ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м.ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 грудня 2017 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

з секретарем ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро внесене під час досудового розслідування кримінального провадження №0003474 від 14.12.2017 року клопотання слідчого в ОВС першого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Біленьке Запорізького району Запорізької області, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, працюючого молодшим інспектором групи охорони державної установи «Павлоградська виправна колонія (№142)», спеціальне звання старший прапорщик внутрішньої служби, раніше не судимого, із середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
16 грудня 2017 року до суду надійшло клопотання слідчого в ОВС першого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 , погодженого з прокурором прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за матеріалами досудового розслідування внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
В обґрунтування заявленого клопотання слідчий посилається на те, що ОСОБА_5 13 грудня 2017 року приблизно о 19 годин 00 хвилин знаходився на балконі квартири АДРЕСА_3 де побачив, що до вищевказаного будинку підійшов раніше йому знайомий ОСОБА_7 , який почав виражатися нецензурними словами на адресу ОСОБА_5 . Після чого у ОСОБА_5 на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, виник злочинний намір направлений на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 . Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 , ОСОБА_5 в той же день приблизно о 19 годині 20 хвилин взявши в квартирі дерев`яну палку, яку вирішив використати як знаряддя злочину, та вийшовши з квартири АДРЕСА_3 , підійшов до стоячого перед будинком ОСОБА_7 та усвідомлюючи протиправність і небезпеку своїх дій, умисно наніс останньому не менш два удари дерев`яною палкою в область тулуба. Після чого продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, направлений на спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 , ОСОБА_5 наніс не менш 8-10 ударів кулаками обох рук в область обличчя ОСОБА_7 , який від отриманих ударів впав на землю. А ОСОБА_5 продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , наніс лежачому на землі потерпілому не менш трьох ударів правою ногою в область тулуба зліва.

13 грудня 2017 року близько 20 години потерпілий ОСОБА_7 був доставлений каретою швидкої допомоги до реанімаційного відділення Комунального Закладу «Павлоградська міська лікарня № 4» Дніпропетровської обласної ради» з діагнозом: політравма, закрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку, закрита травма грудної клітини, перелом 6,7,8 ребр зліва, закрита травма живота з розривом селезінки, внутрішньо-черевна кровотеча.

ІНФОРМАЦІЯ_2 о 13 годин 00 хвилин потерпілий ОСОБА_7 від отриманих тілесних ушкоджень помер в реанімаційному відділенню КЗ «Павлоградська міська лікарня № 4» ДОР».

Своїми умисними злочинними діями ОСОБА_5 спричинив потерпілому ОСОБА_7 згідно лікарського свідоцтва про смерть № 788 від 15.12.2017 року тілесні ушкодження у вигляді: саден та синців лобної області, носа та виличної області справа, синці та садна тильної поверхні правої кисті, переломи ребр зліва з 4 по 9, хірургічне видалення селезінки внаслідок її розриву після травми, масивні крововиливи в навколо ниркову клітковину лівої нирки, в області підшлункової залози, вогнищеві крововиливи брижі тонкого кишковика, перелом малогомілкової кістки в нижній третині. Смерть гр. ОСОБА_7 настала внаслідок: сумісної травми грудної клітини, живота та правої нижньої кінцівки, яка ускладнилась комбінованим шоком та гострим малокрів`ям, що і призвело до безпосередньої причини смерті.

Тим самим встановлено достатність підстав для повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

14 грудня 2017 року даний факт було внесено до ЕРДР за №0003474 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

У вчиненні зазначеного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється: ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

14.12.2017 ОСОБА_5 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

15.12.2017 ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав, з підстав у ньому викладених, на його задоволенні наполягав посилаючись на наявність ризиків, які стали підставою для внесення клопотання.
Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечували, просили обрати більш мякий запобіжний захід, а саме домашній арешт за фактичною адресою проживання. Захисником були надані суду правовстанавлюючі документи на квартиру за фактичним місцем проживання підозрюваного. Захисник висловив позицію про те, що в наступному дії підозрюваного можуть бути перекваліфіковані на менш тяжкий склад злочину.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показав суду, що підозрюваний є чоловіком його дочки і вони разом проживають в належній свідку квартирі. Свідок позитивно охарактеризував підозрюваного та надав суду заяву в якій висловив свою згоду на перебування підозрюваного під домашнім арештом в належній свідку квартирі.
Вислухавши сторони, допитавши свідка, дослідивши матеріали клопотання та надані докази, суд, приходить до наступного.
Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищувати, сховати або спотворювати будь-яку з речей які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Частиною 1 ст. 194 КПК України визначено підстави для застосування запобіжного заходу, до яких відносяться:
1. наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2. наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий або прокурор;
3. недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам або ризику, зазначеним у клопотанні.
Як вбачається із наданих суду матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою, до того ж при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування.
Під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п.1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, те що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, значна частина з яких є його рідними і проживає разом з підозрюваним, або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Оцінюючи критично, разом з іншими доказами та фактичними обставинами зазначену у клопотанні слідчого відсутність міцних соціальних зав`язків у підозрюваного, суд приходить до висновку про те, що дана обставина не знайшла свого об`єктивного підтвердження, оскільки підозрюваний фактично має родину, місце роботи і проживає разом з родиною, частина з членів якої і є свідками у даному провадженні.
Оцінюючи критично, разом з іншими доказами та фактичними обставинами справи посилання захисту на можливу з точки зору захисника в майбутньому перекваліфікацію інкримінованого підозрюваному діяння, суд приходить до висновку про те, що таке посилання на даному етапі не може бути враховане судом, оскільки на цій стадії підозрюваному інкримінується вчинення саме злочину передбаченого ч.2 ст.121 КК України. Майбутня перекваліфікація злочину, якщо вона буде мати місце може бути підставою для зміни запобіжного заходу, але це завдання наступних етапів кримінального провадження.
Враховуючи викладене, а також оцінюючи обставини, передбачені статтею 178 КПК України, у тому числі, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вагомість наявних доказів, якими обґрунтовується повідомлення про підозру, особу підозрюваного, суд вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів до ОСОБА_5 на цій стадії кримінального провадження є недостатнім для запобігання ризику впливу на свідків, зазначеному у клопотанні.
У зв`язку з тим, що ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні злочину вчиненого із застосуванням насильства та фактично спричинившого позбавлення людини життя, суд вважає за необхідне при постановлені ухвали у кримінальному провадженні не визначати розмір застави.

На підстави викладеного, керуючись ст.ст.177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Клопотання - задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Дніпропетровської установи виконання покарань №4 строком на 60 (шістдесят) днів.

Встановити, що датою закінчення дії цієї ухвали щодо тримання підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під вартою є 13 лютого 2018 року.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з моменту її проголошення, а підозрюваним який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1