Справа № 333/7747/17 Провадження № 1-кп/333/184/18
ВИРОК
19 січня 2018 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченої ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась у м. Запоріжжя, громадянина України, українки, освіта середня, не заміжньої, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої:
- 19.09.2003 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі;
- 27.12.2007 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.302, ч.3 ст.303 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі з випробуванням строком 1 рік 6 місяців. 12.01.2010 року постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя скасовано звільнення від відбування покарання з направленням останньої для відбування покарання у місця позбавлення волі;
- 10.06.2010 року Василівським районним судом Запорізької області за ч.2 ст.185 КК України до 2 років 2 місяців позбавлення волі;
- 27.08.2010 року Василівським районним судом Запорізької області за ч.2 ст.185 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі;
- 24.04.2013 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч.1 ст.309, ч.2 ст.309 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі з випробуванням 2 роки,
- 16.06.2014 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.125 КК України до 2 років 7 місяців позбавлення волі. Звільнилась з міст позбавлення волі 16.03.2017 року за відбуттям строку покарання, у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, -
ОСОБА_6 , будучи раніше засудженою, у тому числі, за скоєння корисливих злочинів, судимість за які, в установленому законом порядку, не знята та не погашена, на шлях виправлення та перевиховання не стала і знову скоїла умисний злочин проти власності за наступних обставин
23 листопада 2017 року приблизно о 05 годині, ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , куди була запрошена у гості, впевнившись у тому, що її дії залишаться ніким не поміченими, шляхом вільного доступу зі столу у кухні, таємно, повторно викрала майно ОСОБА_4 , а саме: мобільний телефон «Хіаоmі Redmi Note 4х 16 Gb», у корпусі чорного кольору», вартістю 4000 гривень, в якому були встановлені дві сім-карти операторів мобільного зв`язку «Київстар» і «Лайф», а також флеш-карта, ємністю 2 Гб, які для потерпілої матеріальної цінності не становлять. Після цього, ОСОБА_6 зникла з місця вчиненого злочину з викраденим майном, яким, у подальшому, розпорядилася на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_6 своїми протиправними діями потерпілій ОСОБА_4 спричинила майнову шкоду суму 4 000 грн.
Під час судового розгляду ОСОБА_6 визнала себе винуватою у повному обсязі у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та пояснила, що їй зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, вона погоджується із обставинами, зазначеними в обвинувальному акті, із зібраними у кримінальному провадженні доказами, як достовірними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбаченими КК України за вказаний злочин і її заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок.
Дійсно, 22.11.2017 року, приблизно о 23-00 годині, вона разом із своєю знайомою на ім`я ОСОБА_7 приїхали у гості до ОСОБА_8 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_3 . На той час останній проживав разом із ОСОБА_4 . Учотирьох вони повечеряли та спілкувалися. Спиртні напої майже не вживали, випили по 50 грамів горілки. Враховуючи, що вона перебувала на той час на 7-8 місяці вагітності, їй стало зле, тому вона раніше пішла відпочивати. 23.11.2017 року, приблизно о 05 годині, вони з ОСОБА_7 почали збиратися додому. Коли вона зайшла на кухню, то під рушником помітила мобільний телефон у чорному корпусі, який заряджався. Враховуючи, що поряд нікого не було, вона вирішила викрасти вказаний телефон, тому поклала телефон у карман та вийшла з ОСОБА_7 з будинку. У подальшому, викрадений телефон у той же день продала за 1 600 грн. на ринку «Анголенко», а виручені гроші витратила на власні потреби.
Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_6 у повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, при обставинах, викладених у обвинувальному акті, відсутній цивільний позов потерпілої, приймаючи до уваги, що прокурор, потерпіла, обвинувачена та її захисник не оспорювали обставини, встановлені органом досудового розслідування, учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд учасникам кримінального провадження роз`яснив положення ч.3 ст.349 КПК України, так як прокурор запропонував саме у такому порядку досліджувати докази по даному кримінальному провадженню.
Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, суд, допитавши у судовому засіданні обвинувачену ОСОБА_6 , потерпілу ОСОБА_4 , яка підтвердила показання обвинуваченої, зазначивши, що не має жодних претензій до ОСОБА_6 , дослідивши матеріали, що стосуються речових доказів, а також, які характеризують особу обвинуваченої, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_6 у скоєнні інкримінованого їй злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
Таким чином, дії ОСОБА_6 суд кваліфікує як скоєння злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
При призначенні покарання ОСОБА_6 суд враховує ступінь тяжкості скоєного нею злочину, його суспільну небезпечність, вік та здоров`я обвинуваченої (з 10.06.2009 року перебуває на обліку у наркологічному диспансері з діагнозом «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю. Синдром залежності»), характеризуючі особистість обвинуваченої обставини раніше неодноразово судима, має постійне місце проживання, не працює, задовільно характеризується за місцем відбування покарання, той факт, що злочин остання скоїла майже через 8 місяців після звільнення з місць позбавлення волі. Також, суд враховує думку потерпілої щодо призначення покарання на розсуд суду та відсутності жодних матеріальних та моральних претензій до обвинуваченої.
Обставинами, пом`якшуючими покарання обвинуваченого, є щире каяття, що підтверджується її поведінкою під час досудового розслідування та судового розгляду та вчинення злочину жінкою у стані вагітності. Обставин, обтяжуючих покарання ОСОБА_6 , судом не встановлено. Така обтяжуюча покарання обставина, як рецидив злочину, судом не враховується, так як ця обставина не була зазначена в обвинувальному акті.
Санкцією ч.2 ст.185 КК України передбачено арешт на строк від трьох до шести місяців або обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк.
Відповідно до довідки лікаря Запорізької обласної клінічної лікарні ЗОР, а також даних УЗІ від 19.10.2017 року ОСОБА_6 вагітна і знаходиться на 7-8 місяці вагітності. Враховуючи вказані відомості, згідно положень ст. ст. 60, 61 КК України призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді арешту чи обмеження волі неможливо.
Таким чином, ОСОБА_6 необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі. Разом із тим, з урахуванням обставин, що пом`якшують покарання, на підставі вимог ст. 75 КК України, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченої, звільнивши її від відбування покарання з випробуванням, поклавши на ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
Цивільний позов та процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.
Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ч.9 ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід на стадії досудового розслідування ОСОБА_6 не застосовувався.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349 ч.3, 366-368, 370-371, 373-374, 376, 395 КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_6 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, на підставі якої призначити їй покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки. Згідно вимог ст.76 КК України, у зв`язку зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження у уповноваженим органом пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
- флеш-карту, ємністю 2 Гб, що зберігається у потерпілої ОСОБА_4 залишити останній.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1