Справа № 742/3058/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/241/2018
Категорія - ч. 3 ст. 152 КК України. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 лютого 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження

обвинуваченого ОСОБА_6

його захисника адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у закритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001494,

щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дачне Мар`їнського району Донецької області, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, розлученого, який має сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований по АДРЕСА_1 , фактично проживаючий в АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не судимий,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України,

за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та прокурора у кримінальному проваджені ОСОБА_10 на вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 29 листопада 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_6 засуджений за ч. 3 ст. 152 КК України на 7 років 6 місяців позбавлення волі.

Судом визнано доведеним, що 09 серпня 2017 року, близько 17 години, ОСОБА_6 в парковій зоні на території профілакторію «Нафтовик» за адресом АДРЕСА_3 , з метою задоволення статевої пристрасті, маючи умисел, направлений на порушення статевої свободи неповнолітньої ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка перебувала у зазначеній парковій зоні, всупереч її волі, усвідомлюючи її неповнолітній вік, застосовуючи фізичне насильство з метою подолання опору потерпілої, примусово завів її в безлюдне місце, де в хащах на території паркової зони, повалив на землю, спричинивши тілесні ушкодження по одному синцю на правому та лівому плечі, на правому і лівому передпліччі, на лівому стегні, по одному садну в лівій лопатковій ділянці та на лівій гомілці, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не потягли за собою короткочасний розлад здоров`я, зґвалтував неповнолітню потерпілу ОСОБА_11 .

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду в частині призначеного покарання змінити, застосувати ст. 69 КК України, знизити строк покарання та звільнити від його відбування з іспитовим строком, мотивуючи тим, що покарання є надміру суворим.

Суд не в повній мірі врахував, що його минула судимість погашена. Він має на утриманні неповнолітнього сина, переніс вогнепальне поранення з пошкодженням внутрішніх органів та біля шести місяців перебував на лікуванні у військовому шпиталі. Є учасником добровільного батальйону сорокової бригади, але на даний час не отримав посвідчення учасника АТО. Саме під час бойових дій отримав тяжкі травми, в тому числі і психологічні.

Просить прийняти до уваги, що його батьки на порозі пенсійного віку та проживають у буферній зоні бойових дій, його молодша сестра є учасником АТО, перебуває на Донбасі та не має змоги допомагати батькам.

За час перебування в слідчому ізоляторі його стан здоров`я погіршився, він не має можливості отримати кваліфіковане лікування, якого постійно потребує.

Звертає увагу, що він активно сприяв органам досудового розслідування, у нього є постійне місце проживання, де він позитивно характеризується, працює.

При прийнятті рішення просить керуватись принципами гуманності та милосердя.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні просить вирок суду скасувати за м`якістю призначеного покарання, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 152 КК України збільшити міру покарання до 8 років позбавлення волі, мотивуючи тим, що призначене судом покарання не відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого.

Просить врахувати, що ОСОБА_12 вчинений особливо тяжкий злочин, з посяганням на статеву свободу неповнолітньої та її нормальний статевий розвиток. У судовому засіданні обвинувачений визнав себе винним частково, постійно змінював показання про обставини вчинення злочину.

Звертає увагу, що наслідком таких злочинів є глибокі душевні травми потерпілих осіб, які в подальшому штовхають їх до аморального способу життя.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника, які просили про пом`якшення покарання, прокурора, який наполягав на посиленні покарання, перевіривши матеріали кримінальної справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає апеляційні скарги залишити без задоволення.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_6 у зґвалтуванні неповнолітньої ОСОБА_11 , вчиненому природним способом, відповідають фактичним обставинам справи, зібраним та перевіреним під час судового засідання доказам.

Обвинувачений, не оспорюючи в апеляційній скарзі доведеності вини, під час апеляційного розгляду заявив, що зґвалтування не було, потерпіла добровільно погодилась вступити з ним в статевий зв`язок.

Аргументи ОСОБА_6 про непричетність до злочину спростовуються поясненнями потерпілої ОСОБА_11 , яка була сусідкою обвинуваченого, довіряла останньому та працювали разом.

На потерпілій після зґвалтування по всьому тілу, на руках, ногах були синці, механізм виникнення яких відповідає надмірному здавлюванню частин тіла руками, про що свідчать висновки судово-медичної експертизи.

Судово-імунологічна експертиза показала, що на поверхні сукні потерпілої, її білизні, мались сліди, які свідчать про статеві зносини з чоловіком такої ж групи крові як у ОСОБА_13 . Аналогічні сліди були знайдені на змивах зі статевого органу потерпілої.

Крім того, потерпілій була проведена судово-психіатрична експертиза у складі трьох лікарів вищої категорії, в тому числі двох психіатрів та одного психолога, які зробили висновки, що неповнолітня ОСОБА_11 не проявляє клінічних ознак психічного захворювання, могла сприймати обставини, що мають значення для кримінального провадження та давати про них правильні свідчення. Ознак підвищеної схильності до фантазування у неповнолітньої не виявлено.

Співмешканка обвинуваченого свідок ОСОБА_14 , будучи допитаною в якості свідка підтвердила, що ОСОБА_6 в день зґвалтування повернувся в порваній футболці та з зеленими плямами на ній, з червоною плямою на щоці ймовірніше від удару, що підтверджує показання потерпілої про обставини зґвалтування та її намагання вирватися.

Судом першої інстанції ретельно перевірялися усі заперечення проти обвинувачення, які спростовані зібраними стороною обвинувачення та перевіреними під час судового засідання доказами.

Підстав для сумнівів у правильності оцінки доказів, колегія суддів, не вбачає.

Призначаючи покарання, відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд повинен призначити його у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини КК України та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Санкція ч. 3 ст. 152 КК України передбачає покарання від 7 до 12 років позбавлення волі.

Призначаючи покарання у межах мінімальної санкції статті - 7 років 6 місяців позбавлення волі, суд в повній мірі врахував суспільну небезпечність та ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини справи, особу обвинуваченого та його заслуги, стан здоров`я, наявність малолітньої дитини, батьків.

Застосування ст. 69 КК України можливе виключно за наявності кількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Під час судового розгляду в суді першої інстанції та в апеляційному суді наявність пом`якшуючої обставини, що була зазначена в обвинувальному акті, щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину, не підтвердилось. Навпаки, обвинувачений незважаючи на матеріальні сліди вчинення злочину, критично не оцінює своєї поведінки, заперечує причетність до вчинення злочину.

Посилання обвинуваченого на позитивні характеристики з місця проживання, не відповідають дійсності. Згідно характеристики на аркуші 113, ОСОБА_6 характеризується як заурядна особистість, що схильна до необдуманих вчинків.

Вогнепальне поранення, на яке ОСОБА_6 звертає увагу, як на таке, що потребує постійного лікування, мало місце у 2003 році, обвинувачений пройшов курс лікування, з того часу минуло 14 років. Нові травми -перелом ребр, не перешкоджають відбуванню покарання та не утримали його від фізичного насильства щодо неповнолітньої потерпілої.

Вимоги апеляційної скарги прокурора про призначення більш суворого покарання аргументовані обставинами, які входять до об`єктивної сторони вчинення злочину і не можуть повторно враховуватися як обставини, що обтяжують покарання.

Тяжких психологічних наслідків для потерпілої, внаслідок вчинення злочину, не настало, що вбачається з експертного висновку.

Крім того, вимагаючи призначити більш суворе покарання, прокурор просить збільшити його на шість місяців позбавлення волі, що не зможе суттєво вплинути на виправлення та перевиховання обвинуваченого.

Якщо наявні лише обставини, що пом`якшують покарання, проте суттєво не знижують суспільну небезпечність вчиненого злочину та особи обвинуваченого, призначення покарання нижчого від найнижчої межі, передбаченої санкцією статті та звільнення від покарання з випробуванням, прямо суперечитиме загальним принципам призначення покарання.

Оскільки кримінальний закон застосований правильно, а покарання призначене відповідно до вимог закону, з урахуванням усіх пом"якшуючих покарання обставин, підстав для зміни чи скасування судового рішення, не вбачається.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 532 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 29 листопада 2017 року щодо ОСОБА_6 , без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а для засудженого, який перебуває під вартою, в той же строк з дня вручення копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_15 ОСОБА_16 ОСОБА_17