Справа № 1412/5050/12
Провадження № 1/1412/512/12
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.12.2012 року Заводський районний суд м. Миколаєва

у складі:

головуючого-судді Кузьменко В.В.

при секретарі Каламурза О.В.

за участю прокурора Гаврилко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Заводського районного суду м. Миколаєва кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який народився в м. Миколаєві, громадянина України, не одруженого, ІНФОРМАЦІЯ_2, не працює, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3, судимого 01 вересня 2007 року Ленінським районним судом міста Миколаєва за частиною 2 статті 187 КК України до 7 років позбавлення волі, звільнений 27 серпня 2008 року з ВК №72 Миколаївської області постановою Вознесенського районного суду Миколаївської області умовно-достроково з невідбутим строком покарання в 2 роки 5 днів,

у скоєні злочинів, передбачених частиною 2 статті 186, частиною 1 статті 309 КК України ,

в с т а н о в и в :

26.03.2012 приблизно о 16.00 годині підсудний ОСОБА_1, знаходячись на зупинці громадського транспорту Васляєва в місті Миколаєві у невстановленої досудовим слідством особи придбав дві упаковки таблеток Тефедрин, за допомогою яких, за місцем свого проживання в квартирі АДРЕСА_1 незаконно виготовив наркотичний засіб, для особистого вживання, без мети збуту, який згідно висновку хамічної експертизи №506 від 10.09.2012 року містить особливо небезпечний наркотичний засіб ефедрон (меткатинон) в складі рідини 0,05 г. та прекурсор, обіг якого обмежено ефедрин (псевдоефедрин) в складі рідини 0.018 г.

В той же день при проведенні особистого огляду затриманого, в нього було вилучено два медичних шприца об'ємом 20 мл., в яких знаходилась вказана рідина.

В судовому засіданні підсудний визнав себе винним в пред'явленому йому обвинуваченні повністю і підтвердив факт придбання, зберігання наркотичного засобу без мети збуту при вище викладених обставинах.

Крім того, його вина підтверджується: протоколом особистого догляду в ході якого в нього було вилучено два медичних шприца об'ємом 20 мл. (а.с.24); протоколом огляду предметів від 03.05.2012 року, в ході якого було оглянуто два медичних шприца (а.с.106).

Суд кваліфікує дії підсудного в незаконному придбанні, зберіганні наркотичного засобу без мети збуту за ч.1 ст.309 КК України.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_1 Керуючись ст.65 КК України, з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, вини особи та обставин, що обтяжують та пом'якшують покарання, а саме: вчинення вчинення підсудним злочину середньої тяжкості: наявність посередньої характеристики з місця проживання, що він не перебуває на обліку у лікаря психіатра та перебуває у лікаря нарколога з діагнозом зловживання опіатами та канабіноїдами: як обставини, що пом'якшуює покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину суд вважає, можливим виправлення підсудного та попередження вчинення ним нових злочинів за умови призначення покарання не пов'язаного з позбавленням волі.

Крім того, ОСОБА_1 досудовим слідством обвинувачується в тому, що близько03.30 год. 18.01.2012 біля будинку №27 по вулиці Бутоми в місті Миколаєві він із застосуванням фізичного насилля, яке не є небезпечним для життя і здоров'я, що виразилось в нанесенні удару рукою в область голови, відкрито заволодів майном потерпілої ОСОБА_2, а саме жіночою сумкою вартістю 250 грн., картою пам'яті об'ємом 4 гБ вартістю 100 грн., картою пам'яті об'ємом 2 гБ, вартістю 50 грн., грошовими коштами в сумі 50 грн., тим самим завдавши останній матеріальної шкоди на загальну 1650.00 грн.

Окрім того, близько 09.20 год. 09.03.2012 знаходячись біля будинку №9-а по вулиці Дачній в місті Миколаєві, ОСОБА_1 без застосування фізичного насилля, відкрито повторно викрав майно потерпілої ОСОБА_3, а саме грошові кошти в розмірі 1680 грн., жіночу сумку, що не представляє матеріальної цінності, дві носові хустки, що не представляють матеріальної цінності, два ключі від квартири, що не представляють матеріальної цінності, тим самим завдавши останній матеріальної шкоди на загальну суму 1680,00 грн.

Окрім того, близько 04.55 год. 22.03.2012, ОСОБА_1, знаходячись у стані алкогольного сп'яніння біля будівлі СШ №57 по вулиці Лазурній 46 в місті Миколаєві, шляхом ривка, без застосування фізичного насилля, відкрито, повторно викрав майно потерпілої ОСОБА_4, а саме мобільний телефон Samsung E 1150, вартістю 360 грн., в якому знаходилась сім-картка МТС, що не має матеріальної цінності, жіночу сумку, вартістю 200 грн., жіночий гаманець вартістю 100 грн., грошові кошти в сумі 110 грн., тим самим завдавши останній матеріальної шкоди на загальну суму 770 грн.

Дії ОСОБА_1 досудовим слідством кваліфіковані за ч.2 ст.186 КК України.

Заслухав показання підсудного, який заперечує свою участь у вчиненні зазначеного злочину, показання свідків, перевіривши матеріали кримінальної справи, суд вважає, що ОСОБА_1 підлягає виправданню за недоведенністю його участі у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України з таких підстав.

В судовому засіданні підсудний пояснив, що участі в грабіжі потерпілих він не приймав, 09 та 22.03.2012 року в загалі знаходився у своїх родичів вдома з травмою ноги та не міг самостійно ходити. Показання які він давав на досудовому слідстві є неправдивими. Оговорив себе він під тиском працівників міліції.

Доказами вини в обвинувальному висновку наведені:

показання потерпілих ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4;

показання свідка ОСОБА_5;

протокол впізнання від 26.03.12 в ході якого ОСОБА_5 впізнав підсудного як особу яка продала йому телефон та окуляри (а.с.20);

протокол виїмки у ОСОБА_5 мобільного телефону та окулярів від 27.03.12 р. (а.с.38);

протокол огляду від 28.04.12 р. (а.с. 109-110).

Відповідно до ч.1 ст.65 КПК України доказами в кримінальній справі є всякі фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган дізнання, слідчий і суд встановлюють наявність або відсутність суспільно небезпечного діяння, винність особи, яка вчинила це діяння, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Допитана в суді потерпіла ОСОБА_2 пояснила що близько 02.30 год. 18.01.2012 біля будинку №27 по вулиці Бутоми в місті Миколаєві невідома особа нанесла їй удар рукою в область голови, та заволоділа її майном, але підсудного не впізнає та не може підтвердити його участь в скоєнні даного злочину.

Потерпіла ОСОБА_3 пояснила суду, що близько 09.20 год 09.03.2012 року біля будинку №9-а по вулиці Дачній в місті Миколаєві, невідома особа, одягнута в темно сіре пальто, вирвала у неї сумку та втекла, але підсудного вона не впізнає та не може підтвердити його участь в скоєнні даного злочину.

Потерпіла ОСОБА_4 пояснила суду, що 04.55 год. 22.03.2012 біля будівлі СШ №57 по вулиці Лазурній 46 в місті Миколаєві, невідома особа шляхом ривка, без застосування фізичного насилля, викрала її майно, але підсудного вона не впізнає та не може підтвердити його участь в скоєнні даного злочину.

Допитана в якості свідка ОСОБА_6 пояснила, що підсудний є її племінником. Під час пограбування 22.03.2012 року він знаходився у них вдома в нього була травма ноги та він не міг вільно пересуватися. Прийшов до них він 2 чи 3 березня, вперше з квартири він вийшов 26.03.2012 року. Крім того, вона працює начальником 38 відділення зв'язку, біля якого була пограбована ОСОБА_3 перед пограбуванням потерпілої до відділення заходив хлопець одягнутий у сіре півпальто, на її думку саме він і міг її пограбувати.

Свідок ОСОБА_7 підтвердив в суді показання ОСОБА_6 В частині того, що підсудний на протязі березня 2012 року знаходився в них вдома у зв'язку з травмою ноги.

Суд не приймає до уваги показання ОСОБА_8 про те, що свідок ОСОБА_5 повідомив їй, що оговорив підсудного під тиском міліції оскільки відповідно до вимог ч.3 ст.68 КПК України (1960 р) не можуть бути доказами дані, повідомлені свідком, джерело яких не відоме. Якщо показання свідка базуються на повідомленнях інших осіб, то ці особи повинні бути також допитані.

Свідок ОСОБА_5 не був допитаний в суді, місце його перебування не відоме.

Показання свідка ОСОБА_5 дані на досудовому слідстві суд не оголошував, в зв'язку з відсутністю підстав передбачених ст.306 КПК України та виходячи з вимог ст.16 КПК України (1960 р.), яка гарантує право громадян на рівність перед законом та судом, оскільки проти цього заперечував підсудний, посилаючись на своє право задати запитання свідку. Судом були використані всі можливості для виклику свідка до суду, але державним обвинуваченнм на якому лежить обов'язок доказування, не було вжито заходів для доставки свідка, на показання якого є посилання в обвинувальному висновку як доказ вини підсудного. Проти закінчення розгляду справи без допиту в суді свідка ОСОБА_5 державне обвинувачення не заперечувало.

Враховуючи ту обставину, що показання ОСОБА_1, які він дав на досудовому слідстві не підтверджуються жодним іншим доказом, те що він відмовився від цих показань відразу після того як представ перед судом у суду є серйозні підозри, що ці підписані свідчення були здобуті в супереч його волі. Зважаючи на вище наведене, а також на той факт , що з тексту постанови від 12.07.2012 року вбачається, що адекватного розслідування тверджень підсудного про здобуття його свідчень незаконнними методами не проведено, суд доходить до висновку, що використання таких свідчень на судовому розгляді порушило право заявника на мовчання та право не свідчити проти себе. (Рішення ЄсзПЛ №32092 від 12.06.2008 р. Яременко проти України).

Протокол впізнання від 26.03.12 в ході якого ОСОБА_5 впізнав підсудного як особу яка продала йому телефон та окуляри, протокол виїмки у ОСОБА_5 мобільного телефону та окулярів від 27.03.2012 р., протокол огляду від 28.04.12 р., не є прямими доказами вини підсудного.

Враховуючи вище викладене суд вважає, що обвинуваченням не надано суду жодного доказу який би підтверджував участь ОСОБА_1 у скоєнні злочинів у відношенні потерпілих ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, у зв'язку з чим підсудний підлягає виправданню за ч.2 ст.186 КК України.

Речовий доказ два медичних шприца з наркотичним засобом ефедрон, меткатинон, які знаходяться в камері схову речових доказів Заводського РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області підлягають знищенню.

Судові витрати по справі складають 588 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд

з а с у д и в :

ОСОБА_1 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України та призначити покарання 2 роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого від відбування покарання з випробуванням якщо він протягом двох років з дня проголошення вироку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов'язки.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_1 обов'язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи: повідомляти органи виконавчої системи про зміну місця проживання; з'являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Запобіжний захід засудженому, до набрання вироком законної сили, залишити попереднім - підписку про невиїзд.

Речовий доказ два медичних шприца з наркотичним засобом ефедрон, меткатинон, які знаходяться в камері схову речових доказів Заводського РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області знищити.

Стягнути з ОСОБА_1 Судові витрати на користь НДЕКЦ при УМВС України в Миколаївській області р/р 0005, ЗКПО 25574110 банк одержувач Управління Державного казначейства в Миколаївській області МФО 826013 в розмірі 588 грн. проведення судово-хімічної експертизи.

ОСОБА_1 виправдати у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.186 КК України, на підставі ч.4 ст.327 КПК України за не доведенням участі у скоєнні злочину.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом пятнадцяти діб з моменту його проголошення.

Суддя: