Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/5214/17
Провадження № 1-кп/758/47/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.04.2018 року колегія суддів Подільського районного суду міста Києва
у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому засіданні в залі суду в місті Києві кримінальне провадження №1-кп/758/47/18 (справа №758/5214/17), кримінальне провадження під час проведення досудового розслідування № 0000218, по обвинуваченню:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Миколаїв, громадянина України, перебуває у фактичному шлюбі, має на утриманні дитину 2015 року народження, працюючого неофіційно ладшафтним дизайненорм, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер картки платника податків: НОМЕР_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,
у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

за участю прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
потерпілого ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
В С Т А Н О В И Л А :
ОСОБА_5 , ввечері 19.01.2017 року, перебував за місцем тимчасового проживання у приміщенні кімнати АДРЕСА_3 , де вживав алкогольні напої разом зі знайомими ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .
Перебуваючи у приміщенні вказаної кімнати, 19.01.2017 року, близько 23 години 40 хвилин, ОСОБА_5 та ОСОБА_9 посперечалися щодо причини, за яку повинні випити чергову порцію алкоголю, через що між ними виник конфлікт.
Потерпілий ОСОБА_9 , вважаючи себе ображеним, підвівся на ноги та притиснув ОСОБА_5 рукою до ліжка, не спричиняючи при цьому йому тілесних ушкоджень.
У цей час на ґрунті конфлікту у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на заподіяння шкоди здоров`ю потерпілого ОСОБА_9 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 взяв у ліву руку ніж зі столу, який знаходився поряд із ним, та завдав цим ножем один удар в область грудей потерпілому ОСОБА_9 , після цього потерпілий відразу присів на підлогу та почав втрачати свідомість.
Після цього, ОСОБА_5 , разом зі свідками залишився у кімнаті та був затриманий працівниками поліції, що прибули за викликом.
В результаті умисних дій ОСОБА_5 , потерпілому ОСОБА_9 спричинено тілесне ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітки зліва: рана розташована в проекції 5 міжребір`я по середньо-паховій лінії, від якої відходить раньовий канал, що за своїм ходом ушкоджує шкіру, підшкірно-жирову клітковину, товщу м`язів грудної клітки, проникає в плевральну порожнину з розвитком лівобічного пневмотораксу, наскрізь вражає язичковий сегмент верхньої долі лівої легені, ближче до верхівки серця проникає в перикарду з розвитком гемо перикарду та проникає в порожнину лівого шлуночка, з розвитком геморагічного шоку 2 ступеню.
Відповідно висновку експерта №338/Е від 13.03.2017 року характер та морфологічні властивості виявленого ушкодження свідчить про те, що воно утворилося внаслідок однократної дії гострого предмету, якому притаманні колюче-ріжучі властивості, могло утворитися 19.01.2017.
За ступенем тяжкості виявлене тілесне ушкодження відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_5 свою винуватість по пред`явленому обвинуваченню за ч.1 ст.121 КК України визнав частково та дав показання, що за станом на 19 січня 2017 він близько півроку проживав з ОСОБА_9 в одній кімнаті гуртожитку будівельників. В цей день вони зібрались святкувати 50 років з дня народження одному із сусідів. Зібралось близько 8 осіб. Він випив біля 100 грам горілки. ОСОБА_9 випив більше. Він відмовився далі вживати спиртні напої, що було причиною конфлікту з ОСОБА_9 . Потім ОСОБА_9 підійшов до нього та схватив його лівою рукою за футболку, а ліктем правої руки придушив його до дуг ярусного ліжка. Він вважає, що ОСОБА_9 міг його задушити. Він хотів відштовхнути ОСОБА_9 . Далі нічого не пам`ятає, потім побачив багато крові, потерпілий присів, він відійшов. Звідки з`явилась кров не знає. Як брав ніж не пам`ятає, щоб бив ножем ОСОБА_9 не пам`ятає. Зробив декілька кроків назад і його повалив свідок на ліжко. Вбивати ОСОБА_9 не хотів, коли побачив кров, добити не хотів. Він не пам`ятає, як брав ніж, далі в пам`яті все стерлось.
Потерпілий ОСОБА_9 дав суду показання, що стосунки з обвинуваченим нормальні. Він повернувся з роботи та оскільки у свідка по справі був День народження, вони придбали алкогольні напої, прийшли до дому, запропонували спиртне обвинуваченому, який відпочивав. Вони розпили придбане та вирішили придбати ще спиртних напоїв. ОСОБА_5 відмовився пити, між ними виникла сварка. Він придавив за горло ОСОБА_5 до дужки ліжка, після чого ОСОБА_5 вдарив його і він втратив свідомість. Він погано пам`ятає, що відбувалось, оскільки був у стані алкогольного сп`яніння. Він часто не вживає алкогольні напої, тому швидко сп`янів. Словесна перепалка із ОСОБА_5 виникла через те, що він не хотів більше пити, як взагалі так і за бійців АТО. Наміру вбити ОСОБА_5 у нього не було. Він тримав ОСОБА_5 за горло, приблизно 10 секунд, потім відчув поштовх та побачив у себе кров. Перед цим силу хвату не змінював, відпустив, коли було нанесено удар в ліву частину тулубу. У кімнаті було мало місця та ОСОБА_5 міг дотягнутись до ножа. Він не пам`ятає якою рукою ОСОБА_5 наніс йому удар. Саме він ( ОСОБА_12 ) перший почав дії. В кімнаті було приблизно 5 осіб, враховуючи його та ОСОБА_5 . Всі присутні в квартирі були в стані алкогольного сп`яніння. Він вважає, що у ОСОБА_5 не було наміру його вбивати, у них були добрі стосунки. Він думає, що ОСОБА_5 без нанесення йому удару не зміг би звільнитись від його хвату за горло. Він вважає, що ОСОБА_5 вдарив його ножем в груди для самооборони, оскільки його ( ОСОБА_12 ) дії загрожували його життю. ОСОБА_5 не просив його відпустити. Він також стверджує, що ОСОБА_5 можливо сприйняв, що він хоче його задушити.
Свідок ОСОБА_13 дав суду показання, що з обвинуваченим і потерпілим проживали в одній кімнаті. В цей день у нього був день народження. Святкували мешканці кімнати, вживали спиртні напої. Всього було 6 осіб. Він сидів за столом, почув конфлікт між обвинуваченим та потерпілим. Побачив як ОСОБА_9 притиснув ОСОБА_5 до двох поверхового ліжка. Він притиснув руками за шию до ліжка. Це відбувалося до пів хвилини. Удару ножем він не бачив. Все відбулося швидко. Він побачив як ОСОБА_9 почав присідати. Він розбудив інших мешканців кімнати, сказав допомагати потерпілому та викликати поліцію. Він також утримував ОСОБА_5 до приїзду поліції. В руках ОСОБА_5 ніж не бачив.
Відповідно до протоколу огляду місця події від 20.01.2017р., яким проведено огляд кімнати АДРЕСА_3 , було виявлено та вилучено предмет, зовні схожий на ніж з пластиковою рукояткою червоного кольору з речовиною бурого кольору; одяг зі слідами бурого кольору гр. ОСОБА_5 ; дві вушні палочки з мазками слідів бурого кольору (т. 1 а.с. 152-157);
Згідно відповіді на запит № 219/Б від 30.01.2017р., Центру екстреної медичної допомоги та медецини катастроф м. Києва повідомлено, що згідно з реєстрацією викликів базою даних автоматизованої інформаційно-диспетчерської системи «Швидка медична допомога», 19.01.2017р. за адресою: АДРЕСА_2 , до невідомого чоловіка, приблизно 25 років, був здійснений виїзд екстреної медичної допомоги за № 2152 (т. 1 а.с. 158);
Відповідно до Картки виїзду швидкої медичної допомоги № 2152 від 19.01.2017р., здійснено виїзд швидкої допомоги за адресою АДРЕСА_2 , та надано медичну допомогу чоловікові віком, приблизно 25 років, попередній діагноз: ножове поранення грудної клітини зліва (т. 1 а.с. 159);
Згідно висновку експерта №338/Е від 13.03.2017 року, встановлено, що на момент звернення ОСОБА_9 за медичною допомогою 19.01.2017р. о 23 год. 51 хв. клінічними лікарями Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги встановлено наявність проникаючого колото-різаного поранення грудної клітки зліва. Характер та морфологічні властивості описаного тілесного ушкодження, відомі часові дані та обставини події дозволяють стверджувати про те, що воно утворилося внаслідок однократної дії гострого предмету, якому притаманні колюче-ріжучі властивості, за строком його виникнення може відповідати 19.01.2017р. о 23 год. 51 хв. Вказане тілесне ушкодження відноситься до Тяжкого тілесного ушкодження (т. 1 а.с. 160-164);
Згідно висновку експерта № 85 від 14.03.2017 року, в плямах на шортах та на шльопанцях, наданих на дослідження, знайдена кров людини групи В з ізогемаглютиніном анти-А (т. 1 а.с. 166-169);
Згідно висновку експерта № 139 від 06.04.2017 року, кров потерпілого ОСОБА_9 відноситься до групи В (111), що по судово-медичній класифікації відповідає групі В з ізогемаглютиніном анти-А. Згідно висновку експерта №85 від 14.03.2017р. в плямах на шортах та на шльопанцях, наданих на дослідження, знайдена кров людини групи В з ізогемаглютиніном анти-А. Ця кров могла походити від потерпілого ОСОБА_9 . (т. 1 а.с. 171-172);
Відповідно до висновку експерта №83ц від 31.03.2017 року, при судово-цитологічному дослідженні 2-х змивів знайдена кров особи чоловічої генетичної статі групи В з ізогемаглютиніном анти-А ізосерологічної системи АВО. Клітини з ядрами в об.1,2 не виявлені. (т. 1 а.с. 174-177);
Відповідно до висновку експерта №138ц від 06.04.2017 року, згідно ксерокопії медичної карти стаціонарного хворого № 1790/73 від 20.01.2017р., кров потерпілого ОСОБА_9 належить до групи В (ІІІ) ізосерологічної системи АВО.
Згідно висновку експерта №83ц від 31.03.2017р. експертизи речових доказів: «При судово-цитологічному дослідженні 2-х змивів знайдена кров особи чоловічої генетичної статі групи В з ізогемаглютиніном анти-А ізосерологічної системи АВО. Клітини з ядрами в об.1,2 не виявлені». Отже, походження крові на 2-х змивах можливе від потерпілого ОСОБА_9 (т. 1 а.с. 179-180);
Згідно протоколу про результати аудіо контролю особи від 09 березня 2017 року та прослуханого аудіозапису вказаного контролю, обвинувачений вказує, що вживав алкогольні напої, розказує, який був у нього ніж. Посилається, що потерпілий на нього накинувся почав шарпати його, однак, ніде не говорить, що потерпілий намагався його душити. В той же час вживає фразу, що наскрізь пробив потерпілого. Говорить, що якщо домовляться з потерпілим, то зможе уникнути відповідальності. Якщо він вийде, то зможе домовитись з потерпілим. Скаржиться, що його дії перекваліфіковано з ч.1 ст.121 на ч.1 ст.115 КК України.
Згідно протоколу слідчого експерименту та відеозапису до нього, проведеного 03.02.2017 року за участю потерпілого ОСОБА_9 , він вказав, що коли повернувся до обвинуваченого, то той наніс удар в область його серця, нічого не говорячи при цьому. Потерпілий нічого не вказав, під час слідчого експерименту щодо своїх дій по утриманню ОСОБА_5 за шию.
Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 145 від 09.03.2017р., ОСОБА_5 , 1985 р.н., на період кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, яким-небуть психічним розладом не страждав, за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_5 на теперішній час яким-небуть психічним розладом не страждає, за своїм психічним станом може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_5 на теперішній час будь-яким психічним розладом не страждає, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. ОСОБА_5 не потребує застосування примусового лікування від наркоманії та алкоголізму. (т. 1 а.с. 181-183);
Згідно протоколу затримання особи від 20.01.2017р., ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було затримано о 00 год. 40 хв.(т. 1 а.с. 184-187);
Відповідно до Вимоги ДІТ МВС України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , неодноразово раніше судимий, судимість погашена (т. 1 а.с. 190-191);
Згідно Довідки № 374387 Київської міської наркологічної клінічної лікарні «Соціотерапія» від 14.02.2017р., ОСОБА_5 під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває (т. 1 а.с. 192);
Згідно Довідки Київського міського психоневрологічного диспансеру від 10.02.2017р., ОСОБА_5 на обліку не перебуває (т. 1 а.с. 193);
Згідно вимог ч.1 ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням , яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Згідно ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність, чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Згідно ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Згідно ст. 87 КПК України недопустимими, зокрема, є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав і свобод людини. Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов; отримання доказів внаслідок катування; порушення права особи на захист; отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитись від давання показань та відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права; порушення права на перехресний допит; отримання показань від свідка, який надалі буде визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні.
Суд, дослідивши запропоновані учасниками процесу докази прийшов до висновку, що вони є відповідно до вимог ст. 85 КПК України належними, вони прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність, чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Дослідивши та перевіривши надані учасниками процесу докази, оцінюючи їх сукупність з точки зору достатності, допустимості та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, колегія суддів прийшла до висновку про доведеність вчинення ОСОБА_5 злочину передбаченого ч.1 ст.121 КК України, як заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження.
Судова колегія критично відноситься до показань обвинуваченого ОСОБА_5 , у яких він заперечує наявність у нього умислу на вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, повідомляючи при цьому, що у тій ситуації, яка виникла, мала місце з його боку необхідна оборона від нападу потерпілого.
Колегія суддів бере до уваги конкретні обставини справи, локалізацію, тяжкість тілесних ушкоджень, заподіяних потерпілому, предмет, яким ці ушкодження були заподіяні та досліджені докази в їх сукупності.
Згідно протоколу про результати аудіо контролю особи від 09 березня 2017 року та прослуханого аудіозапису вказаного контролю обвинувачений ОСОБА_5 вказує, що вживав алкогольні напої, описує який був у нього ніж. Посилається, що потерпілий на нього накинувся, почав шарпати його, однак, ніде не говорить, що потерпілий намагався його душити. На думку колегії суддів було б логічним з боку обвинуваченого акцентувати увагу, що потерпілий його душив, він захищався. В той же час вживає фразу, що «наскрізь» пробив потерпілого. Говорить, що якщо домовляться з потерпілим, то зможе уникнути відповідальності. Якщо вийде, то сам зможе домовитись з потерпілим. Скаржиться, що його дії перекваліфіковано з ч.1 ст.121 на ч.1 ст.115 КК України.
Колегія суддів звертає увагу на висновок експерта №338/Е від 13.03.2017 року, що на момент звернення ОСОБА_9 за медичною допомогою 19.01.2017р. о 23 год. 51 хв. клінічними лікарями Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги встановлено наявність проникаючого колото-різаного поранення грудної клітки зліва. Характер та морфологічні властивості описаного тілесного ушкодження, відомі часові дані та обставини події дозволяють стверджувати про те, що воно утворилося внаслідок однократної дії гострого предмету, якому притаманні колюче-ріжучі властивості, за строком його виникнення може відповідати 19.01.2017р. о 23 год. 51 хв. Вказане тілесне ушкодження відноситься до тяжкого тілесного ушкодження (т. 1 а.с. 160-164);
Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 145 від 09.03.2017р., ОСОБА_5 , 1985 р.н., на період кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, яким-небуть психічним розладом не страждав, за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_5 на теперішній час яким-небуть психічним розладом не страждає, за своїм психічним станом може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_5 на теперішній час будь-яким психічним розладом не страждає, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. ОСОБА_5 не потребує застосування примусового лікування від наркоманії та алкоголізму. (т. 1 а.с. 181-183);
Оцінюючи показання потерпілого ОСОБА_9 колегія суддів, аналізуючи їх послідовність та характер зміни, поведінку потерпілого в суді, його висловлювання, аналізуючи, переглянутий відеозапис слідчого експерименту від 03.02.2017 року, прийшла до висновку, що потерпілий хоче пом`якшити становище обвинуваченого, акцентує увагу, що родичі обвинуваченого відшкодували йому збитки, він не має до нього претензій, тому критично відноситься до показань потерпілого, що обвинувачений злочину передбаченого ч.1 ст.121 КК України не скоював.
Оцінюючи всі докази в їх сукупності, вирішуючи питання про кваліфікацію дій обвинуваченого за ч.1 ст. 121 КК України колегія суддів бере до уваги, що за нормативним визначенням заподіяння тяжких тілесних ушкоджень з об`єктивної сторони характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на здоров`я іншої людини та причинним зв`язком між зазначеними діяннями та наслідками, а з суб`єктивної сторони - умисною формою вини (прямим або непрямими умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти шкоду здоров`ю особи, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання.
Такі самі ознаки об`єктивної та суб`єктивної сторони характерні і для умисного заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, вчиненого при перевищенні меж необхідної оборони ( ст.124 КК України). Проте, на відміну від умисного тяжкого тілесного ушкодження, відповідальність за вчинення якого передбачена ч.1 ст.121 КК України є обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони злочину, передбаченого ст.124 КК України, є мотив діяння - захист винною особою охоронюваних законом прав та інтересів від суспільно небезпечного посягання.
Згідно із частиною першою ст.36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.
Перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту (частина третя статті 36 КК України).
Отже, для вирішення питання про кваліфікацію складу злочину, пов`язаного з умисним тяжким тілесним ушкодженням, зокрема, щодо відсутності чи наявності стану необхідної оборони перевищення її меж, суд у кожному випадку, враховуючи конкретні обставини справи повинен здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання і акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання.
До критеріїв визначення правомірності необхідної оборони належать: наявності суспільно небезпечного посягання, його дійсність та об`єктивна реальність, межі захисних дій які б не перевищували меж необхідності, а шкода особі, яка здійснює посягання, не перевищувала б ту, яка для цього необхідна.
З фактичних обставин та матеріалів кримінального провадження вбачається, що перебуваючи у приміщенні кімнати, 19.01.2017 року, близько 23 години 40 хвилин, ОСОБА_5 та ОСОБА_9 посперечалися щодо причини, за яку повинні випити чергову порцію алкоголю, через що між ними виник конфлікт.
Потерпілий ОСОБА_9 , вважаючи себе ображеним, підвівся на ноги та притиснув ОСОБА_5 рукою до ліжка, не спричиняючи при цьому йому тілесних ушкоджень.
У цей час, на ґрунті конфлікту у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на заподіяння шкоди здоров`ю потерпілого ОСОБА_9 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 взяв у ліву руку ніж зі столу, який знаходився поряд із ним, та завдав цим ножем один удар в область грудей потерпілому ОСОБА_9 , після цього потерпілий відразу присів на підлогу та почав втрачати свідомість.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з доводами сторони обвинувачення, що мотиви дій ОСОБА_5 були особисті неприязні стосунки, які виникли під час сварки та конфлікту.
Рішення про застосування ножа він приймав під впливом факторів, які не зумовлювали вжиття заходів для свого захисту. Саме фактор помсти під час конфлікту із застосуванням ножа, з нанесенням удару в тіло людини, з метою заподіяння тілесного ушкодження, були спонукальними та визначальними (домінуючими) у виборі поведінки, до якої ОСОБА_5 фактично вдався. На переконання колегії суддів, він не перебував у стані необхідної оборони чи у стані перевищення її меж, тому не погоджується з доводами захисту в цій частині.
Суд встановив, що своїми умисними діями, які виразилися в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння, ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 121 КК України.
Обираючи покарання ОСОБА_5 , суд враховує вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, зокрема, в тому числі межі санкції ч.1 ст.121 КК України, що вказаний злочин відносить до категорії тяжких, особу обвинуваченого, який раніше не судимий в силу ст.89 КК України, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, є осудним.
Суд також враховує поведінку потерпілого, яка передувала обставинам нанесення тяжкого тілесного ушкодження.
Пом`якшуючою покарання обставиною ОСОБА_5 , суд визнає добровільне відшкодування збитків потерпілому родичами обвинуваченого, що передбачено п.2 ч.1 ст.66 КК України.
Обтяжуючою покарання обставиною ОСОБА_5 , суд визнає вчинення злочин у стані алкогольного сп`яніння, що передбачено п.13 ч.1 ст.67 КК України.
Враховуючи конкретні обставини справи, суспільну небезпеку скоєного, особу обвинуваченого, суд приходить до висновку про необхідність засудження ОСОБА_5 до покарання у виді реального позбавлення волі і колегія суддів не знаходь підстав для застосування приписів, передбачених ст. ст.75, 76, 69 КК України.
Призначення іншого покарання, на думку суду, не буде відповідати характеру скоєного злочину, його суспільній небезпеці, не буде належним чином сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним інших злочинів.
Вирішуючи питання про зарахування у строк покарання обвинуваченому час його перебування під вартою під час попереднього ув`язнення, суд бере до уваги правові позиції висловлені в постанові Верховного Суду від 01 березня 2018 року у справі № 759/19973/15-к про тлумачення принципу заборони зворотної дії закону, який «іншим чином погіршує становище особи» та принципу прямої дії закону, та вважає за необхідне згідно ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України №838-V111 від 26.11.2015 року) зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_5 час попереднього ув`язнення з 20 січня 2017 року по 20 червня 2017 року, де одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі, а з 21 червня 2017 року до вступу вироку в законну силу включно, рахувати ОСОБА_5 час попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі (в редакції Закону України №2046-V111 від 18.07.2017 року.)
Згідно ст.124 КПК України з ОСОБА_5 підлягають стягненню в дохід держави витрати на проведення експертиз у справі, що підтверджується відповідними розрахунками експертних установ.
Долю речових доказів вирішити згідно вимог ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.373, 374 КПК України, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України і призначити йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі.
Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу щодо ОСОБА_5 залишити без змін, у виді утримання під вартою в Державній установі «Київське СІЗО».
Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту затримання з 20 січня 2017 року.
Згідно ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України №838-V111 від 26.11.2015 року) зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_5 час попереднього ув`язнення з 20 січня 2017 року по 20 червня 2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Час попереднього ув`язнення з 21 червня 2017 року до вступу вироку в законну силу включно згідно ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №2046-V111 від 18.07.2017 року) зарахувати з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Згідно ст.124 КПК України стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (індивідуальний номер картки платника податків № НОМЕР_1 ) на користь держави шістсот шістдесят гривень судових витрат на проведення експертизи у справі.
Згідно ст.100 КПК України, речові докази:
- ніж, одяг, змиви речовини, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Подільського УП ГУ НПУкраїни у місті Києві - знищити;
- диск з відеозаписом слідчого експерименту, одночасного допиту, які зберігаються в матеріалах провадження, залишити в матеріалах провадження.
Вирок може бути оскаржений з підстав передбачених ст. 394 КПК України до Апеляційного суду міста Києва через Подільський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_5 у той же строк з моменту отримання копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Судді: ОСОБА_1
ОСОБА_3
ОСОБА_2