Номер провадження: 11-сс/785/227/16
Номер справи місцевого суду: 522/1525/16-к,1-кс/522/2300/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.02.2016 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

розглянувши апеляційну скаргу прокурора прокуратури Одеської області ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеса від 15 лютого 2016 року, якою у рамках кримінального провадження №0000727 від 21.10.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, частково задоволено клопотання старшого слідчого управління прокуратури області ОСОБА_8 про накладення арешту на майно, яке вилучене у ході проведення обшуку 02.02.2016 року у службових приміщеннях медичного стоматологічного центру, розташованих за адресою: м. Одеса, вул. Софіївська, буд. №2,-

встановив:

Оскарженою ухвалою, в рамках кримінального провадження №0000727 від 21.10.2015 року, відкритого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, було частково задоволено клопотання старшого слідчого управління прокуратури області ОСОБА_8 про накладення арешту на майно, яке вилучене у ході проведення обшуку 02.02.2016 року у службових приміщеннях Медичного стоматологічного центру, розташованих за адресою: м. Одеса, вул. Софіївська, буд. №2.

Приймаючи рішення про часткове задоволення клопотання слідчого, слідчий суддя, як на підставу часткового задоволення клопотання слідчого, в оскарженій ухвалі зазначив, що в матеріалах кримінального провадження наявні достатні докази, які вказують на необхідність недопущення протиправних дій з вилученим майном.

Не погоджуючись з постановленою слідчим суддею ухвалою, прокурором прокуратури Одеської області ОСОБА_7 була подана апеляційна скарга, в якій вона просить скасувати ухвалу слідчого судді в частині відмови накладення арешту на майно та винести нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого в повному обсязі. Зазначає, що слідчим суддею не взято до уваги те, що речі, вилучені під час проведення обшуку є речовими доказами по кримінальному провадженню.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, яка підтримала доводи своєї апеляційної скарги у повному обсязі; вивчивши матеріали судового провадження; перевіривши доводи апеляційної скарги; апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст. ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому КПК порядку.

У відповідності до ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Як видно з оскаржуваної ухвали, приймаючи зазначене рішення, слідчий суддя взагалі не вказав і не зазначив норми кримінального процесуального закону, які слугували підставою для прийняття рішення про накладення арешту на майно, обмежившись лише перерахуванням в цій ухвалі встановлених під час досудового розслідування даних, які викладені у клопотанні слідчого. При цьому, як вбачається з журналу судового засідання та його аудіозапису, заслухавши при розгляді клопотання лише думку прокурора та взагалі не дослідивши надані слідчим матеріали, слідчий суддя безпідставно послався в своїй ухвалі на дослідження доказів та прийняв рішення про накладення арешту лише на частину вилученого в ході проведення обшуку майна, жодним чином не обґрунтувавши його та не зазначивши підстав задоволення клопотання в частині відповідного майна.

Таким чином, приймаючи рішення про задоволення клопотання слідчого, слідчий суддя частково погодився з доводами слідчого, але не зазначив яким критеріям, визначеними в ч.2 ст.167 КПК України, відповідає вилучене майно, на яке він наклав арешт.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання та постановлення ухвали були допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які унеможливлювали прийняття законного та обґрунтованого рішення та які у в відповідності до вимог ст.409 та 412 КПК України є підставою для його скасування.

Щодо розгляду апеляційним судом клопотання слідчого про накладення арешту на майно по суті, колегія суддів приходить до наступного.

В клопотанні про накладення арешту на майно слідчий послався на те, що вилучене в ході проведення обшуку в службових приміщеннях медичного стоматологічного центру, розташованих за адресою: м. Одеса, вул. Софіївська, буд. №2 майно - можливо є предметами кримінального правопорушення. Разом з цим, слідчий в клопотанні, а прокурор в судовому засіданні апеляційного суду, не навели жодного доказу, що вилучене під час обшуку майно є предметом кримінального правопорушення, з урахуванням поняття предмету кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Згідно з п.1 ч. 3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Як вбачається з витягу з ЄРДР, 21.10.2015 року слідчим прокуратури ОСОБА_8 були внесені дані про те, що посадові особи державної установи отримують від підлеглих працівників неправомірну вигоду за безперешкодне здійснення ними своєї діяльності та відкрито кримінальне провадження за №0000727 за правовою кваліфікацією за ч.3 ст.368 КК України. При цьому будь-яких даних про вчинення кримінального правопорушення посадовими особами медичного стоматологічного центру Одеського національного медичного університету, витяг з ЄРДР не містить.

Апеляційним судом встановлено, що в клопотанні про накладення арешту на майно слідчим не наведена правова підстава для арешту майна, в тому числі і те, що вилучене під час обшуку в службових приміщеннях медичного стоматологічного центру (м. Одеса, вул. Софіївська, буд. №2) майно, на яке слідчий просить накласти арешт є предметом злочину, про що вказує слідчий, та має відношення до кримінального провадження №0000727, з правовою кваліфікацією за ч.3 ст.368 КК України. В клопотанні також не зазначено даних, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання, як арешт зазначеного в клопотанні майна. В судовому засіданні апеляційного суду прокурор також не навів будь-яких переконливих доказів в цій частині.

Крім того, прокурор не надав апеляційному суду раціонального пояснення щодо факту порушення слідчим та прокурором вимог ч.5 ст.171 КПК України, якими визначений строк звернення з клопотанням про накладення арешту на майно, а також не зміг пояснити чому слідчий, при звернені з клопотанням, не ініціював питання про поновлення строку, що передбачено Главою 7 КПК України.

Таким чином, апеляційним судом встановлено, що слідчий суддя районного суду при прийнятті до розгляду клопотання слідчого про накладення арешту на майно не звернув уваги на його невідповідність вимогам ст.171 КПК України, та не виконав вимог ч.3 ст.172 КПК України, згідно яких слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст.171 цього Кодексу, своєю ухвалою повертає прокурору клопотання з встановленням строку для усунення недоліків.

З огляду на зазначене, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, ухвала слідчого судді скасуванню, і з урахуванням положень ч.1 ст.173 КПК України з прийняттям апеляційним судом нової ухвали про повернення клопотання слідчого прокурору для усунення недоліків, з підстав його невідповідності вимогам ст.171 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд Одеської області, -

постановив:
Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Одеської області ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеса від 15.02.2016 року, якою у рамках кримінального провадження №0000727 від 21.10.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, якою частково задоволено клопотання старшого слідчого управління прокуратури області ОСОБА_8 про накладення арешту на майно, яке вилучене у ході проведення обшуку 02.02.2016 року у службових приміщеннях медичного стоматологічного центру, розташованих за адресою: м. Одеса, вул. Софіївська, буд. №2, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання та додані до нього матеріали, повернути прокурору відділу прокуратури Одеської області для усунення недоліків, викладених у мотивувальній частині ухвали протягом 72 годин з моменту отримання прокурором повного тексту ухвали апеляційного суду.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області
ОСОБА_2 . ОСОБА_9 .