Постанова

Іменем України

29 березня 2018 року

м. Київ
Справа № 380/385/17

Провадження № 51-305км18

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_9 на вирок Тетіївського районного суду Київської області від 12 квітня 2017 року й ухвалу Апеляційного суду Київської області від 14 червня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000131, за обвинуваченням

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Дібрівки Тетіївського району Київської області, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 309 Кримінального кодексу України (далі КК).
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами

першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Тетіївського районного суду Київської області від 12 квітня 2017 року ОСОБА_9 визнано винуватим і засуджено до покарання у виді позбавлення волі: за ч. 1 ст. 307 КК на строк 4 роки; за ч. 2 ст. 309 КК на строк 3 роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_9 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів у кримінальному провадженні.

Згідно з вироком ОСОБА_9 визнано винуватим у тому, що він 14 січня 2017 року об 11:09, перебуваючи неподалік свого місця проживання ( АДРЕСА_1 ) незаконно збув ОСОБА_10 психотропну речовину амфетамін масою 0,051 г, за що отримав 250 грн.

Крім того, ОСОБА_9 у невстановленому досудовим розслідуванням місці та невстановлений час незаконно придбав паростки коноплі, що є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, і в подальшому за місцем свого проживання зберігав їх без мети збуту та вживав за допомогою саморобних пристроїв для куріння до 16:35 08 лютого 2017 року, тобто до моменту вилучення їх працівниками міліції під час обшуку зазначеного домогосподарства.

Апеляційний суд Київської області 14 червня 2017 року залишив апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 без задоволення, а вирок місцевого суду без змін.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі захисник, посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого,, просить змінити судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій щодо ОСОБА_9 , звільнивши його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК. Свої вимоги мотивує тим, що суди обох інстанцій при призначенні покарання не повною мірою врахували дані про особу винного (позитивно характеризується за місцем проживання, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, працює неофіційно, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, а також не зважили на наявність пом`якшуючих покарання обставин (визнання вини, щире каяття) та на відсутність обставин, які його обтяжують. Указані обставини, на його думку, є підставами для застосування до ОСОБА_9 положень ст. 75 КК.

На вказану скаргу прокурор, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, подав заперечення, в яких, наводячи відповідні доводи, стверджує про безпідставність заявлених стороною захисту вимог і просив залишити їх без задоволення, а постановлені судові рішення щодо ОСОБА_9 без змін.

Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданні захисники ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтримали касаційну скаргу захисника ОСОБА_8 , просили пом`якшити призначене ОСОБА_9 покарання шляхом застосування вимог статей 69, 75 КК.

Прокурор заперечив проти касаційної скарги засудженого, оскільки вважав оскаржені судові рішення законними та обґрунтованими, і просив залишити їх без змін.

Мотиви Суду
Відповідно до ч. 2 ст. 433 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанції у межах касаційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які його засуджено, кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК у касаційній скарзі не оспорюються та судом касаційної інстанції відповідно до вищевикладеної норми закону не перевіряються.

Що стосується доводів захисника про суворість призначеного ОСОБА_9 покарання, то вони, на думку Суду, є частково обґрунтованими.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених та запобіганню вчинення нових злочинів.

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила ;злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Частиною 3 цієї статті встановлено, що підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу за вчинений злочин, визначається статтею 69 цього Кодексу.

Статтею 69 вказаного Кодексу передбачено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Призначаючи засудженому ОСОБА_9 покарання, суд першої інстанції не повною мірою дотримався наведених вимог закону.

Так, обираючи ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, суд врахував ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, дані про особу винного (не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, на спеціальних обліках не перебуває, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не був судимий), наявність обставин, що пом`якшують покарання (щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, визнання вини), та відсутність обставин, які його обтяжують. Із таким висновком суду погодився й апеляційний суд.

Проте суд як першої, так і апеляційної інстанцій не достатньою мірою врахували те, що вчинені ОСОБА_9 кримінальні правопорушення не призвели до тяжких наслідків і не завдали реальної шкоди іншим особам, на даний час останній займається суспільно корисною працею, має на утриманні неповнолітніх дітей - доньку ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вперше притягується до кримінальної відповідальності, а також не зважили на те, що відомості про негативні характеристики чи інші компрометуючі дані щодо нього за місцем проживання в матеріалах кримінального провадження відсутні.

Крім того, суди не дали належної оцінки тим обставинам, що засуджений повністю визнав свою вину у вчиненому злочині, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину у сукупності з іншими даними, що підлягають врахуванню відповідно до визначених у статтях 50, 65 КК правових орієнтирів.

Врахувавши вищенаведене, Суд дійшов висновку про необхідність змінити судові рішення і пом`якшити покарання у виді позбавлення волі, призначене ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 307 КК із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК, до 2 років 6 місяців, а за ч. 2. ст. 309 КК призначити мінімальне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, визначивши остаточне покарання на підставі положень ч. 1 ст. 70 КК.

Таке покарання, на думку Суду, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_9 та попередження вчинення ним нових злочинів.

При цьому суд касаційної інстанції з урахуванням тяжкості вчинених ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, одне з яких відноситься до тяжких злочинів, а також того, що предметом злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК є особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, не вбачає підстав для звільнення засудженого від відбування покарання на підставі положень ст. 75 КК

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були би підставами для скасування судових рішень, при розгляді кримінального провадження в суді касаційної інстанції не встановлено.

Таким чином, подану касаційну скаргу захисника ОСОБА_8 слід задовольнити частково.

Керуючись статтями 376, 433, 434, 436, 441, 442 КПК, пунктом 4 параграфу 3 розділу 4 Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, Суд

ухвалив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_9 задовольнити частково.
Вирок Тетіївського районного суду Київської області від 12 квітня 2017 року й ухвалу Апеляційного суду Київської області від 14 червня 2017 року щодо ОСОБА_9 змінити.
Пом`якшитипризначене ОСОБА_9 покарання за ч. 1 ст. 307 КК із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК до 2 років 6 місяців позбавлення волі та за ч. 2 ст. 309 КК до 2 років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців.
У решті судові рішення залишити без зміни.
Постанова Верховного Суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3