АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №639/3014/15-к Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження №11-кп/790/20/18 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.187 КК України
УХВАЛА
Іменем України
15 лютого 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 21.05.2015р. відносно ОСОБА_8 -

ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Новий Оскіл, Белгородської області, РФ, громадянин України, без освіти, неодружений, непрацюючий, на території України реєстрації не має, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

-08.06.2006р. Ленінським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.186, ч.2 ст.190, ст.70 КК України до 4років позбавлення волі;

засуджений за ч.1 ст.187 КК України до 5 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнено від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі з іспитовим строком 3(три) роки і покладанням обов`язків передбачених ст.76 КК України.

Згідно вироку, ОСОБА_8 , 27.12.2014р. о 23год. 30хв. перебував разом з малознайомим йому ОСОБА_9 поблизу будинку №8 по вул. Старомалоосновянській в м. Харкові, де разом з останнім розпивав спиртні напої.

В цей час у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя ОСОБА_9 , реалізуючи який ОСОБА_8 , керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, здійснив напад на ОСОБА_9 , а саме підійшовши спереду до останнього, діючи умисно, використовуючи насильство, як спосіб заволодіння чужим майном, кулаком правої руки наніс удар у ліву частину обличчя потерпілого, від якого той впав на землю і втратив свідомість, спричинивши потерпілому ОСОБА_9 тупу травму лівої щоки, яка супроводжувалась крововиливом м`яких тканин в області лівої щоки, наявністю в зоні крововиливу рубця на слизистій оболонці ротової порожнини, що сформувався внаслідок загоєння невеликої забитої рани, а також в зоні синця підшкірну гематому, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_8 , скориставшись тим, що ОСОБА_9 знаходиться без свідомості, відкрито заволодів належним потерпілому майном, а саме: мобільним телефоном моделі «NV Jiayu G4S МТ659», оснащеним накопичувачем microSD 10 класу ємністю 16Гб., загальною вартістю 3575грн. 70коп., після чого з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на вказану вище суму.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати та ухвалити новий яким призначити цьому обвинуваченому за ч.1 ст.187 КК України 3 роки позбавлення волі. Так, апелянт вважає, що суд неправильно застосував положення ст.75 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, з`ясувавши позицію обвинуваченого та його захисника, які просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши апеляційні доводи та матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Так, згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З вироку суду (т.1 а.с.44-46) вбачається, що фактичні обставини встановлені згідно ч.3 ст.349 КПК України, що позбавляє права оскаржувати їх в апеляційному порядку.

Дії обвинуваченого, що виразились у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя особи, яка зазнала нападу (розбій), колегія суддів вважає вірно кваліфікованими за ч.1 ст.187 КК України.

Виходячи з вищевикладеного, перевіряючи апеляційні доводи, колегія суддів виходить з того, що відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів

Згідно ч.1 ст.75 КК України суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді позбавлення волі, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував: ступінь тяжкості скоєного ним злочину, який, відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів та всі обставини по справі в їх сукупності; особу обвинуваченої, який до цього раніше судимий за вчинення корисних злочинів, судимість за які не знята у встановленому законом порядку, має постійне місце проживання в Харківській області, офіційно не одружений проте має на утриманні вагітну цивільну дружину та п`ятьох малолітніх дітей: 2006р.н., 2007р.н., 2009р.н., 2010р.н. та 2013р.н., на обліках у лікарів психіатра і нарколога не перебуває.
Обставиною, яке пом`якшує покарання, суд визнав щире каяття, добровільне відшкодування шкоди потерпілому в повному обсязі, сприяння правдивими показаннями встановленню істини у справі, як в ході досудового, так і судового слідства, за відсутністю обставин, які б обтяжували покарання.

При цьому, враховуючи приведені обставини, позицію потерпілого, який не має будь-яких претензій до обвинуваченого і просив суд не призначати ОСОБА_8 покарання пов`язане із ізоляцією від суспільства,а також відсутність тяжких наслідків для здоров`я та життя потерпілого суд на підставі вищенаведеного, дійшов до переконання про можливість виправлення і перевиховання цього обвинуваченого без ізоляції від суспільства тобто про застосування до нього положень ст.ст.75,76 КК України.

Таке обґрунтування, застосування ст.75 КК України, колегія суддів вважає таким, що в цілому відповідає вимогам процесуального закону, оскільки з роз`яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» згідно яких рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.

Разом з цим, на підтримку рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що сам потерпілий вважає призначене судом першої інстанції покарання справедливим.

Поряд з цим, поведінка ОСОБА_8 після вчинення злочину, який добровільно відшкодував завдану шкоду та сприяв правдивими показаннями встановленню істини у справіпереконують колегію суддів у правильності висновків суду першої інстанції щодо застосування до цього обвинуваченого ст.75 КК України.

Виходячи з цього, колегія суддів вважає, що районний суд правильно застосував положення ст.75 КК України до обвинуваченого, а призначене покарання, не можна вважати явно несправедливим у розумінні ст.414 КПК України.

Крім того, строк попереднього ув`язнення з 13.03.2015р. по 21.05.2015р. та призначений тривалий іспитовий строк, на думку колегії суддів повинні відіграти достатній виховний вплив на ОСОБА_8 для його виправлення без відбування призначеного покарання.

Звідси, колегія суддів приходить до висновку, що апеляція прокурора не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.405, 407-409, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА
Апеляційні скаргу прокурора залишити без задоволення.

Вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 21.05.2015р. відносно ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а обвинуваченим, - у той же строк з моменту отримання копії.

Головуючий

Судді