Справа №504/1055/18
№1-кп/504/400/18

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.04.2018 року Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт.Доброслав клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0002170 від 13.12.2017 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця м. Котовськ (Подільськ) Одеської області, громадянина України, освіта вища, працюючого на посаді спеціаліста І категорії з питань сім`ї, дітей та молоді Чорноморської селищної ради Лиманського району Одеської області, одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого

ст.286 ч.1 КК України,

В С Т А Н О В И В:
04.04.2018 року до Комінтернівського районного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Згідно обвинувального акта суть обвинувачення полягає в наступному.

12 грудня 2017 року, приблизно о 07:50 год. водій ОСОБА_4 , перебуваючи в хворобливому стані, керував технічно справним автомобілем «Peugeot-301», номерний знак НОМЕР_1 , та здійснював рух по проїзній частині вулиці Індустріальна в с. Нові Біляри Лиманського району Одеської області у напрямку до вулиці Шкільна.

Наблизившись на відстань 136 м. до примикання вул. Шкільна до вул. Індустріальна в с. Нові Біляри Лиманського району Одеської області, ОСОБА_4 , порушуючи пункти 2.3 б), 2.9 б), 12.1, 12.3 «Правил дорожнього руху» України, перебуваючи в хворобливому стані, чим позбавив себе можливості адекватно сприймати дорожню обстановку та контролювати рух керованого ним автомобіля, будучи неуважним, проявляючи злочинну самовпевненість, не вибрав безпечної швидкості руху, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, втратив керування, допустив виїзд автомобілю за межі проїзної частини та зіткнення з бетонною плитою.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «Peugeot-301» номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження.

Згідно з висновком експерта №26 від 16.03.2018р. у ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритого внутрішньосуглобового осколкового перелому дистального метаепіфізу лівої променевої кістки, садна на тильній поверхні лівої кисті, забою м`яких тканин тім`яної області, які могли виникнути 12.12.2017 року в результаті дорожньо-транспортної пригоди і згідно п.2.2.2. та п.4.6. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» по критерію тривалості розладу здоров`я відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Згідно з висновком експерта №159-А від 26.03.2018р. рульове керування, ходова частина, й гальмівна система, живлення фар головного світла та надані на дослідження фари головного світла автомобіля «Peugeot-301» номерний знак НОМЕР_1 на момент огляду знаходились у працездатному стані і дозволяли водію автомобіля змінювати напрямок та характер руху залежно від ситуації, що складається на дорозі.

Зазначені дії ОСОБА_4 органами досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.286 КК України за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілою ОСОБА_5 та, відповідно, закриття провадження у справі.

Перед поданням до суду клопотання про звільнення підозрюваного від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням з потерпілим, обвинувачений ознайомив з ним прокурора Комінтернівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та потерпілу ОСОБА_5 , про що є відповідні розписки.

У підготовчому судовому засіданні суд роз`яснив сторонам нереабілітуючі підстави звільнення від кримінальної відповідальності. Обвинувачений ОСОБА_4 , не оспорюючи провину в оголошеній йому підозрі у вчинені ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, прохав звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням з потерпілим.

Прокурор Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення вказаного клопотання та звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності.

Потерпіла ОСОБА_5 заявила про свою згоду на звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з ним, пояснивши що претензій до нього не має, майнову та моральну шкоду останній відшкодував їй в ході досудового розслідування в повному обсязі, попросив вибачення.

На запитання суду обвинувачений та потерпіла відповіли, що клопотання не обумовлене примусом, обманом, чи погрозами їм чи членам їх сім`ї, клопотання є проявом доброї волі і усвідомленим кроком.

Процесуальні наслідки закриття кримінального провадження на підставі ст.46 КК України, судом роз`яснено, та сторонам кримінального провадження зрозумілі.

Судом роз`яснено обвинуваченому положення ст. 62 Конституції України, положення ст. 6 Конвенції, які йому зрозумілі, проте, обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що визнає свою вину у вчиненні злочину, який передбачено ч.1 ст.286 КК України, розуміє, що він має право на повноцінний розгляд кримінального провадження впродовж розумного часу, що може як підтвердити пред`явлене йому обвинувачення, так і спростувати його, таким чином, встановивши його невинуватість у вчиненні злочину, проте, він наполягає на закритті кримінального провадження на підставі положень ст.46 КК України.

Суд, вислухавши клопотання сторін, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення клопотання, обгрунтовуючи своє рішення наступним.

Згідно п.2 ч.3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення щодо закриття кримінального провадження у випадку встановлення підстав, передбачених п.п. 4- 8, 10 ч.1 або ч. 2 ст. 284 КПК України.

Згідно ст.46 КК України особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Так, ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні злочину, який передбачено ч. 1 ст. 286 КК України.

Санкція ч.1 ст.286 КК України передбачає покарання у виді штрафу від двохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Згідно ч.2 ст. 12 КК України злочином невеликої тяжкості є злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, або інше, більш м`яке покарання за винятком основного покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно положень ст.25 КК України вказаний злочин відноситься до злочинів, вчинених з необережності.

Отже, враховуючи санкцію ч.1 ст.286 КК України, та положення ч.2 ст. 12, ст. 25 КК України, злочин, вчинений обвинуваченим ОСОБА_4 , а саме, - злочин, передбачений ч.1 ст. 286 КК України, відноситься до необережного злочину невеликої тяжкості, що дає підстави суду застосувати в даному кримінальному провадженні положення ст.46 КК України, - звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілою, з огляду на наступне.

Перш за все, суд зазначає, що первинною передумовою звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі положень ст. 46 КК України є вчинення ним вперше злочину невеликої тяжкості або необережного злочину середньої тяжкості.

Судом вище обґрунтовано та доведено ту обставину, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив необережний злочин невеликої тяжкості.

Що стосується тієї обставини, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин вперше, то даний факт підтверджується вимогою УІАЗ ГУНП в Одеській області від 08.02.2018р., яка міститься в матеріалах справи, з якої вбачається, що станом на час вчинення злочину, який передбачений ч. 1 ст. 286 КК України, обвинувачений ОСОБА_4 не притягувався до кримінальної відповідальності, раніше не судимий.

Другою передумовою звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення злочину є те, що шкода заподіяна потерпілій, фізичній особі, ОСОБА_5 , якій заподіяна моральна, майнова або фізична шкода, - відшкодована.

Даний факт підтверджується поясненнями самої потерпілої ОСОБА_5 , яка в судовому засіданні підтвердила, що завдана їй кримінальним правопорушенням шкода, відшкодована обвинуваченим в повному обсязі.

Отже, виходячи із цільового призначення ст.46 КК України, яка передбачає відмову саме держави від свого повноваження щодо покладання кримінальної відповідальності на осіб, винних у вчиненні злочинів, перелік злочинів невеликої тяжкості та необережних злочинів середньої тяжкості, що можуть бути передумовою звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 46 КК України, обмежується як за колом потерпілих, так і за колом їх суб`єктів.

Враховуючи вищевказане обмеження, судом встановлено, що дане кримінальне правопорушення, згідно діючого КК України, до категорії корупційних злочинів не відноситься.

Отже, підставами для звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за скоєння злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, є наступні складові елементи, які перебувають у єдності:

1) примирення обвинуваченого, який скоїв необережний злочин невеликої тяжкості, (ч. 1 ст. 286 КК України), з потерпілим від цього злочину, - потерпілою ОСОБА_5 ;

2) відшкодування обвинуваченим ОСОБА_4 завданих ним збитків потерпілій ОСОБА_5 , - підтверджується розпискою потерпілої та її поясненнями, наданими в судовому засіданні.

Суд зазначає, що відсутність хоча б одного із зазначених елементів виключає підставу звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 46 КК України.

Що стосується факту примирення потерпілої з обвинуваченим, то суд зазначає наступне.

Примирення винної особи з потерпілим належить розуміти як акт прощення її ним в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь - який неправомірний вплив, незалежно від того, яка зі сторін була ініціатором, та з яких мотивів.

Вищевказане положення зазначено в абз. 3 п. 4 ППВСУ від 23 грудня 2005 р.

Відповідно, результатом цього є угода зазначених осіб, відповідно до якої потерпілий не наполягає на притягненні до кримінальної відповідальності винної особи, а остання відшкодовує завдані нею збитки або усуває заподіяну шкоду.

Окремо суд зазначає, що мотиви сторони при досягненні примирення кримінально-правового значення не мають.

Отже, мотивом для примирення в даному кримінальному провадженні є та обставина, що обвинувачений ОСОБА_4 щиро поросив вибачення у потерпілої ОСОБА_5 , в добровільному порядку відшкодував шкоду, заподіяну злочином.

Що стосується ініціатора примирення, тобто, ініціатора застосування положень ст. 46 КК України, то в даному випадку суд застосовує наступні обставини.

Так, ініціаторами примирення може бути як одна із сторін, так і обидві сторони, їх близькі чи знайомі, працівники правоохоронних органів, суд, тощо.

В даному випадку ініціатором примирення є дві сторони кримінального процесу, тобто клопотання про закриття кримінального провадження надійшло від обвинуваченого ОСОБА_4 , в свою чергу потерпіла надала свою згоду на звільнення від кримінальної відповідальності (як, письмову, так і усну).

Окрім того, що стосується ініціативи на примирення, судом встановлено наступні обставини.

Так, судом в судовому засіданні перевірено, та встановлено, що факт примирення з боку потерпілої ОСОБА_5 є результатом її добровільного волевиявлення, - що підтверджується її згодою, розпискою та поясненнями в судовому засіданні.

Судом встановлено, що в даному випадку відсутній неправомірний вплив на потерпілу як з боку слідчого, прокурора чи судді, так і з боку особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, чи його оточення, відсутній факт залякування потерпілої чи її близьких, відсутні погрози на їх адресу, відсутні інші негативні чинники, які могли б вплинути на добровільність волевиявлення потерпілої ОСОБА_5 , що дає змогу в даному випадку застосувати положення ст.46 КК України.

Що стосується відшкодування завданих злочином збитків потерпілій ОСОБА_5 , що є другим обов`язковим елементом підстави звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 46 КК України, то суд зазначає наступне.

Суд зазначає, що Закон не вимагає, щоб таке відшкодування або усунення шкоди було здійснене у повному обсязі. Важливо, щоб винним були задоволені претензії потерпілого.

Як вбачається із заяви потерпілої ОСОБА_5 , шкоду, заподіяну їй злочином обвинувачений ОСОБА_4 особисто відшкодував в повному обсязі.

Отже, положення ст. 46 КК України передбачають обов`язкове і безумовне звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за наявності зазначених вище передумов та підстав такого звільнення, причому, процесуальний порядок такого звільнення передбачений Параграфом 2, Глави 24 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.

Отже, звільнення особи від кримінальної відповідальності - це здійснювана відповідно до КК та КПК відмова держави в особі відповідного суду загальної юрисдикції від застосування заходів кримінально-правового характеру до осіб, які вчинили кримінальні правопорушення.

В інституті звільнення особи від кримінальної відповідальності реалізується прагнення держави ефективно вести боротьбу зі злочинністю без застосування і взагалі без постановлення судом обвинувального вироку. У ньому одночасно реалізуються принципи економії кримінальної репресії, гуманізму та індивідуалізації відповідальності.

Слід зазначити, що в даному випадку має місце закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами, а закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами зі звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності можливе лише за вмотивованим рішенням суду.

Згідно ч.1 ст.286 КК України, звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Згідно ч. 4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду із клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно ч. 2 ст. 288 КПК України суд зобов`язаний з`ясувати думку потерпілого щодо можливості звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Згідно ч.3 ст.288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно, суд в даному випадку вбачає підставу для звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за скоєння злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, - примирення обвинуваченого з потерпілим, що передбачено ст. 46 КК України.

Речові докази, а саме автомобіль марки «Peugeot-301» н/з НОМЕР_1 , який передано на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_4 необхідно вважати повернутим власнику ОСОБА_4 .

В зв`язку з тим, що дане кримінальне провадження закривається на підставі нереабілітуючої обставини, то суд приходить до висновку щодо стягнення з ОСОБА_4 витрат на залучення експерта для проведення судових експертиз під час досудового розслідування по даному кримінальному провадженню.

Заходи забезпечення кримінального провадження в даному кримінальному провадженні до обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовувалися.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 12, 25, 46, ч.1 ст. 286 КК України, ст.ст. 7,9, 100, ч.1 ст. 285, ч.1, 4 ст. 286, ч.ч. 2, 3 ст. 288, ч. 2 ст. 369, 370 372 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим задовольнити.

ОСОБА_4 звільнити від кримінальної відповідальності передбаченої ст.286 ч.1 КК України, на підставі ст.46 КК України у зв`язку з примиренням із потерпілим.

Кримінальне провадження у справі закрити.

Речові докази, а саме автомобіль марки «Peugeot-301» н/з НОМЕР_1 , який передано на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_4 вважати повернутим власнику ОСОБА_4 .

Стягнути із обвинуваченого ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) процесуальні витрати на залучення експерта з проведення криміналістичних експертиз в сумі 5577 (п`ять тисяч п`ятсот сімдесят сім) грн., на користь держави.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1