Справа № 511/276/18
Провадження №1-кп/523/590/18
УХВАЛА

23.03.2018 року м. Одеса

Колегія суддів Суворовського районного суду міста Одеси в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарі - ОСОБА_4 ,

за участю прокурора - ОСОБА_5 ,

адвоката-захисника - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

представника потерпілої - ОСОБА_8 ,

потерпілої - ОСОБА_9 ,

у підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Одеси з розгляду обвинувального акту по матеріалам кримінального провадження №0000497 за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, маючого середню освіту, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на момент затримання проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст..89 КК України не маючого судимостей,

у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 125 ч.2, 122 ч.1, 115 ч.2 п.12 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:
Апеляційним судом Одеської області 08.02.2018 року постановлено ухвалу, якою задоволено подання Роздільнянського районного суду Одеської області та визначено матеріали кримінального провадження №0000497 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 125 ч.2, 122 ч.1, 115 ч.2 п.12 КК України, передати для розгляду справи по суті до Суворовського районного суду м.Одеси.

08.02.2018 року вказаний обвинувальний акт разом із долученими до нього документами по вищевказаним матеріалам кримінального провадження направлений апеляційним судом Одеської області після визначення підсудності до провадження Суворовського районного суду міста Одеси. Цього ж дня ухвалою колегії суддів призначено підготовче судове засідання по справі.

В підготовчому судовому засіданні прокурор, що підтримує обвинувачення в суді по даним матеріалам кримінального провадження, вважав можливим призначити справу до судового розгляду, пославшись на відповідність обвинувального акту вимогам кримінального процесуального законодавства, вказав, що кримінальне провадження підсудне Суворовському районному суду в м.Одесі в складі колегії суддів, угода не укладалась, оскільки злочин є тяжким. Разом з цим прокурор звернувся до колегії суддів із клопотанням про обрання у відношенні обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, мотивуючи свою позицію тим, що продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме те, що обвинувачений може переховуватись від суду та слідства, оскільки перебував у розшуку, обвинувачений може спотворити чи знищити докази, здійснювати незаконний вплив на експертів та свідків, тому просив обрати відносно нього запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Представник потерпілої в підготовчому судовому засіданні вказав, що, на його думку, є всі підстави для призначення справи до судового розгляду, підтримавши при цьому клопотання прокурора.

Потерпіла в підготовчому судовому засіданні повністю підтримала думку прокурора та погодилась із своїм представником.

Адвокат, що здійснює захист обвинуваченого, в підготовчому судовому засіданні заперечував проти клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу виді тримання під вартою, мотивуючи свою думку тим, що ОСОБА_7 не визнає свою вину, сам з`явився до органу досудового розслідування, коли стало відомо, що він перебуває в розшуку. Та з врахуванням особи обвинуваченого, наявності в нього постійного місця проживання, захисник просив обрати щодо його підзахисного запобіжний захід у виді домашнього арешту. Та в той же час адвокат заявив клопотання щодо повернення обвинувального акту прокурору, у зв`язку із його невідповідністю вимогам КПК України, так як, на його думку, фактичні обставини справи не відповідають дійсності, досудове розслідування було проведено поверхнево та не об`єктивно. Захисник зауважив, що ОСОБА_7 вказав на особу, яка дійсно наносила удари ножем, а в послідуючому вбила потерпілого ОСОБА_10 , тому вважає, що наявні обставини перешкоджають судовому розгляду та просив повернути обвинувальний акт для прийняття законного та обґрунтованого рішення.

Обвинувачений ОСОБА_7 в підготовчому судовому засіданні підтримав думку свого захисника.

Стосовно заявленого захисником клопотання щодо повернення обвинувального акту прокурор в підготовчому судовому засіданні зауважив, що повернення обвинувального акту прокурору для проведення тих чи інших слідчих дій не передбачено, а лише можливо з метою усунення недоліків, тому вважав, що вищевказане клопотання захисника задоволенню не підлягає.

Представник потерпілого щодо заявленого адвокатом клопотання зазначив, що станом на даний час мова не йде про винуватість чи невинуватість, та просив призначити справу до судового розгляду.

Потерпіла щодо вищевказаного питання підтримала свого представника та прокурора. Ознайомившись з обвинувальним актом та доданими до нього документами, з`ясувавши позицію прокурора, вислухавши думку представника потеплілої, потерпілу, адвоката-захисника та обвинуваченого, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

При вирішенні заявленого клопотання прокурора стосовно запобіжного заходу відносно обвинуваченого, колегія суддів враховує, що згідно ст.315 ч.3 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ КПК України.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченими кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинувачених в місці їх постійного проживання, у тому числі наявність в них родин й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинувачених, їх майновий стан та наявність судимостей, дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше.

Вирішуючи питання стосовно запобіжного заходу відносно обвинуваченого колегією суддів враховуються доводи сторони захисту щодо наявності місця проживання у обвинуваченого, та його інші доводи, однак в той же час колегією суддів приймаються до уваги і твердження сторони обвинувачення, враховуються положення ст.ст.177, 178 КПК України, а також те, що ОСОБА_7 притягується до кримінальної відповідальності за скоєння ряду кримінальних правопорушень, в тому числі особливо тяжкого, згідно клопотання прокурора та реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що в ході досудового розслідування ОСОБА_7 переховувався від слідства, перебував у розшуку, було надано дозвіл на його затримання. Також колегією суддів враховується особа обвинуваченого, який згідно обвинувального акту раніше притягувався до кримінальної відповідальності, однак в силу ст.89 КК України вважається особою, що не має судимості, обвинувачений є офіційно не працюючим, підтверджуючих документів про наявність міцних соціальних зв`язків колегії суддів не предоставлено. Приймаючи до уваги все вищенаведене, та існування ризиків того, що обвинувачений може продовжити займатися злочинною діяльністю, переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на інших обвинувачених, потерпілу та свідків по матеріалам кримінального провадження, що свідчить про неможливість на даний час запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, у зв`язку з чим колегія суддів приходить до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення клопотання прокурора і обрання у відношенні обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

З урахуванням особи обвинуваченого, обставин інкримінованих злочинів, обвинувачення в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.125 ч.2, 122 ч.1, 115 ч.2 п.12 України, колегія суддів вважає необхідним не визначати розмір застави.
Окрім того, вирішуючи питання щодо можливості чи неможливості призначення справи до судового розгляду, колегія суддів враховує наступне.
Відповідно до ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст.291 цього Кодексу, в тому числі обвинувальний акт має містити: анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство).

Однак, всупереч положенням п.2 ч.2 ст.291 КПК України вищевказаний обвинувальний акт не містить зазначення громадянства та точного місця проживання обвинуваченого, адже не конкретизовано вулицю, де саме мешкає ОСОБА_7 в с.Степовому Роздільнянського району Одеської області.

Аналогічні порушення вбачаються і при відображенні анкетних даних потерпілої, адже всупереч положенням п.3 ч.2 ст.291 КПК України також не вказано громадянство потерпілої ОСОБА_9 .

Згідно положень ст.291 ч.2 п.5 КПК України в обвинувальному акті повинен бути зазначений виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. З врахуванням того, що відповідно до ч.4 ст.291 КПК України надання суду інших документів, ніж передбачено ч.3 ст.291 КПК України, до початку судового розгляду забороняється.

Проте, при складанні обвинувального акту слідчим СВ Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_11 та при його затвердженні прокурором Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_5 вищевказані вимоги не враховано, при викладі формулювання обвинувачення міститься посилання на висновки судово-медичних експертиз з визначенням ступеню тяжкості тілесних ушкоджень та причин смерті ОСОБА_10 , які є в розпорядженні органу досудового розслідування, та до початку судового розгляду кримінального провадження по суті фактично розкриває сутність вказаних доказів обвинувачення й суперечить положенням ч.ч.2, 4 ст.291 КПК України, та у свою чергу свідчить про порушення принципів неупередженості суду і безпосередності дослідження судом доказів, що за переконанням колегії суддів, є неприпустимим.Викладені вище обставини, а саме розкриття сутності доказів стороною обвинувачення до початку судового розгляду кримінального провадження по суті, що фактично ставить сторону захисту у невигідне у порівнянні зі стороною обвинувачення становище, суперечать принципам рівноправності та змагальності сторін, практиці Європейського суду з прав людини, яка у відповідності до вимог ч.2 ст.7 КПК України, підлягає обов`язковому застосуванню.

Так, Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у справі «Рожков проти РФ» від 31.10.2013 року, в якій були встановлені порушення п.3 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначив, що принцип «рівності зброї» у наданні своїх доказів, тобто зрівнювання сторін не за кількісними ознаками наданих повноважень, а за процесуальним статусом в ході усього процесу, в тому числі і в суді, передбачає, що кожній зі сторін повинна бути надана розумна можливість представляти свою правову позицію, включаючи свої докази таким чином, щоб вона не була поставлена в значно менш вигідне становище ніж інша сторона.

Разом з тим, колегія суддів також звертає увагу на порушення п.5 ч.2 ст.291 КПК України в частині викладу обставин кримінального правопорушення, а саме за першим інкримінованим ОСОБА_7 епізодом від 21.01.2017 року в період часу з 18:30 годин по 19:30 годин при викладі формулювання обвинувачення взагалі не вказано місце скоєння злочину, крім того відсутня конкретизація важливих обставин кримінального правопорушення.
Обставини кримінального правопорушення це вчинена дія чи бездіяльність, її наслідки і причинний зв`язок між діянням та наслідками, вік та спеціальні ознаки суб`єкта, його психічне ставлення до вчиненої дії чи бездіяльності та її наслідків, а також місце, час, обстановка, спосіб, засоби, знаряддя вчинення діяння, мета, мотив й особливий психоемоційний стан, якщо вони мали місце.
Тому, формулювання обвинувачення в такому виді, а саме наявність неточностей та суперечностей позбавляє можливості як суд, так і самого обвинуваченого чітко зрозуміти в чому суть конкретного обвинувачення ОСОБА_7 .
Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті пп. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», №9783/82, п.79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» (ВП), №25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», №23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», №42780/98, п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п.3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п.47).

Враховуючи те, що в обвинувальному акті формулювання обвинувачення в розумінні п.13 ч.1 ст.3 КПК України викладено неповно, містить неточності та суперечності, а за правилами ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, колегія суддів приходить до висновку про наявність обставин, що перешкоджають судовому розгляду обвинувального акту щодо ОСОБА_7 , а тому доводи прокурора про відповідність обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України є безпідставними.
Разом з тим, всупереч положень пункту 3 Додатку 61 до п.п.18.2.1, 18.2.4 «Інструкції з діловодства в органах прокуратури України», затвердженої Наказом Генерального прокурора України №3 від 15.01.2013 року, на обвинувальному акті відсутня печатка прокуратури.
Окрім цього, статтею 109 КПК України встановлено, що реєстр матеріалів досудового розслідування, який є невід`ємним додатком до обвинувального акту при їх розгляді судом, наряду з іншим, повинен містити реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування, а положення ст.ст.110, 283 КПК України передбачають, що всі рішення органів досудового розслідування, прокурора є процесуальними рішеннями, які оформлюються постановами та обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відомості про що вносяться прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до положень ст.109 КПК України - реєстр матеріалів досудового розслідування складається слідчим або прокурором і надсилається до суду разом з обвинувальним актом. Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: 1) номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; 2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; 3) вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

Отже, реєстр матеріалів досудового розслідування повинен представляти собою повний опис усіх без виключень процесуальних дій і прийнятих процесуальних рішень під час досудового розслідування та містити у собі довідкові відомості про шлях утворення доказової бази обвинувачення, засоби одержання доказової інформації та забезпечення кримінального провадження.

Вищезазначені обставини невідповідності обвинувального акту від 05.02.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_7 вимогам ч.ч.2, 4 ст.291 КПК України, у контексті приписів ст.ст.2, 7, 9, 22, 23, 109-110, 283 цього ж Кодексу, за своєю сукупністю, визнаються колегією суддів істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, які фактично нівелюють принципи безсторонності та неупередженості суду, безпосередності дослідження ним під час судового розгляду кримінального провадження по суті доказів сторін, принципів рівноправності та змагальності сторін, що унеможливлюють призначення до судового розгляду вказаного обвинувального акту у цьому кримінальному провадженні, а відтак єдиним можливим й законним судовим рішенням, уявляється повернення зазначеного обвинувального акту прокурору для усунення протягом розумного строку виявлених колегією суддів недоліків.

Відповідно ст.314 ч.3 п.3 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК України.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги, що ст.314 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, який може прийняти суд, що не підлягає розширеному тлумаченню, враховуючи необхідність усунення допущених неточностей, недоліків в обвинувальному акті, за таких обставин колегія суддів приходить до висновку про неможливість призначення обвинувального акту та його додатків у цьому кримінальному провадженні до судового розгляду, у зв`язку із їх невідповідністю вимогам Кримінального процесуального кодексу України, а також про необхідність у зв`язку із наведеними фактами істотних порушень вимог КПК України повернення обвинувального акту по матеріалам кримінального провадження відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 125 ч.2, 122 ч.1, 115 ч.2 п.12 КК України, прокуророві для усунення встановлених недоліків, вірного викладення фактичних обставин кримінального правопорушення, формулювання обвинувачення та правової кваліфікації кримінальних правопорушень.

Керуючись ст.ст.27, 31, 177, 178, 291, 314, 315, 369-372, 376 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Клопотання прокурора про обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити.

Обрати у відношенні обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 125 ч.2, 122 ч.1, 115 ч.2 п.12 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою в Одеській установі виконання покарань УДПтС України в Одеській області (№21) строком на 60 діб.

Строк дії ухвали становить 60 (шістдесят) діб і обчислюється з 23.03.2018 року.
Ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Клопотання адвоката ОСОБА_6 щодо повернення обвинувального акту прокурору Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області для прийняття законного та обґрунтованого рішення у відповідності з вимогами КПК України задовольнити частково.
Обвинувальний акт по матеріалам кримінального провадження №0000497 від 19.04.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 125 ч.2, 122 ч.1, 115 ч.2 п.12 КК України, разом із доданими до нього документами повернути керівнику Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області для усунення протягом розумного строку недоліків та порушень вимог кримінального процесуального законодавства, що викладені в мотивувальній частині ухвали.
Копію ухвали направити для виконання керівнику Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області, а також надати іншим заінтересованим особам.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через Суворовський районний суд м.Одеси протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1
Суддя: ОСОБА_2
Суддя: ОСОБА_3