Категорія:запобіжний захід Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 грудня 2017 року м. Луцьк

Апеляційний суд Волинської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

слідчого ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

захисника підозрюваного ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 листопада 2017 року, в рамках кримінального провадження №0000225 від 10 липня 2016 року щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Височне Ратнівського району Волинської області, із середньою-спеціальною освітою, працюючого на посаді начальника відділу сервісних послуг у Волинській області Управління логістики та митного забезпечення українського державного підприємства «Укрінтеравтосервіс», одруженого, маючого на утриманні матір, не задовільним станом здоров`я, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України,
встановив:
Старший слідчий СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_7 звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , терміном на 2 (два) місяці.
Своє клопотання мотивуючи тим, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, за фактом одержання службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди для себе за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища, поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди.
23 листопада 2017 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.
Слідчий також зазначає, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за санкцією статті якого передбачено покарання у виді позбавлення волі, строком до 10 років, він може переховуватися від органів досудового розслідування, може знищити, сховати або спотворити будь-який із документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, може впливати на свідків, перешкодити кримінальному провадженні іншим чином або ж продовжуватиме свою злочинну діяльність, що утворює ризики, передбаченні ст.177 КПК України.
Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 листопада 2017 року в задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 , відмовлено.
Застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту, строком на 2 (два) місяці.
На підозрюваного ОСОБА_8 покладено обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:
- прибувати до слідчого, прокурора, суду по першому виклику;
- з 22-ої до 06 год. не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, суду;
- утриматись від спілкування зі свідками, експертами у даному кримінальному провадженні;
- здати на зберігання слідчому свій паспорт для виїзду за кордон або інші документи, що дають право на виїзд з України (у разі наявності).
Таке своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що оскільки слідчим та прокурором об`єктивно не надано доказів про недостатність застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, зазначеним в клопотанні та врахувавши те, що він має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягується, дійшов висновку про можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, а саме домашнього арешту з покладенням на підозрюваного ОСОБА_8 обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.
Не погоджуючись із таким рішенням суду, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, просить її скасувати та постановити нову, якою обрати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 (шістдесят) днів.
В апеляційній скарзі прокурор зазначає, що слідчим суддею не прийнято до уваги того, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за вчинення якого, передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 10 років з конфіскацією майна, без альтернативи застосування іншого покарання.
Вказує і на те, що оскільки ОСОБА_8 проживає на значній відстані від міста Луцька, поряд з кордоном Республіка Білорусь, то це унеможливить здійснення за ним належного контролю з боку правоохоронних органів, він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Може також впливати на свідків з метою зміни показів, використовуючи своє службове становище та пов`язані з цим надані адміністративно-розпорядчі функції, шляхом умовлянь, погроз чи іншими незаконними діями впливати на підпорядкованих працівників, які ще не допитані в якості свідків з метою надання неправдивих показів. Підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.
Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги, міркування прокурора та слідчого, які підтримали апеляційну скаргу у повному обсязі, підозрюваного та його захисника, які її заперечили, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

За положеннями ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання таким спробам як: переховування від органів досудового розслідування або суду; знищення, сховання або спотворення будь-яких із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінальне правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини, зазначені у ст.178 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
На думку апеляційного суду, зазначені вимоги закону при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_8 слідчим суддею дотримані в повній мірі.
Тримання під вартою відповідно до положень ст.183 КПК України, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Відповідно до ст.3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 176 178 КПК України, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід тримання під вартою має застосовуватись лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатись ухилятись від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.
Судом вірно було встановлено, що СУ ГУНП у Волинській області здійснюється досудове розслідування в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 10.07.2017 року за №0000225, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.
У вчиненні вказаного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_8 , якого 22.11.2017 року було затримано на місці вчинення злочину та 23.11.2017 року оголошено про підозру.
При цьому, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що при розгляді в суді першої інстанції клопотання про обрання запобіжного заходу ані слідчий ані прокурор не довели того, що застосований до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Твердження прокурора, викладені в апеляційній скарзі щодо необхідності застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою для забезпеченню неможливості перешкоджанню досудовому розслідуванню, належним чином не мотивовані.
Посилання прокурора на обґрунтованість підозри та тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , на думку апеляційного суду, не можуть безумовно свідчити про наявність ризиків, про які вказує стаття 177 КПК України та не є визначальними чинниками, які дають підстави для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Усі інші доводи прокурора, викладені в апеляційній скарзі на думку апеляційного суду, є нічим іншим як недоведеними припущеннями щодо можливої процесуальної поведінки підозрюваного.
Водночас, апеляційний суд вважає, що слідчим суддею правильно враховано те, що ОСОБА_8 не здійснював будь-яких спроб переховуватися від органів досудового розслідування або суду, раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, на утриманні має матір, постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки. А тому, висновок слідчого судді про доцільність та можливість застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, зокрема домашнього арешту, є правильним та достатньою мірою, яка на думку апеляційного суду, буде гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що слідчий суддя врахувавши усі обставини справи у їх сукупності, прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в обранні відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки ані слідчим ані прокурором об`єктивно не надано доказів про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, зазначеним у ст.177 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду провадження.
Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачає, а тому ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

постановив:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 листопада 2017 року про відмову в обранні відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, в рамках кримінального провадження за №0000225 від 10 липня 2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України - без змін.
Ухвала остаточна й оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді