Номер провадження 11-кп/788/669/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 листопада 2017 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_3 ,

суддів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

потерпілої ОСОБА_10 ,

представника потерпілої ОСОБА_11 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження, внесене до ЄРДР № 0004880 від 09 листопада 2016 р. за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_9 , потерпілої ОСОБА_10 , прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_12 на вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 червня 2017 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця м. Суми, раніше не судимого,

визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 125 КК України та призначено покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт на строк сто сорок годин.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 1500 грн. відшкодування моральної шкоди. В частині відшкодування майнової шкоди, стягнення збитків відмолено за необґрунтованістю.

ВСТАНОВИЛА:
Згідно з вироком суду, 03 листопада 2016 року близько 14 год. 48 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи в коридорі третього поверху адміністративної будівлі Ковпаківського районного суду м. Суми, за адресою: м. Суми вул. Першотравнева, 12, на ґрунті тривалих неприязних відносин, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи з прямим умислом, спрямованим на заподіяння шкоди здоров`ю потерпілій ОСОБА_10 , лівою рукою схопив останню за правий плечовий суглоб, стиснувши його та з силою струснув плече, чим заподіяв потерпілій легкі тілесні ушкодження у виді: на зовнішній поверхні верхньої третини і середньої третини правого плеча синці ("кровоподтеки") неправильної овальної форми розміром 4х3,5 см. та 2,5х2 см.

Захисник ОСОБА_9 відповідно поданої апеляційної скарги просить вирок суду скасувати, а ОСОБА_8 виправдати. Вказує, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки жоден з допитаних свідків не підтвердив факту того, що ОСОБА_8 схопив потерпілу безпосередньо за плече, а навпаки всі допитані стверджували, що захват потерпілої був саме за одяг. На відеозапису неможливо встановити, що саме ОСОБА_8 схопив потерпілу за одяг чи за тулуб. Наявні у потерпілої тілесні ушкодження могли бути ще до конфлікту, оскільки остання є тренером з фітнесу, регулярно виконує вправи з навантаженням, займається йогою.

Потерпіла ОСОБА_10 у поданій апеляційній скарзі вважає, що суд не вірно встановив обставини справи щодо наявності матеріальної шкоди завданої злочином. Протиправними діями, ОСОБА_8 наніс їй значну матеріальну шкоду на загальну суму 60 000 грн., а саме: 1) при нападі пошкодив светр, вартістю 5000 грн.; 2) спричинив психологічну травму, в результаті якої виникла необхідність звернутися за допомогою до професійного психолога на суму 10 000 грн.; 3) в результаті розладу здоров`я була позбавлена можливості пройти професійне навчання у спортивному центрі з йоги та пілатесу, отримати сертифікат професійного тренера з йоги та пілатесу, вартістю 20 000 грн.; 4) в наслідок ушкодження здоров`я, не змогла працювати тренером фітнес-центру та отримати щомісячний дохід у сумі 25 000 грн. Так, на досудовому розслідуванні слідчому надавався светр для огляду та проведення експертиз, з наданням чеку вартості, чому не було проведено експертизи з визначенням вартості пошкодження, їй не відомо. 07 листопада 2016 року потерпіла звернулася до лікарів психотерапевта і невропатолога, які встановили діагноз розлад адаптації, тривожно-депресивна реакція на стрес, з призначенням лікування, що підтверджується актом виконаних робіт за договором та прибутковим касовим ордером. Відповідно до укладеного договору з захисником, оплату за надану правову допомогу сплачувала особисто, лише у 2017 році звернулася за безкоштовною юридичною допомогою у зв`язку зі зміненим матеріальним станом. Також суду було надано договір від 01.08.2016 року, прибутковий касовий ордер про сплату 25 000 грн. за жовтень місяць, акти не виконання умов договору, що підтверджують понесені потерпілої витрати. Також у зв`язку з неможливістю проходити навчання на курсах, потерпілій було завдано збитків у сумі 20 000 грн., що підтверджується приходним ордером про сплату вартості навчання на курсах, актом не виконання послуг за договором. Враховуючи викладене, потерпіла просить вирок суду змінити та стягнути з обвинуваченого на її користь, в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 60 000 грн.

Прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_12 відповідно поданої апеляційної скарги просить вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі винного внаслідок м`якості, та ухвалити нове судове рішення, яким ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, призначивши покарання у виді 200 год. громадських робіт, а в іншій частині вирок залишити без змін. Судом не надано належної оцінки суб`єктивного ставлення ОСОБА_8 до вчиненого діяння та наслідків. Останній на стадії досудового розслідування, так і судового слідства вину не визнав, вчинив злочин стосовно жінки та у присутності інших осіб.

Представник потерпілої ОСОБА_11 на подану апеляційну скаргу захисника обвинуваченого та прокурора у кримінальному провадженні, надала заперечення, відповідно яких вважає вирок в частині визнання ОСОБА_8 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, законним та обґрунтованим. Стосовно розміру покарання, покладається на розсуд суду.

Вислухавши доповідь судді, обвинуваченого з захисником, потерпілу разом з представником, які вимоги поданих апеляційних скарг підтримали, прокурора, яка не підтримала жодну з апеляційних скарг, в тому числі і прокурора, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів не знаходить підстав для їх задоволення.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи і його висновок про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, ґрунтується на об`єктивно досліджених доказах, які всебічно і повно перевірені судом з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства.

Твердження обвинуваченого, про те що він не торкався тулубу потерпілої під час конфлікту 03 листопада 2016 року, а лише схватив її з правої сторони за одежу, між коміром та рукавом лівою рукою, струснувши за одяг, спростовується матеріалами кримінального провадження, зокрема показаннями потерпілої ОСОБА_10 , яка показала суду, що 03.11.2016 року в Ковпаківському районному суді м. Суми відбувалося судове засідання в цивільній справі за позовом про поділ будинку. При виході з зали судового засідання, обвинувачений почав її ображати, висловлюючись в її сторону нецензурними словами. В коридорі суду, обвинувачений схватив її за плечі обома руками, декілька раз сильно струснув і з силою відкинув, в результаті чого вона відлетіла на протилежний бік коридору.

Показання потерпілої об`єктивно узгоджуються та підтверджуються поясненнями свідка ОСОБА_13 , який пояснив, що перебуваючи в коридорі Ковпаківського районного суду м. Суми бачив, як батько ОСОБА_8 взяв лівою рукою за праве плече матері ОСОБА_10 , а потім правою рукою за ліве плече, похитав її, вдарив кулаком в праве плече, а потім відкинув її. Після таких дій, у потерпілої були синці в області плеча.

Свідок ОСОБА_14 підтвердив суду, що до початку та після судового засідання 03 листопада 2016 року, потерпіла ОСОБА_10 неодноразово ображала обвинуваченого та його цивільну дружину ОСОБА_15 . Після закінчення судового розгляду, ОСОБА_8 схопив потерпілу за одяг однією рукою біля плеча і відштовхнув її. Ударів потерпілій не наносилися, остання нінащо не скаржилася.

Свідок ОСОБА_15 пояснила, що в день конфлікту знаходилася в коридорі Ковпаківського районного суду м. Суми. ОСОБА_10 вийшовши з залу судового засідання почала ображати її нецензурними словами, на що ОСОБА_8 схопив потерпілу лівою рукою за верхній одяг, трохи нижче правого плеча і відразу відпустив, відкинувши.

Свідок ОСОБА_16 пояснила суду, що в день конфлікту очікувала судове засідання в коридорі третього поверху Ковпаківського районного суду. Бачила, як з приймальні судді ОСОБА_17 вийшли люди. Потерпіла разом з сином відійшла окремо від всіх, почали одягатися. В цей час між ОСОБА_10 та ОСОБА_8 почалася сварка, останній не витримав, взяв потерпілу за верхній одяг і штовхнув у відповідь. Підбігла жінка ОСОБА_8 та розборонила.

Свідок ОСОБА_18 також показав суду, що після судового засідання вийшов в коридор Ковпаківського районного суду м. Суми для вручення учасникам розписки про дату наступного судового розгляду. Між ОСОБА_10 і ОСОБА_8 виник словесний конфлікт, під час, якого обвинувачений схопив потерпілу за одяг двома руками, смикнув.

Показання потерпілої стверджуються висновком експерта № 1409 від 22.11.2016 року, згідно якого на зовнішній поверхні верхньої третини і середньої третини правого плеча виявлені синці (кровоподтеки) неправильної овальної форми розміром 4х3,5 см. та 2,5х2 см. зеленовато-жовтуватого кольору, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Свої показання потерпіла ОСОБА_10 підтвердила в ході проведення слідчого експерименту. Згідно протоколу слідчого експерименту від 16.11.2016 року, в ході якого потерпіла продемонструвала, як обвинувачений своєю лівою рукою схопив за правий плечовий суглоб, стиснув його.

Відповідно до висновку експерта № 1148 від 22.11.2016 року, виявлені у потерпілої тілесні ушкодження утворилися від дії тупих предметів, про що свідчить характер ушкоджень, і могли утворитися при нанесенні ударів кулаком по правому плечу, хватанні рукою за праве плече, як було продемонстровано потерпілою при проведенні слідчого експерименту.

Із запису відеозапису з камери відеоспостереження приміщення суду третього поверху Ковпаківського районного суду м. Суми, дослідженого судом, видно, як обвинувачений лівою рукою схопив потерпілу за правий плечовий суглоб, струснув за плече і відштовхнув від себе.

Вказані докази, належним чином досліджені судом, узгоджуються між собою та в сукупності доводять вину ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, а саме, в умисному легкому тілесному ушкодженні.

Таким чином обставини кримінального провадження судом першої інстанції встановлено повно, провадження розглянуто всебічно і неупереджено.

Отже, твердження захисника про відсутність доказів вини ОСОБА_8 у нанесенні тілесних ушкоджень потерпілій, колегія суддів вважає необґрунтованим.

Згідно ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. Відповідно матеріалів кримінального провадження, а саме обвинувального акту, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, а саме в умисному нанесенні легких тілесних ушкоджень потерпілій, шляхом схоплення лівою рукою потерпілої за правий плечовий суглоб. Умислі легкі тілесні ушкодження були заподіяні шляхом силового захоплення правого плеча потерпілої, що також підтверджується показами допитаного, як свідка, судово-медичного експерта ОСОБА_19 .

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна" при розгляді кримінальної справи суд зобов`язаний на основі всебічного, повного й об`єктивного дослідження обставин справи з`ясувати характер і розмір матеріальної шкоди, заподіяної злочином, наявність причинного зв`язку між вчиненим і шкодою, що настала, роль і ступінь участі кожного з підсудних в її заподіянні, а також, чи відшкодовано її повністю або частково до судового розгляду справи, і у вироку дати належну оцінку зазначеним обставинам.

Вказані вимоги суд першої інстанції дотримався у повному обсязі, оскільки приписами ст. 93 КПК України передбачено, що збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи щодо якої здійснюється провадження, у порядку передбаченому цим Кодексом. Відповідно, колегія суддів погоджується з доводом суду про те, що потерпілою не було надано доказів щодо пошкодження светра та встановлення його вартості, а також не надано підтвердження про передачу слідчому даного предмету для проведення експертизи. Потерпіла у судовому засіданні не заявляла клопотання про долучення светра як доказу, здійснення його огляду та призначення експертизи для визначення причин його пошкодження.

Відмовляючи у задоволенні вимог потерпілої про відшкодування майнової шкоди, стягнення збитків, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що ОСОБА_10 не було надано суду доказів про підтвердження понесених нею витрат, а саме, що стосується оплати навчання на курсах тренера по йогі та пілатесу, отримання послуг центру психологічної допомоги та втрати доходів від ненадання послуг за проведення тренувальних занять. З даним висновком, колегія суддів погоджується, вважає їх вмотивованими та обґрунтованими, які відповідають вимогам чинного законодавства України. Суд критично віднісся до наданих копій договорів, актів невиконаних робіт, оскільки вони були укладені з потерпілою та її батьками, та не підтверджують факту понесення нею витрат, оскільки відсутні документи про перерахунок нею сум коштів за навчання на курсах тренера по йогі та пілатесу, за отримання послуг центру психологічної допомоги. Також не надано підтверджень реального отримання доходів від проведення тренувальних занять по фітнесу в сумі 25000 грн. за період з 03.11.2016 року по 30.11.2016 року.

При визначенні покарання обвинуваченому, суд урахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, відомості про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має сім`ю, за місцем проживання характеризується позитивно, працевлаштований, та призначив покарання в межах санкції статті, за яким останній обвинувачується.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що покарання призначене ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 125 КК України є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів і призначене у повній відповідності з вимогами ст. 65 КК України, а тому доводи апеляційної скарги прокурора про необхідність призначення більш суворого покарання задоволенню не підлягають.

Враховуючи в сукупності всі вищевикладені обставини, колегія суддів вважає вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а тому підстав для його скасування чи зміни, і задоволенні апеляційних скарг захисника, потерпілої, прокурора у кримінальному провадженні, колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 392, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 червня 2017 року відносно ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційні скарги захисника ОСОБА_9 , потерпілої ОСОБА_10 , прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_12 без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі на протязі 3-х місяців з дня її проголошення, а засудженим в цей строк, з дня вручення йому копії ухвали.

СУДДІ:
ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5