Провадження № 1-кп/161/59/18
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Луцьк 04 квітня 2018 року
Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням:

судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

потерпілого - ОСОБА_5 ,

представника потерпілого - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0002715 від 09.06.2017 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з середньою освітою, уродженця с.Радомишль, Луцького району, Волинської області та жителя АДРЕСА_1 , працюючого водієм Волинської обласної лікарні хоспіс, розлучений, раніше не судимого,

- у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 , 09 червня 2017 року, близько 09 години 10 хвилин, в світлу пору доби, керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ 21150», номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по другорядній дорозі вулиці Потебні, в напрямку по вулиці Баранова зі сторони вулиці Гнідавської, у місті Луцьку, виїжджаючи на перехресті нерівнозначних доріг, де головною є дорога по вул.Львівської, не врахував дорожню обстановку, відволікся від її спостереження, проявив безпечність та неуважність, порушивши положення правил дорожнього руху п.п. 2.3 (б), 10.1, 16.11 ПДР України, виїхав на перехрестя нерівнозначних доріг вулиць Потебні-Львівська, не надав перевагу в русі ОСОБА_5 , який рухався на мотоциклі «Viper ZS 150-J» д.н.з. НОМЕР_2 в крайній лівій смузі руху вул.Львівської зі сторони вул.Володимирської, та як наслідок допустив зіткнення з останнім.

Внаслідок порушення правил безпеки дорожнього руху ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді закритого внутрішнього-суглубового перелому зовнішньої кісточки лівої гомілки без зміщення. Згідно висновку судово-медичної експертизи №574 від 15.06.2017 за ступенем тяжкості перелом відноситься до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, оскільки для його загоєння необхідний час більше 21-ї доби.

В прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньої-транспортної пригоди та наслідками, що настали, перебуває грубе порушення водієм ОСОБА_4 , вимог п.п. 2.3(б), 10.1, 16.11 Правил дорожнього руху України, а саме:

п. 2.3 (б) для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою відповідно реагувати на її зміну;

п. 10.1 перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

п. 16.11 на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю. Суду дав показання, що дійсно він, при обставинах місця і часу, вказаних в обвинувальному акті, керуючи автомобілем марки «ВАЗ 21150», в порушення правил дорожнього руху, не надав перевагу в русі та допустив зіткнення з мотоциклом «Viper ZS 150-J» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5 , внаслідок чого потерпілий отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. У вчиненому щиро розкаявся, просив суд звільнити його від відбування покарання на підставі п. «в» ст.1 ЗУ «Про амністію у 2016 році».

Допитаний в судовому засідання як потерпілий ОСОБА_5 повністю підтвердив показання обвинуваченого щодо фактичних обставин справи. Претензій до обвинуваченого не має, просив суд суворо його не карати.

Обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та не оспорює фактичні обставини, пояснивши при цьому, що він правильно розуміє зміст пред`явленого йому обвинувачення та не заперечує проти визнання недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, крім того, у суду не має сумнівів в добровільності та істинності його позиції, а тому суд, роз`яснивши обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження порядок та наслідки розгляду кримінального провадження в порядку передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, переконавшись, що ніхто із учасників судового провадження не заперечує щодо такого порядку судового розгляду, визнав недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Таким чином, ОСОБА_4 своїми протиправними необережними діями, що виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України.

Обговорюючи питання про вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, та дані про особу винного.

До обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, суд по справі не вбачає.

Обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, вперше притягується до кримінальної відповідальності, вчинив необережний злочин невеликої тяжкості, вину визнав та щиро розкаявся у вчиненому, має постійне місце проживання, характеризується позитивно, потерпілий не наполягає на його суворому покаранні, а тому врахувавши наведені обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкції статті кримінального закону, за яким він притягується до кримінальної відповідальності, у виді штрафу в мінімальному розмірі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Таке покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.

На підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» обвинуваченого ОСОБА_4 слід звільнити від відбування призначеного покарання, оскільки на день набрання чинності цим Законом він має дитину, якій не виповнилося 18 років ( ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ), щодо якої не позбавлена батьківських прав.
Долю речових доказів у даному кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до ч.9 ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 349, 370, 373, 374 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 (три тисячі чотириста) гривень без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання.

Речові докази: транспортний засіб «ВАЗ 21150» реєстраційний номер НОМЕР_1 залишити за належністю законному володільцю ОСОБА_4 ; транспортний засіб «Vipper» д.н.з. НОМЕР_3 - залишити за належністю законному володільцю ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Головуючий