У Х В А Л А
15 вересня 2017 року
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні скаргу представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого, -
Заявник звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність слідчого (в порядку ст. 303 КПК України) мотивуючи свою скаргу тим, що
Наразі, вказане рухоме майно знаходиться на території Шевченківського відділення поліції Приморського відділу поліції у м. Одесі ГУНП в Одеській області, розташованого в м. Одеса, вул. Канатна 101 в. Заяви про повернення автомобіля задоволені не були.
Посилаючись на вищенаведене, заявник просив зобов`язати слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , та прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_7 повернути ОСОБА_3 , як законному власнику, тимчасово вилучене майно, на яке не накладено арешт, в порядку п.1 ч.1 ст. 303 КПК України, автомобіль Lexus RX 350 реєстраційний номер НОМЕР_1 зеленого кольору, та ключі до нього.
В судовому засіданні заявник підтримав подану ним скаргу наполягаючи на її задоволенні.
Прокурор в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Проте, надіслав до суду заяву, в якій просив в задоволенні скарги відмовити, посилаючись на відсутність підстав для цього, оскільки вказаний автомобіль є речовим доказом по кримінальному провадженню.
Розглянувши скаргу заявника, вивчивши надані суду матеріали, суд вважає, що скарга є необґрунтованою та задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 п.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора як бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 КПК України, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.
Згідно ст. 167 КПК України вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Відповідно до ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171 цього Кодексу.
Як встановлено судом,
Під час обшуку було виявлено та вилучено майно, яке входить до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку.
Відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
З огляду на викладене, вище перелічені речі, предмети, документи вилучені як такі, що входили до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та, згідно приписів ч. 7 ст. 236 КПК України, не вважаються тимчасово вилученим майном, відтак і вимоги скаржника щодо повернення вилученого майна, який посилається на ч. 5 ст. 171 КПК України, є безпідставними, оскільки вищевказане майно не є тимчасово вилученим.
За таких обставин, суд змушений прийти до висновку про недостатню обґрунтованість поданої скарги, відтак скарга задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 167, 169, 171, 236, 303-307, 318-380 КПК України:
В задоволенні скарги представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого, прокурора відмовити.
Слідчий суддя Приморського
районного суду м. Одеси ОСОБА_1