АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-сс/778/211/18 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.ст.170-173 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 березня 2018 року місто Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000357 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

представників власника арештованого майна - адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8

ВСТАНОВИЛА:
представник власника арештованого майна - адвокат ОСОБА_9 звернулася до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 21 грудня 2017 року, якою клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 задоволено та накладено арешт (заборону відчуження та розпорядження) на цілісний майновий комплекс (все рухоме та нерухоме майно) командитного товариства «Кастор 17», .
Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що накладення арешту на вказане майно має на меті збереження речових доказів у кримінальному провадженні.
В апеляційній скарзі представник власника арештованого майна - адвокат ОСОБА_9 просить поновити строк на апеляційне оскарження, вищевказану ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого про арешт майна залишити без задоволення.
В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що вказана ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою та безпідставною, оскільки винесена із грубим порушенням норм як процесуального, так і матеріального права. Слідчим суддею не було вмотивовано його рішення щодо проведення судового засідання без виклику власника майна, у зв`язку з чим, останній був позбавлений права на власний захист, тим самим слідчим суддею було грубо порушено загальні засади кримінального судочинства, а саме: принцип змагальності, недоторканості права власності, рівності перед законом тощо.
Апелянт також вказує на порушення слідчим вимог ч.2 ст.171 КПК України, а саме: слідчим в клопотанні зазначено майно, яке належить арештувати, як «цілісний майновий комплекс», тобто не уточнено перелік і вид майна, яке саме належить арештувати. Відтак, слідчим суддею при розгляді зазначеного клопотання, також було проігноровано вимоги зазначеної статті. Не було перевірено слідчим суддею наявність доказів того, що зазначене майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України, не перевірено інформацію взагалі про майно, яке перебуває у власності КТ «КАСТОР 17», та чи відноситься воно до вказаного кримінального провадження. Крім того, апелянт зазначає, що згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, КТ «КАСТОР 17» не має жодного зареєстрованого «цілісного майнового комплексу». Проте, слідчий суддя, не перевіривши наявність майна у КТ «КАСТОР 17», наклав арешт саме на «цілісний майновий комплекс» КТ «КАСТОР 17».
На думку апелянта, з ухвали слідчого судді не зрозуміло, з якою метою накладено арешт на «цілісний майновий комплекс» КТ «КАСТОР 17». Вказує, що в матеріалах провадження відсутні будь-які належні та допустимі докази того, що «цілісний майновий комплекс» має доказове значення у кримінальному провадженні. Слідчий суддя при прийнятті рішення залишив поза увагою той факт, що слідчий навіть не надав протоколи огляду арештованого майна, опису цього майна. Апелянт звертає увагу на те, що органом досудового розслідування станом на 07 лютого 2018 року не встановлено обставини щодо незаконного заволодіння майном підприємства, не відібрані пояснення від службових осіб вказаного підприємства, не здійснено опис зазначеного майна, не проведено його огляд.
Тобто жодних активних слідчий дій органом досудового розслідування в межах вказаного кримінального провадження не вчиняється, що свідчить про формальний підхід до проведення досудового розслідування.
Крім того, на думку апелянта, при вирішенні питання щодо накладення арешту слідчий суддя залишив поза увагою обов`язкові вимоги, передбачені ст.173 КПК України. Як вбачається з матеріалів провадження, в провадженні слідчого управління ГУНП в Запорізькій області перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України. Досудове розслідування на даний час здійснюється за фактом, тобто повідомлень про підозру жодній особі здійснено не було. Таким чином, будь-яка правова підстава для арешту майна на даний час взагалі відсутня, вказане майно неможливо використати як речовий доказ у будь-якому кримінальному провадженні, відсутня будь-яка обґрунтована підозра у вчиненні службовими особами підприємства будь-яких злочинів з санкцією у вигляді конфіскації майна, розмір будь-якої шкоди відсутній, заявлений арешт є абсолютно нерозумним та неспівмірним, а наслідки арешту є протиправним втручанням у непорушне право приватної власності.
Апелянт, посилаючись на норми діючого національного та міжнародного законодавства, вказує, що арешт, який було накладено на «цілісний майновий комплекс», призводить до незаконного позбавлення КТ «КАСТОР 17» права власності, що є неприпустимим.
Крім того, апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження, вказавши на те, що про існування оскаржуваної ухвали слідчого судді їй стало відомо випадково з Єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно, оскільки судовий розгляд відбувся без виклику власника майна, та вказана ухвала станом на 06 лютого 2018 року так і не була отримана останнім. У зв`язку з тим, що фактичне ознайомлення зі змістом оскаржуваної ухвали представника власника арештованого майна - адвоката ОСОБА_9 відбулося 07 лютого 2018 року через Єдиний державний реєстр судових рішень, апелянт вважає, що строк на подання апеляційної скарги має обчислюватись з 07 лютого 2018 року.
Колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження вищевказаної ухвали слідчого судді представником власника арештованого майна не пропущений, оскільки згідно з матеріалами провадження, клопотання слідчого розглянуто без участі власника вказаного майна та без його належного повідомлення про такий розгляд, відомості про те, що власнику арештованого майна направлялась копія оскаржуваної ухвали, в матеріалах провадження відсутні, як і відомості, чи взагалі така копія була отримана власником майна в установленому законом порядку.
Згідно з ухвалою слідчого судді, 19 грудня 2017 року старший слідчий СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 звернувся до Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя з клопотанням про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно командитного товариства «Кастор 17», .
Як вбачається з матеріалів провадження, 14 грудня 2017 року за заявою ОСОБА_11 внесено відомості до ЄРДР за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України, за фактом незаконного розпорядження майном командитного товариства «Запорізький завод високовольтної апаратури - Вакатов», що заподіяло тяжкі наслідки.
Згідно з клопотанням слідчого, досудовим слідством встановлено, що у період з лютого 2017 року по теперішній час службові особи командитного товариства «Запорізький завод високовольтної апаратури - Вакатов» і компанія // зловживаючи своїм службовим становищем, з метою одержання неправомірної вигоди, за попередньою змовою із приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу) ОСОБА_12 , службовими особами ПАТ «Моторбанк» здійснили ряд незаконних дій з майном підприємства, внаслідок чого було відчужено цілісний майновий комплекс на користь ТОВ «Твіст групп» /ЄДРІІОУ 41582838/ та ОСОБА_13 (ІПН НОМЕР_1 ).
Під час досудового слідства встановлено, що 29 грудня 2016 року заступником начальника Дніпровського відділу державної виконавчої служби м.Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_14 в рамках зведеного виконавчого провадження №53357175 прийнято постанову про арешт усього майна командитного товариства «Запорізький завод високовольтної апаратури - Вакатов» і компанія // з метою забезпечення.
29 грудня 2016 року о 17 годині 35 хвилин відомості щодо арешту усього майна командитного товариства «Запорізький завод високовольтної апаратури - Вакатов» і компанія // внесено до Державного реєстру обтяжень рухомого майна та Державного реєстру прав на нерухоме майно.
29 грудня 2016 року о 17 годині 05 хвилин відомості щодо арешту усього майна командитного товариства «Запорізький завод високовольтної апаратури - Вакатов» і компанія // внесено до Державного реєстру обтяжень нерухомого майна.
01 лютого 2017 року зазначені постанови особисто під підпис отримав представник командитного товариства «Запорізький завод високовольтної апаратури - Вакатов» і компанія // ОСОБА_15 .
Крім того, 29 грудня 2016 року заступником начальника Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_14 в рамках зведеного виконавчого провадження № 53357175 прийнято постанову про арешт коштів командитного товариства «Запорізький завод високовольтної апаратури Вакатов» і компанія // (24 розрахункові рахунки).
01 лютого 2017 року зазначену постанову щодо арешту розрахункових рахунків особисто під підпис отримав представник командитного товариства «Запорізький завод високовольтної апаратури - Вакатов» і компанія // ОСОБА_15 .
Так, службові особи командитного товариства «Запорізький завод високовольтної апаратури - Вакатов» і компанія // в порушення ст.9 Закону України «Про виконавче провадження» здійснили наступні незаконні дії з майном підприємства:
- у період з грудня 2016 по 28 лютого 2017 року, попри арешт, накладений на всі рахунки підприємства, службовими особами командитного товариства «Запорізький завод високовольтної апаратури - Вакатов» і компанія / відкритий розрахунковий рахунок в АБ «Укргазбанк», який використовувався для здійснення незаконних операцій із коштами підприємства;
- 17 лютого 2017 року та 28 квітня 2017 року, попри арешт всього нерухомого майна командитного товариства «Запорізький завод високовольтної апаратури - Вакатов» і компанія // службовими особами зазначеного підприємства були укладені договори застави нерухомого майна із ПАТ «Мотор-банк».
Крім того, 18 вересня 2017 року та 07 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_12 попри арешт всього нерухомого майна командитного товариства «Запорізький завод високовольтної апаратури - Вакатов» і компанія /СДРПЮУ 05755559/, були посвідчені правочини щодо відчуження рухомого та нерухомого майна зазначеного підприємства на користь ТОВ «Твіст групп» /ЄДРПОУ 41 582838/ та ОСОБА_13 (ІПН НОМЕР_1 ).
На даний час правонаступником командитного товариства «Запорізький завод високовольтної апаратури - Вакатов» і компанія ЄДРПОУ 05755559/ виступає командитне товариство «Кастор 17», , юридична адреса: 62472, Харківська область, Харківський район, м.Мерефа, вул. Дніпровська буд. 221.
Майно товариства є об`єктом кримінально протиправних дій, внаслідок чого майно КТ «Кастор 17», має ознаки речових доказів.
15 грудня 2017 року цілісний майновий комплекс командитного товариства «Кастор 17» визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.
Досудове слідство вважає необхідним накласти арешт (заборону відчуження) на цілісний майновий комплекс (все рухоме та нерухоме майно) командитного товариства «Кастор 17», , юридична адреса: 62472, Харківська область, м. Мерефа, вул. Дніпровська, 221, яким забезпечений статутний капітал товариства з метою збереження майна, попередження спроб його можливого приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі третім особам, в тому числі з метою захисту інтересів Держави, недопущення зменшення активів товариства, що може призвести до його ліквідації та, як наслідок нанесення збитків.
Заслухавши доповідь судді; представників власника арештованого майна - адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на підтримання апеляційної скарги; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги і вважала, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до положень ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно з вимогами ч.ч.2,3 ст.170 КПК України, метою арешту майна є забезпечення збереження речових доказів (у цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу); спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
При вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя, відповідно до положень ч.2 ст. 173 КПК України, повинен був враховувати наступне: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
На думку колегії суддів, слідчим суддею ці положення закону не враховані при розгляді клопотання.
Як вбачається з матеріалів провадження, слідчий звернувся до Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя з клопотанням про накладення арешту на майно, в якому зазначив, що арешт необхідно застосувати з метою забезпечення збереження речових доказів.
На підтвердження доводів клопотання слідчим наданий витяг з ЄРДР за №0000357 від 14 грудня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України та інші документи, якими, на думку слідчого, підтверджується необхідність зазначеного арешту.
Відповідно до вимог ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Разом з цим, клопотання слідчого не містить будь-яких посилань на докази, а матеріали провадження і самих доказів, на підтвердження того, що цілісний майновий комплекс (все рухоме та нерухоме майно) командитного товариства «Кастор 17», , відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, на що обґрунтовано вказано в апеляційній скарзі.
Колегія суддів звертає увагу і на те, що ані в самому клопотанні , ані в доданих до нього матеріалах провадження не міститься об`єктивних даних, які б давали підстави вважати, що у даному кримінальному провадженні мають місце тяжкі наслідки у розумінні положень ч.2 ст.364 КК України. Розмір шкоди, який на думку органу досудового розслідування, завданий кримінальним правопорушенням, та особу, якій цю шкоду завдано, в клопотанні взагалі не зазначено.
Крім того, у клопотанні слідчого не зазначено перелік і вид майна, що належить арештувати, а також не надано документів, які підтверджують право власності на таке майно, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження певною особою таким майном.
Отже, вищевказане клопотання слідчого не відповідає вимогам ст.171 КПК України, оскільки не містить всіх необхідних відомостей, передбачених цією статтею, на що слідчий суддя уваги не звернув і не повернув вказане клопотання прокурору, як того вимагає частина 3 зазначеної статті.
При апеляційному розгляді прокурор також не змогла надати відповіді на питання щодо завданої шкоди, її розміру та особи, якій така шкода завдана, а також щодо переліку майна, на яке необхідно накласти арешт. Не надано прокурором і документів, які б підтверджували право власності на таке майно.
Колегія суддів звертає увагу і на те, що жодній особі у цьому провадженні не було повідомлено про підозру, відповідно, цивільні позови у провадженні також відсутні.
З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що жодної з передбачених законом підстав для накладення вищевказаного арешту, як і самої доцільності такого арешту слідчим і прокурором не доведено.
Отже доводи апеляційної скарги представників власника арештованого майна, викладені в апеляційній скарзі та при апеляційному розгляді, є слушними.
Як зазначено вище, слідчий суддя на недоліки клопотання та доданих до нього матеріалів уваги не звернув, всі обставини, які мають значення для правильного вирішення клопотання, не перевірив, та дійшов передчасного висновку про необхідність накладення вищевказаного арешту.
Свої висновки слідчий суддя належним чином в ухвалі не вмотивував, та всупереч положеннями ч.5 ст.173 КПК України, не зазначив перелік майна, на яке накладено арешт.
З врахуванням викладеного, оскаржувана ухвала не може бути визнана законною та обґрунтованою і підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали - про відмову у задоволенні клопотання слідчого.
Керуючись ст.ст.407, 422 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу представника власника арештованого майна - адвоката ОСОБА_9 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 21 грудня 2017 року, якою клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 задоволено та накладено арешт (заборону відчуження та розпорядження) на цілісний майновий комплекс (все рухоме та нерухоме майно) командитного товариства «Кастор 17», , скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 про накладення арешту на цілісний майновий комплекс (все рухоме та нерухоме майно) командитного товариства «Кастор 17», , відмовити.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4