тертя та ковзання.

Крім того, свідчення потерпілого ОСОБА_9 , містять істотні протиріччя.

Зокрема, ним зазначено, що ОСОБА_7 наніс йому три удари ножем три удари в область руки та плеча. В той час на тілі потерпілого, згідно експертизи були виявлені лише порізи. В той же час порізи від колото-різаного характеру були лише на пальцях та долоні, а на плечах їх не було.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який не підтримав жодну з поданих апеляційних скарг, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали свої апеляційні скарги та заперечували проти апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Що стосується доводів апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , то вони є необґрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, підтверджується сукупністю доказів, зібраних у встановленому порядку і безпосередньо досліджених судом, яким дана належна оцінка, зокрема:

-показаннями потерпілого ОСОБА_12 , який у судовому засіданні пояснив про обставини кримінального правопорушення так, як це зазначено у вироку.

Крім того, потерпілий впізнав обвинуваченого ОСОБА_10 , як особу яка на нього напала. Зауважив, що обвинуваченого випускати не можна, так як він може скоїти нові злочини. Зазначив про відсутність матеріальних претензій до ОСОБА_7 він не має однак вважає що йому потрібно призначити покарання тільки у вигляді позбавлення волі.

Крім того, під час судового розгляду були допитані свідки:

- ОСОБА_13 , який у судовому засіданні пояснив, що в ніч з 12 на 13 червня приблизно о 24 год., він почув з вулиці звук удару, вийшов на балкон своєї квартири та побачив автомобіль Жигулі білого кольору, яку намагались завести. Потім побачив, чоловіка, який підбіг до автомобіля, в цей час з водійського сидіння вибігає інший чоловік, хватає з заднього сидіння сумку і біжить. Чоловік, який підбігав до автомобіля, заліз в автомобіль та щось взяв з водійського сидіння, як він потім зрозумів, взяв газовий балончик та почав наздоганяти першого. Потім підїхала міліція. Після цього він вийшов на вулицю і побачив ОСОБА_7 , який лежав звязаний на землі. Свідок спитав у потерпілого, що трапилаось, останній розповів, що він подвозив ОСОБА_7 , який потім дастав ніж із сумки, напав на нього та наніс тілесні ушкодження. Він бачив руку потерпілого в крові. Зауважив, що він не бачив щоб хтось кого-небудь витягував з автомобіля та хтось кому-небудь наносив удари.

Окрім ОСОБА_7 , потерпілого, на місці скоєння злочину він бачив потім ще десь п`ять чолові;

- ОСОБА_14 у судовому засіданні пояснив, що 12-13 червня 2015 року біля 23-24 год. він повертався від знайомих та побачив на вулиці Полтавський шлях в м. Харкові, як ОСОБА_7 зв`язували, у потерпілого Завадського була рука у крові.

Потерпілий розповів, що ОСОБА_7 з сумки витягнув ніж та почав наносити йому удари. Більш йому пояснити нічого.

Зазначені покази є логічними, послідовними, не протирічать один одному, і такими, що узгоджуються з іншими доказами безпосередньо дослідженими в судовому засіданні, зокрема:

- заявою потерпілого ОСОБА_9 , який 13.07.2015 року звернувся до Ленінського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області із заявою, про притягнення до відповідальності чоловіка, який 12.07.2015 року біля 23 години за адресою м. Харків вул. Полтавський шлях 126 із застосуванням ножа, намагався заволодіти його автомобілем ВАЗ -2107 реєстраційний номер НОМЕР_1 ( том 1 а.с. 89).

- протоколом огляду місця події від 12.07.2015 року.

- висновком експерта №248 від 22.07.2015 року про ринкову вартість автомобіля ВАЗ-2107, 1984 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 ;

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, від 13.07.2015 року, на місці скоєння злочину АДРЕСА_2 13.07.2015 року у 00 годин 05 хв. було затримано ОСОБА_7 ( том 1 а.с. 95-97);

- висновком експерта №3209-ая/15 від 30 липня 2015 року, у ОСОБА_9 мають місце поверхневі різані рани на руках, садна на лівій руці, тулубі, ці пошкодження утворилися: поверхневі різані рани від травматичної дії гострого предмету, володіючого ріжучими властивостями; садна від травматичної дії тупого твердого предмету за механізмом тертя-ковзання, та могли бути отримані за 1-2 доби до огляду. Цей висновок підтверджується виглядом, характером ушкоджень, а також стадією загоєння саден і ран. За ступенем тяжкості: поверхневі різані рани на руках, садна на лівій руці, тулубі викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, і за цією ознакою відповідно до п. п. 2.3.2 «Б», 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17 січня 1995 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень ( том 1 а.с. 103 ).

- протоколом слідчого експерименту від 29.07.2015 року проведеного за участю потерпілого ОСОБА_9 , експерта ХОБСМЄ ОСОБА_15 та в присутності понятих, потерпілий детально розповів про вчинення злочину та показав механізм заподіяння йому тілесних ушкоджень (том1 а.с. 104 - 108).

- висновком експерта №3479-ая/15 від 30 липня 2015 року, у ОСОБА_9 мають місце поверхневі різані рани на руках, садна на лівій руці, тулубі, ці пошкодження утворилися: поверхневі різані рани від травматичної дії гострого предмету, володіючого ріжучими властивостями; садна від травматичної дії тупого твердого предмету за механізмом тертя-ковзання, та могли бути отримані за 1-2 доби до огляду. Цей висновок підтверджується виглядом, характером ушкоджень, а також стадією загоєння саден і ран. За ступенем тяжкості: поверхневі різані рани на руках, садна на лівій руці, тулубі викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, і за цією ознакою відповідно до п. п. 2.3.2 «Б», 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17 січня 1995 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень. Показання ОСОБА_9 дані ним в ході проведення слідчого експерименту, в цілому не суперечать наявним судово-медичним даним в частині механізму утворення встановлених у нього тілесних ушкоджень. ( том 1 а.с. 109 - 110).

- висновком експерта №240 від 30.07.2015 року, ніж наданий на дослідження, виготовлений по типу кухонних ножів і по своїм конструктивним параметрам до категорії холодної зброї не відноситься ( том 1 а.с. 111- 115).

- висновком амбулаторної судово-психіатричної експертизи №655 від 27.07.2015 року ОСОБА_7 в теперішній час ознак психозу та слабоумства не виявляє, виявлений синдром залежності від алкоголю. За своїм психічним станом може усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_7 в період часу, до якого відноситься правопорушення, в якому він підозрюється, знаходився поза будь - якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_7 в теперішній час за своїм психічним станом в застосуванні примусових заходів медичного характеру не потребує (том 1 а.с. 119 - 122).

Посилання в апеляційній скарзі на відсутність у ОСОБА_7 посвідчення на право керування транспортним засобом, а також відсутності в нього уміння керувати автомобілем є необґрунтованим, оскільки кваліфікація дій особи за ст. 289 КК України не вимагає від неї такої навички.

Стосовно доводів прокурора про м`якість призначеного ОСОБА_7 покарання, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.3 ст. 68 КК України за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Санкція ч.3 ст. 289 КК України передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна або без такої.

Таким чином, вимоги апеляційної скарги прокурора, щодо призначення покарання у вигляді 9 років позбавлення волі без конфіскації майна не ґрунтуються на законі, оскільки максимальний строк покарання, який можливо застосувати при вчиненні замаху за ч.3 ст. 289 КК України, становить 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна або без такої.

В той же час, призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд дотримався вимог ст. 65 КК України, врахувавши тяжкість злочину, конкретні обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, характеризується задовільно, має на утриманні батьків інвалідів та дитину від першого шлюбу, відсутність обставин які обтяжують чи пом`якшують покарання ОСОБА_7 і таким чином прийшов до обґрунтованого висновку, що виправлення обвинуваченого можливо лише в умовах ізоляції від суспільства.

Таким чином, суд прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення у якому він обвинувачується і призначив йому покарання яке відповідає скоєному, що не спростовано поданими апеляційними скаргами.

Разом з тим ОСОБА_7 на підставі ч.5 ст. 72 КК України (в редакції 26.11.2015 року) належить зарахувати в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 13.07.2015 року по 20.06.2017 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419 КПК України, ч.5 ст. 72 КК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги прокурора обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 20лютого 2017 року у відношенні ОСОБА_7 без змін.

Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України (в редакції 26.11.2015 року) зарахувати ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 13.07.2015 року по 20.06.2017 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, що тримається під вартою у той же строк з дня з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий
Судді