АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/4615/2017 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

представника власника майна адвоката ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_9 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19 серпня 2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 , поновлено прокурору строк на подачу клопотання про арешт майна та накладено арешт на майно, а саме: 70 000 гривень, що виявлені та вилучені 03.08.2017 року під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

Приймаючи рішення, слідчий суддя врахував те, що вилучені грошові кошти, відповідають критеріям визначеним в ст. 98 КПК України та визнані речовим доказом у даному кримінальному провадженні, та прийшов до висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора з метою забезпечення збереження речових доказів.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, адвокат ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_9 , подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, адвокат зазначає, що предметом розслідування даного кримінального провадження є факт можливого проникнення з демонстрацією зброї невстановлених осіб на територію ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», а не факт заволодіння будь-яким майном. Додає, що висновки сторони обвинувачення про те, що вилучені кошти здобуті кримінально протиправним шляхом не ґрунтуються на обставинах справи.
Крім того, апелянт вказує про те, що причетність ОСОБА_9 до факту спроби проникнення на територію ГІАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» обґрунтовується процесуальними документами виконаними у листопаді 2016 року, які не містять та не можуть містити будь-яких даних про протиправну поведінку ОСОБА_9 у лютому 2017 року.
Також захисник вказує, що доданий прокурором до клопотання протокол допиту свідка ОСОБА_11 містить персональні дані ОСОБА_9 та висновок свідка про можливу причетність ОСОБА_9 до протиправної діяльності. Додає, що оціночні судження даного свідка, який є оперуповноваженим поліції, не можуть бути покладені в основу висновків про кримінально протиправний характер походження вилучених грошей.
Крім того, апелянт вказує, що не може бути належним доказом кримінально протиправного шляху походження грошей рапорт заступника начальника ДКР НГП України ОСОБА_12 , через відсутність протоколу за результатами оперативно-розшукової діяльності або негласних слідчих розшукових дій.
Далі адвокат звертає увагу суду на те, що сума задекларованих готівкових грошових коштів ОСОБА_9 значно більша від вилученої під час обшуку, а про законність походження грошей заявлялось під час обшуку, що зафіксовано слідчим у протоколі. Додає, що ОСОБА_9 не повідомлялось про підозру.
Також апелянт вказує, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 07.07.2017 року про надання дозволу на проведення в домоволодінні ОСОБА_9 обшуку, не надано дозвіл на вилучення коштів.
Крім того, адвокат вказує на порушення при розгляді клопотання вимог ст. 172 КПК України та на те, що кошти, на які прокурор просив накласти арешт, вже знаходились у віддані сторони обвинувачення, а тому, на думку автора апеляційної скарги, будь-які дані про можливість не забезпечення арешту майна відсутні.
Одночасно адвокат вказує на порушення слідчим суддею процесуального закону щодо поновлення строків на звернення з клопотанням про накладення арешту, оскільки таке поновлення не можливе внаслідок описки при поданні первинного клопотання.
У підсумку адвокат вказує, про те, що не можуть бути визнані речовим доказом грошові кошти, які в протоколі обшуку не ідентифіковані, не перелічені серії та номера купюр, не вказано в якій упаковці вони зберігалися під час їх виявлення.
Заслухавши доповідь судді, думку представника власника майна який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, дослідивши матеріали провадження та перевіривши вимоги апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_9 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні Головного слідчого управління Національної поліції України перебувають матеріали кримінального провадження № 0000295, відомості про яке 05.02.2017 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.
Прокурор відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 , звернувся до Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме: 70 000 гривень, що виявлені та вилучені 03.08.2017 року під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , яке ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19 серпня 2017 року задоволено.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину і достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Перевіривши доводи викладені в апеляційній скарзі адвоката ОСОБА_8 , колегія суддів вважає, що доводи захисника в частині відсутності доказів на підтвердження причетності ОСОБА_9 до факту спроби проникнення на територію ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», є необгрунтованими, оскільки необхідність доведення обгрунтованої підозри має місце у разі накладення арешту з метою передбаченою пунктами 3, 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, що у цьому випадку не мало місця, з огляду на мету арешту, передбачену п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Посилання апелянта на те, що протокол допиту свідка ОСОБА_11 містить персональні дані ОСОБА_9 та не можуть бути покладені в основу висновків про кримінально протиправний характер походження вилучених грошей, слід визнати непереконливими, з урахуванням того, що увипадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, що мало місце в даному випадку. Крім того, необхідним буде відмітити, що підставою для накладення арешту на грошові кошти вилучені 03.08.2017 року під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до ухвали слідчого судді, стали не покази свідка ОСОБА_11 , а наявність правових підстав, передбачена ст. 173 КПК України. З цих же підстав не заслуговує на увагу і посилання автора апеляційної скарги на рапорт заступника начальника ДКР НГП України ОСОБА_12 , який, як стверджує апелянт, не може бути належним доказом кримінально протиправного шляху походження грошей, з урахуванням мети арешту у даному випадку.

Доводи адвоката стосовно того, що сума задекларованих готівкових грошових коштів ОСОБА_9 значно більша від вилученої під час обшуку, що, на думку апелянта, вказує про їх законність, не є предметом розгляду у даному судовому засіданні, проте підлягають перевірці на досудовому розслідуванні.
Твердження апелянта про те, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 07.07.2017 року про надання дозволу на проведення в домоволодінні ОСОБА_9 обшуку, не надано дозвіл на вилучення коштів, слід визнати непереконливими, оскільки відповідно до змісту даної ухвали, слідчий суддя вказав на те, що слідчий не позбавлений можливості при проведення обшуку самостійно вилучити майно та в подальшому звернутися із клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, що мало місце в даному випадку.

Крім того, необхідним буде відмітити, що посилання адвоката на те, що розгляд клопотання про арешт тимчасово вилученого майна відбувся без повідомлення власника майна заслуговують на увагу, з урахуванням вимог ст. 172 КПК України, проте не тягнуть за собою скасування оскаржуваного судового рішення, з огляду на положення ст. 173 КПК України, яка містить перелік підстав для скасування і до яких наведена підстава не належить.
Порушень вимог КПК України при поновленні слідчим суддею строку на звернення із даним клопотанням, колегія суддів не вбачає.
Разом з цим, вирішуючи питання про арешт майна з метою забезпечення збереження речового доказу, слідчий суддя мав перевірити відповідність майна, на яке прокурор просить накласти арешт, вимогам ст. 98 КПК України.
Так, в матеріалах справи наявна постанова слідчого про визнання грошових коштів речовими доказами, з огляду на те, що в матеріалах кримінального провадження міститься достатньо даних, які можуть свідчити про наявність сумнівів щодо законності отримання ОСОБА_13 вказаних коштів, а саме законним шляхом, бо останній може бути причетним до вчинення заволодіння майном, а тому у органу досудового розслідування є всі підстави вважати, що виявлені та вилучені кошти одержані внаслідок вчинення кримінальних правопорушень.
Як вбачається з доданих прокурором до клопотання матеріалів відомості про вчинення кримінального правопорушення внесені до ЄРДР за ч. 4 ст. 187 КК України.
Згідно витягу з ЄРДР невстановлені особи в складі організованої групи з метою проникнення на територію заводу та заволодіння його майном, утримуючи в руках предмети схожі на вогнепальну зброю та висловлюючи погрози її застосування здійснили напад на працівників охорони, однак їхні злочинні наміри не були реалізовані, оскільки працівники охорони не дозволили проїхати через КПП № 23. До вчинення кримінального правопорушення можливо причетні, зокрема ОСОБА_13 та ОСОБА_9 . Такі відомості містяться в рапорті заступника начальника відділу ДКР НП України ОСОБА_12 та кваліфіковані ним як хуліганство.
В протоколі допиту ОСОБА_14 зазначено про відомі йому факти вчинення організованою злочинною групою таємного викрадення майна ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» та те, що до цієї групи входить зокрема ОСОБА_9 та ОСОБА_13 .
Разом з цим, жодних фактів та обставин вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України додані до клопотання матеріали не містять, тому колегія суддів не може погодитись з висновком слідчого судді про наявність підстав арешту майна з метою його збереження як речового доказу.
До наведеного висновку колегія суддів дійшла з урахуванням відсутності доказів того, що вилучені під час обшуку грошові кошти отримані внаслідок замаху на вчинення кримінального правопорушення, яке було припинено діями співробітників охорони підприємства.
Також заслуговують на увагу і твердження адвоката про те, що в протоколі обшуку від 03.08.2017 року та постанові про визнання майна речовим доказом від 03.08.2017 рокугрошові кошти не ідентифіковані, не перелічені серії та номера купюр.

Так, прокурор у поданому клопотанні просить накласти арешт на майно, а саме 70 000 гривень, що виявлені та вилучені 03.08.2017 року під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , без урахування даних зазначених в ухвалі Апеляційного суду міста від 06 вересня 2017 року, тобто не зазначаючи ні серії, ні номера купюр, ні родові ознаки грошових коштів, що є грубим порушенням вимог кримінального процесуального закону України.

На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про однобічність і необ`єктивність судового розгляду, істотне порушення вимог КПК України та з урахуванням положень ч. 2 ст. 404 КПК України, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, а апеляційна скарга задоволенню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання прокурора, як такого, що внесено до суду з порушенням вимог КПК України, що явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.
Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_9 , задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19 серпня 2017 року, якою задоволено клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 , поновлено прокурору строк на подачу клопотання про арешт майна та накладено арешт на майно, а саме: 70 000 гривень, що виявлені та вилучені 03.08.2017 року під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволені клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 по накладенню арешту на майно, а саме: 70 000 гривень, що виявлені та вилучені 03.08.2017 року під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

________________________ ____________________ ______________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4