Справа № 146/321/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" квітня 2018 р. смт Томашпіль Вінницької області

Слідчий суддя Томашпільського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , слідчого СВ Томашпільського ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Томашпіль скаргу ОСОБА_3 на постанову про відмову в задоволенні клопотання від 26 лютого 2018 року про визнання ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000245 за ч. 2 ст. 191 К України, порушеного 1 липня 2016 року , -
В С Т А Н О В И В :
16 березня 2018 року ОСОБА_3 звернувся до Томашпільського районного суду із даною скаргою, в якій просить скасувати постанову слідчого СВ Томашпільського ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 в кримінальному провадженні №0000245 про відмову у задоволенні клопотання; визнати його ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000245; зобов`язати слідчого у кримінальному провадженні №0000245 ОСОБА_4 залучити ОСОБА_3 в якості потерпілого.
Зазначену скаргу ОСОБА_3 обґрунтував наступним.
У провадженні слідчого СВ Томашпільського ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 знаходиться кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000245 від 1 липня 2016 року за ч. 2 ст. 191 КК України, за фактом привласнення, розтрати або заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, порушене за заявою ОСОБА_3 .
Скаржник вказує, що слідству відомо, що в жовтні 2010 року він за власні кошти придбав газову трубу вартістю 100 тисяч гривень, крім того в поясненнях, які надавав начальнику КРВ у Томашпільському районі зазначалося, що дані кошти були надані ним позичково і вони мали бути повернуті за рахунок винних осіб.
26 лютого 2018 року ОСОБА_3 було подано клопотання про залучення його у якості потерпілого, яке обґрунтовувалося тим, що слідчий внаслідок невиконання своїх обов`язків, фактично порушує його права та свободи, йому досі не відшкодована завдана шкода та моральні збитки.
6 березня 2018 року скаржник отримав у канцелярії Томашпільського ВП постанову слідчого СВ Томашпільського ВП ОСОБА_4 від 1 березня 2018 року, згідно якої йому відмовлено у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні.
Однак ОСОБА_3 вважає вказану постанову слідчого невмотивованою, та такою, що не містить жодної підстави та є упередженою та суперечливою.
В судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримав за обставин зазначених в ній, попросив її задоволити.
Слідчий СВ Томашпільського відділення поліції Могилів-Подільського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 в судовому засіданні попросив відмовити в задоволенні скарги, зазначив, що оскаржувана постанова є законною та постановленою з дотриманням норм чинного законодавства
Прокурор Томашпільського відділу Могилів-Подільської місцевої прокуратури ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився по невідомій суду причині, хоча завчасно та належним чином повідомлявся про час, дату та місце розгляду справи.
Заслухавши пояснення учасників процесу, розглянувши подану скаргу, дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження, приходжу до наступного висновку.
Відповідно до ст. 3 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ч.1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до ст. 40 КПК України слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема, бездіяльність слідчого, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна.
Згідно ч.1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії. Судом встановлено, що за фактом привласнення, розтрати або заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем було внесено відомості до ЄРДР за №0000245 та розпочато розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України. Постановою слідчого Томашпільського ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 від 01.03.2018 в задоволенні клопотання поданого ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № №0000245 внесеному в ЄРДР 1 липня 2016 року про визнання потерпілим відмовлено. З вказаної постанови вбачається, що слідчим було відмовлено в задоволені клопотання ОСОБА_3 , оскільки останній не являється власником майна, яке було привласнено посадовими особами Томашпільського управління газового господарства.
Разом з тим слідчий не навів в оскаржуваній постанові, які саме докази спростовують твердження ОСОБА_3 про спричинення йому шкоди.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права та обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.
З огляду на вищевказані норми вбачається, що процесуального статусу потерпілого особа набуває в силу положень ч. 2 ст. 55 КПК України з моменту вчинення нею відповідних процесуально значимих дій - подання відповідної заяви.
Згідно ч. 5 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Враховуючи викладене, слідчий суддя прийшов до висновку про скасування постанови слідчого про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим, як таку, що винесена слідчим без належної оцінки всіх доказів, є передчасною та невмотивованою, оскільки в ній не наведено очевидних та достатніх підстав того, що ОСОБА_3 не завдано даним кримінальним правопорушенням матеріальної та моральної шкоди.
Щодо вимог скарги про визнання ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0000245 та зобов`язання слідчого ОСОБА_4 залучити ОСОБА_3 в якості потерпілого, слідчий суддя вважає відмовити у їх задоволенні як заявлені безпідставно, оскільки прийняття вказаного рішення входить до виключної компетенції слідчого, який відповідно до ч.5 ст.40 КПК України є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних підстав, забороняється.
Крім того, суд звертає увагу на те, що КПК України не передбачає обов`язку слідчого визнавати особу потерпілою.
Як зазначалося вище відповідно до ч.2 ст.55 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
За таких обставин ОСОБА_3 , подавши заяву про залучення його до провадження як потерпілого, вже набув права і обов`язки потерпілого.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В:
Скаргу ОСОБА_3 на постанову про відмову в задоволенні клопотання від 26 лютого 2018 року про визнання ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000245 за ч. 2 ст. 191 К України, порушеного 1 липня 2016 року - задовольнити частково.
Скасувати постановуслідчого СВ Томашпільського ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 від 1 березня 2018 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000245 від 01 липня 2016 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 191 КК України.
У задоволенні інших вимог скарги - відмовити.
Ухвала слідчого судді не може бути оскаржена, набирає законної сили і підлягає безумовному виконанню з моменту її оголошення.
Суддя: ОСОБА_1