Справа № 373/1483/17
У Х В А Л А
15 вересня 2017 року м. Переяслав-Хмельницький
Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області, в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду обвинувальний акт в кримінальному провадженні № ЄРДР 0000653 за обвинуваченням
ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.185 КК України,
встановив:
08.08.2017 до суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № ЄРДР 0000653, відповідно до якого ОСОБА_4 обвинувачується у крадіжці, вчиненій з проникненням до житла, за ч. 3 ст.185 КК України.
Відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Відповідно до положень п. 5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт, крім іншого, має містити: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; анкетні відомості потерпілого тощо.
Обвинувачений заявив про можливість закриття кримінального провадження відносно нього, оскільки він примирився із своєю рідною сестрою, котрій належить викрадене майно. Доказів близької спорідненості з нею в підготовчому судовому засіданні не надав. Зазначив, що йому не відомо причину визнання потерпілим в справі його дядька ОСОБА_5 .
ОСОБА_5 вказав на те, що будинок, звідки було викрадене майно дійсно належить його племінниці сестрі обвинуваченого. Однак, між ним існує усна домовленість щодо розподілу цього майна і він вважає себе співвласником.
Прокурор зазначив, що слідчим було визнано потерпілим саме ОСОБА_5 на підставі протоколу його допиту. Жодних правовстановлюючих документів, що підтверджують чи спростовують цю обставину в справі немає.
Приписами ст. 374 КПК України визначено, що у мотивувальній частині як виправдувального, так й обвинувального вироків суд має зазначити формулювання обвинувачення, визнане судом недоведеним (для першого випадку) або доведеним (у другому випадку).
Однак, відсутність вірного формулюванню обвинувачення позбавляє можливості суд вирішити питання про винуватість чи невинуватість особи в інкримінованому злочині, оскільки невизначеним є предмет злочину.
Відповідно до положень статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до статті 7 КПК України до загальних засад кримінального провадження віднесено, крім іншого: верховенство права, законність, доступ до правосуддя, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, диспозитивність, розумні строки.
Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року, зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Крім того, Європейський суд з прав людини нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.
Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому. Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції.
З огляду на викладене, суд доходить висновку про неможливість здійснення із дотриманням завдань та засад кримінального провадження судового розгляду цього кримінального провадження за направленим прокурором до суду обвинувальним актом, який не відповідає вимогам КПК України, в якому допущено зазначені судом помилки, що може впливати на визначення складу злочину, а також виник обґрунтований сумнів щодо належного складання обвинувального акту до його направлення до суду.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 291, 314, 372 КПК України, суд
ухвалив:
Повернути обвинувальний акт в кримінальному провадженні № ЄРДР 0000653 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.185 КК України прокурору.
Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Апеляційного суду Київської області через Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд протягом 7 днів з дня її проголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя ОСОБА_1