УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №278/1236/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 березня 2018 року
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
обвинуваченого: ОСОБА_7 ,
захисника: ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 20 грудня 2017 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, із середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , судимого:
- 22.04.2010 Корольовським районним судом м. Житомира за ч. 3 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі;
- 4.04.2011 Корольовським районним судом м. Житомира за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.
Початком строку відбування покарання вирішено вважати день набрання вироком законної сили.
До набрання вироком законної сили обраний раніше відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишено в силі.
Зараховано ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з дня його затримання - 14.11.2017 року і до дня набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Прийнято відмову потерпілого ОСОБА_10 від позовних вимог про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 2150 грн. майнової шкоди, а провадження у цій частині закрито.
У задоволенні цивільного позову ОСОБА_11 про стягнення із ОСОБА_7 1650 грн. матеріальної шкоди, заподіяної злочином, відмовлено.
Згідно вироку суду, 1.08.2016 близько 2 год. 50 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи поблизу будинку № 5 по вул. Воронкіна в с. Висока Піч, Житомирського району, помітив автомобіль ВАЗ жовтого кольору д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_11 , та вирішив повторно вчинити крадіжку чужого майна. Реалізовуючи свій умисел, в цей же день, час та місці ОСОБА_7 підійшов до вищевказаного автомобіля та шляхом пошкодження водійських дверцят і багажника автомобіля проник всередину, звідки таємно викрав набір інструментів марки "Intertool" вартістю 460 гривень, 1 колесо літньої резини марки "Россава" R-14 вартістю 800 грн., тормозний циліндр марки "Тальєтті" вартістю 300 грн., ремкомплект до карбюратора до автомобіля ВАЗ-2106 вартістю 90 грн., а всього майна ОСОБА_9 на загальну суму 1650 гривень.
01.08.2016 близько 3 год. 30 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи поблизу будинку № 5 по вул. Воронкіна в с. Висока Піч, Житомирського району, помітив автомобіль ВАЗ зеленого кольору д.н.з. НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_10 , та вирішив повторно вчинити крадіжку чужого майна. Реалізовуючи свій умисел, в цей же день, час та місці ОСОБА_7 підійшов до вищевказаного автомобіля та шляхом вільного доступу викрав 1 колесо літньої резини марки "Россава" R-13 вартістю 850 гривень, та шляхом пошкодження багажника автомобіля проник всередину та викрав гідравлічний домкрат марки "Пежо" вартістю 450 гривень та 1 колесо літньої резини "Россава" R-13 вартістю 850 грн., а всього майна ОСОБА_10 на загальну суму 2150 гривень.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст185 КК України, призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнити останнього від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки. Стверджує, що призначене ОСОБА_7 є явно не справедливим через суворість, оскільки не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Вказує, що обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнав свою вину в інкримінованих йому злочинах, підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, щиро розкаявся у вчинених злочинах, повністю відшкодував шкоду потерпілим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , попросив вибачення у потерпілого ОСОБА_10 . Потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у своїх клопотаннях до суду просили звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 від покарання, передбаченого з позбавленням волі. Потерпілий ОСОБА_10 вибачив обвинуваченого ОСОБА_7 . Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_7 не встановлено. Оскільки обвинувачений ОСОБА_7 щиро розкаявся у скоєному злочині, попросив вибачення у потерпілих, то це є ще однією пом`якшуючою обставиною.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати його винним в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки. Посилається на те, що повністю визнав свою вину в інкримінованих йому злочинах, щиро розкаявся та попросив вибачення у потерпілих, повністю відшкодував їм шкоду. Потерпілий ОСОБА_10 вибачив йому за вчиненні дії. Обидва потерпілі в своїх клопотаннях просили суд призначити покарання, не пов`язане з позбавленням волі. Стверджує, що судом призначено йому надмірно тяжке покарання.
В поданій апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 умовну міру покарання, не пов`язану з позбавленням волі. Стверджує, що ОСОБА_7 йому, як потерпілому, повністю відшкодовано шкоду. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має. Подав до суду клопотання, щоб до обвинуваченого ОСОБА_7 не застосовували покарання, пов`язаного з позбавленням волі. Проте судом не взято до уваги його доводів, як потерпілого.
В поданій апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 умовну міру покарання, не пов`язану з позбавленням волі. Стверджує, що обвинуваченому ОСОБА_7 призначено надто суворе покарання, оскільки останній йому, потерпілому ОСОБА_10 , повністю відшкодована матеріальна шкода. Претензій матеріального та морального характеру до нього не має. В судовому засіданні обвинувачений попросив вибачення за скоєний злочин. Обвинуваченого вибачив, просив суд суворо не карати та не позбавляти його волі. Проте, суд не взяв до уваги ці доводи і призначив обвинуваченому надто суворе покарання.
Заслухавши доповідь судді, доводи та пояснення захисника ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_7 , врахувавши письмову заяву потерпілих про розгляд провадження без їх участі та про підтримання апеляційних скарг своїх та обвинуваченого та його захисника, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційних скарг інших учасників, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги сторони захисту та потерпілих задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України відповідає обставинам кримінального провадження та ґрунтується на сукупності зібраних та належним чином оцінених судом доказах та апелянтами не оскаржуються.
Відповідно до вимог ст.65 КК України суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що суд при призначенні ОСОБА_7 покарання зазначених вимог закону дотримався.
ОСОБА_7 вчинив злочин проти власності, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості. Суд першої інстанції під час розгляду справи в повній мірі встановив та врахував пом`якшуючі покарання обставин відшкодування потерпілим завданої шкоди. Обтяжуючих покарання обставин судом першої інстанції не встановлено.
Покарання засудженому ОСОБА_7 судом першої інстанції призначено в межах санкції ч.2 ст.185 КК України із врахуванням вимог ст.65 КК України. При його визначенні, як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції враховано ступінь тяжкості вчинених злочинів. Судом враховано особу винного, який неодноразово судимий за умисні корисливі злочини, в останнє 15.08.2017 року за ч.2 ст.185 КК України; ніде не працює, неодружений, за місцем проживання характеризується негативно. Також судом враховано думку потерпілих, які на час розгляду провадження в суді першої інстанції просили суворо не карати обвинуваченого ОСОБА_7 .
Колегія суддів звертає увагу, що обвинувачений ОСОБА_7 судові виклики на розгляд кримінального провадження щодо нього не отримував, оголошувався місцевим судом в розшук.
При цьому не дивлячись на те, що обвинувачений ОСОБА_7 визнав вину, відшкодував потерпілим матеріальну шкоду, попросив вибачення у потерпілих, на що посилаються в апеляційних скаргах захисник обвинуваченого ОСОБА_8 та сам обвинувачений ОСОБА_7 , враховуючи вищенаведені обставини, зокрема його негативну характеристику, вчинення кількох епізодів крадіжки через нетривалий час після звільнення з місць позбавлення волі за вчинення аналогічних корисливих злочинів проти власності, апеляційний суд вважає, що обвинувачений нелажних висновків для себе у зв`язку з відбуванням покарання за попередні злочини не зробив та на шлях виправлення не став.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції з урахуванням всіх обставин провадження та думки потерпілих правильно прийшов до висновку про те, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів є покарання пов`язане з позбавленням волі саме на визначений строк.
Всі об`єктивні дані та обставини, які впливають на вид та розмір покарання, були враховані судом першої інстанції.
Вважати призначене судом покарання явно несправедливим та таким, що не відповідає ступеню тяжкості вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого через його суворість підстав у колегії суддів немає.
Порушень вимог кримінального процесуального закону, які могли б бути підставою для зміни або скасування вироку суду, не виявлено.
З наведених вище обставин не підлягають задоволенню апеляційні скарги ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_7 покарання було призначено з дотриманням положень ст.65 КК України та з врахуванням всіх обставин кримінального провадження щодо останнього.
З огляду на наведене, підстав до задоволення апеляційних скарг та скасуванню чи зміні оскаржуваного вироку суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 20 грудня 2017 року щодо ОСОБА_7 за ч.2 ст.185 КК України - без зміни.
Ухвала набирає чинності негайно, може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її ухвалення, а обвинуваченим ОСОБА_7 - в тому ж порядку та в той же строк з моменту отримання копії ухвали.
Судді: