Справа № 598/1014/17
провадження № 1-кп/598/30/2018
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"13" березня 2018 р. Збаразький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 598/1014/17 по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , гр. України, з середньо освітою, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, непрацюючого, інваліда війни третьої групи, раніше не судимого,

за ч.2 ст.286 КК України,

встановив:

27 червня 2017 року приблизно о 21 год. 40 хвилин, обвинувачений ОСОБА_6 , грубо порушуючи вимоги пункту 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року із змінами та доповненнями, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем «ВАЗ-21070» реєстраційний номер НОМЕР_1 , що рухався автомобільною дорогою Р-43 сполученням «Тернопіль-Збараж-Ланівці», у напряму від м. Тернопіль до м. Ланівці, Тернопільської області.

Під час руху, керованого обвинуваченим, автомобілем на 7 км + 100 м, вказаної автодороги, наближаючись до будинку АДРЕСА_2 та території тракторної бригади м. Збараж, обвинувачений ОСОБА_6 , у зв`язку із станом алкогольного сп`яніння, не був достатньо уважний, належно не стежив за дорожньою обстановкою, умовами та відповідно не реагував на їх зміну, не обрав такі прийоми керування транспортним засобом, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, чим порушив вимоги пунктів: 1.5 ч. 1, 1.10, (в частині визначення понять: «дорожні умови», «дорожня обстановка», і виконання їх вимог), 2.3 (б, д) Правил дорожнього руху України, що зобов`язували його своїми діями не створювати загрозу безпеці дорожнього руху, небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Рухаючись у вказаному напрямку, прямою ділянкою автодороги обвинувачений ОСОБА_6 , змінив напрямок руху керованого ним автомобіля ліворуч, та в подальшому виїхав на зустрічну смугу руху, проїхавши яку, виїхав на конструктивно виділений елемент автомобільної дороги, що не призначений для руху транспортних засобів ліве узбіччя, при цьому не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, чим грубо порушив вимоги пунктів 1.10 (в частині визначення поняття «узбіччя» і виконання його вимог), 10.1, 11.14 Правил дорожнього руху України.

У вказаний час по лівому узбіччі автодороги Р-43 сполученням «Тернопіль-Збараж-Ланівці», у напрямку від м. Ланівці до м. Тернопіль, тобто назустріч керованого обвинуваченим автомобілю «ВАЗ-21070», рухався мотоблок марки «Кентавр» із причепом, під керуванням водія ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Своїми діями, які не відповідали вище вказаним вимогам пунктів Правил дорожнього руху України, обвинувачений ОСОБА_6 керуючи транспортним засобом, що рухався лівим узбіччям автодороги, поставив себе в такі умови, що не зміг забезпечити безпеку дорожнього руху та допустив зіткнення лівої передньої частини керованого ним автомобіля «ВАЗ-21070» та передньої частини мотоблока «Кентавр», під керуванням водія ОСОБА_4 ..

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді масивної травми грудей з численними переломами кісток скелету і ушкодження внутрішніх органів (судин кореня та тканини правої легені, серцевої сорочки), що призвело до вунтрішньо-грудної (близько 1990 мл) та внутрішньо-тканинної кровотечі і обумовило масивну крововтрату, від яких настала його смерть ІНФОРМАЦІЯ_3 в реанімаційному відділенні Збаразької ЦРКЛ, після його транспортування швидкою медичною допомогою з місця пригоди до цього лікувального закладу.

Порушення обвинуваченим ОСОБА_6 вимог пунктів: 1.5 ч. 1, 1.10 (в частині визначення понять: «дорожні умови», «дорожня обстановка», «узбіччя», і виконання їх вимог), 2.3 (б, д), 2.9 (а), 10.1, 11.14 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року із змінами та доповненнями перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням смерті потерпілого ОСОБА_4 .

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху та експлуатація транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого ОСОБА_4 .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні і пояснив, що 27 червня 2017 року у вечірню пору доби, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем «ВАЗ-21070» реєстраційний номер НОМЕР_1 , що рухався автомобільною дорогою сполученням «Тернопіль-Збараж-Ланівці», у напряму від м. Тернопіль до м. Ланівці. Під час руху керованого ним автомобіля, змінив напрямок руху транспортного засобу ліворуч та в подальшому виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення керованого ним автомобіля із мотоблоком, під керуванням водія ОСОБА_4 .. В результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з його вини, потерпілий отримав тілесні ушкодження, від яких настала його смерть

У вчиненому ОСОБА_6 щиро розкаюється та просить суворо його не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_6 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, приймаючи до уваги те, що прокурор, обвинувачений та захисник не оспорюють фактичні обставини провадження, учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, розуміючи положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, заслухавши думку учасників судового провадження, які не заперечують проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , відповідно до вимог ст.ст.50, 65-67 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, конкретні обставини справи, дані щодо особи винного, який вперше притягується до відповідальності, щиро розкаюється у вчиненому, добровільно відшкодував завдані збитки, його характеризуючі дані, та вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді позбавлення волі, однак не в максимальному розмірі.

Враховуючи вищенаведені пом`якшуючі вину обвинуваченого обставини, а також те, що обвинувачений є інвалідом війни та має на утриманні двох неповнолітніх дітей, попросив вибачення у потерпілого, і останній не наполягає на суворому покаранні винного, суд приходить до переконання про можливість його виправлення без відбування покарання, в зв`язку з чим вважає за необхідне звільнити обвинуваченого, відповідно до ст.75 КК України, від відбування призначеного покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, що вплинуло на порушення ним Правил дорожнього руху України, настання з його вини дорожньо-транспортної пригоди, під час якої настала смерть потерпілого, що є обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, суд вважає за необхідне позбавити ОСОБА_6 права керувати транспортними засобами на строк три роки, передбаченою санкцією ч.2 ст. 286 КК України.

Цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заявлений у даній справі потерпілим - цивільним позивачем ОСОБА_4 , необхідно залишити без вирішення, оскільки збитки, а саме моральна та матеріальна шкода завдана потерпілому, обвинуваченим відшкодована до вирішення справи по суті.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 червня 2017 року у справі №607/8062/17, з метою збереження слідів кримінального правопорушення та отримання доступу до транспортного засобу для проведення усіх необхідних експертиз, накладено арешт на автомобіль «ВАЗ-21070» реєстраційний номер НОМЕР_1 , що на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_6 . Оскільки на даний час немає необхідності в подальшому застосуванні вказаного обмеження, суд вважає за необхідне скасувати арешт накладений на автомобіль «ВАЗ-21070» реєстраційний номер НОМЕР_1 ухвалою слідчого судді від 30 червня 2017 року.
Згідно з положеннями ст. 124 КПК України, з обвинуваченого ОСОБА_6 , підлягають стягненню на користь держави витрати за проведення судових інженерно-транспортних експертиз №5-344/17 від 21.07.2017 року в сумі 989 грн. 60 коп., №5-343/17 від 24.07.2017 року в сумі 494 грн. 80 коп., та №5-342/17 від 28.06.2017 року в сумі 2226 грн. 60 коп..
На підставі наведеного та керуючись ст.ст.94, 369-371, 373, 374 КПК України, суд,

засудив:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування основного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк терміном 3 (три) роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 2,3 ч.1 та п.2 ч.2 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави, процесуальні витрати за проведення судових інженерно-транспортних експертиз №5-344/17 від 21.07.2017 року в сумі 989 грн. 60 коп., №5-343/17 від 24.07.2017 року в сумі 494 грн. 80 коп., та №5-342/17 від 28.06.2017 року в сумі 2226 грн. 60 коп..
Цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 червня 2017 року у справі №607/8062/17, на автомобіль«ВАЗ-21070» реєстраційний номер НОМЕР_1 , що на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_6 , жителю АДРЕСА_1 .
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Тернопільської області через Збаразький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1