УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №295/729/18 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.422 КПК Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 лютого 2018 року Апеляційний суд Житомирської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу в.о. начальника Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 26 січня 2018 року,
за участю: прокурора ОСОБА_7 ,
представника заявника ОСОБА_8 ,
представників третьої особи ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
В апеляційній скарзі виконуючий обов`язки начальника Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області просить скасувати ухвалу слідчого судді, як незаконну, та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області лейтенанта поліції ОСОБА_11 про накладення арешту на майно. В обґрунтування апеляційних вимог посилається на норми ст.170 КПК України, висновки Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ викладені в «Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» від 07.02.2014 року, згідно яких арешт може бути накладено на майно підозрюваного, обвинуваченого, осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Щодо осіб, які не є підозрюваними, обвинуваченими або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна. Клопотання про накладення арешту на майно є передчасним, оскільки на момент їх розгляду, особам про майно, яких йдеться у клопотанні, не повідомлено про підозру. Для накладення арешту на земельні ділянки відсутні законодавчо визначені підстави. Земельні ділянки не є і не можуть бути по даному провадженню предметом конфіскації, стягнення за цивільним позовом, предметом спец конфіскації, предметом отримання неправомірної вигоди, не мають ознак речових доказів. Земельні ділянки на момент накладення арешту не є об`єктом вчинення злочину, про що свідчить відсутність проведених слідчим у кримінальному провадженні відповідних експертиз (земельно-технічної, юридичної).
Крім того, висновки слідчого судді зроблені на передчасній та неупередженій позиції досудового розслідування, так як на момент подачі клопотання про арешт майна відсутні будь-які відомі суттєві обставини, які підтверджують протиправність або вчинення будь-яких незаконних дій розпорядником майна ГУ Держгеокадастру в Житомирській області. Також, слідчим не надано доказів, що Головним управлінням вчинено злочинні чи інші протиправні дії, не оголошено підозру службовим особам Головного управління та інше. Слідчим не було додано до клопотання жодної інформації щодо права власності на земельні ділянки та не обґрунтовано неможливість їх подання. Ні в клопотанні слідчого, ні в ухвалі слідчого судді не було обґрунтовано неможливість подання інформації про власника земельних ділянок, щодо яких було накладено арешт. Обставини викладені в клопотанні є припущеннями слідчого і прокурора, які ґрунтуються на заявах зацікавленої сторони.
Заборонено державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно та нотаріусам, які здійснюють повноваження в сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень відповідно до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, спрямованих на офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, в тому числі, але не виключно:
- здійснення державної реєстрації прав - відкриття та закриття розділів Державного реєстру речових прав в разі об?єднання, поділу, виділу, перетворення, знищення об?єктів нерухомого майна тощо;
- внесення змін до записів Державного реєстру прав;
- скасування державної реєстрації прав, а також інші дії, що здійснюються в Державному реєстрі прав, крім надання інформації з Державного реєстру прав, відносно земельних ділянок, загальною площею 271,5373га, а саме:
Заслухавши доповідь судді, пояснення представників третьої особи ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які просили апеляційну скаргу задовольнити, пояснення представника заявника ОСОБА_8 та думку прокурора, які просили оскаржену ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження, а також ухвалу слідчого судді в межах, передбачених ст.404 КПК України, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
18.01.2018 року із заявою до Житомирського ВП ГУНП у Житомирській області звернувся представник TOB «А.Т.К.», який вказав, що вище вказане рішення державним реєстратором прийнято за заявою ГУ Держгеокадастру в Житомирській області від 16.01.2018 року. Скасування державної реєстрації права оренди по вказаній земельній ділянці здійснено з посиланням на постанову Рівненського апеляційного господарського суду в справі №906/608/17 від 12.12.2017 року.
В той же час, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 23.05.2017 року в справі №826/1684/17, залишеної без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 26.07.2017 року, - визнано протиправним та скасовано наказ заступника Міністра юстиції України від 20.12.2016 року про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень зокрема і щодо права оренди вище вказаної земельної ділянки. При цьому, Окружний адміністративний суд м. Києва в мотивувальній частині свого рішення констатував законність реєстрації права оренди землі за ТОВ «А.Т.К.» по оспорюваній угоді, яка передбачає продовження строку оренди до 31.12.2025 року, визнавши тим самим її чинність. Цим же рішенням зобов`язано Департамент державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України відновити становище, що існувало до видачі судового наказу, шляхом поновлення в державному реєстрі скасованої державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а саме права оренди землі TOB «А.Т.К.».
Як вважає орган досудового розслідування, державний реєстратор ОСОБА_15 , в порушення ч.2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обмежень», скасував державну реєстрацію права оренди земельної ділянки за TOB «А.Т.К.».
В результаті вищевказаних протиправних рішень та дій державного реєстратора ОСОБА_15 , ТОВ «А.Т.К.» фактично позбавлено права володіння та користування земельною ділянкою загальною площею 271,5373га нормативною грошовою оцінкою (вартістю) 10 885 877 грн., в результаті чого товариству заподіяно матеріальної шкоди в особливо великих розмірах.
На вказану земельну ділянку в січні-березні місяці 2017 року ГУ Держгеокадастру в Житомирській області видані накази про дачу дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо передачі земельних ділянок у власність громадянам шляхом подрібнення земельного масиву площею 271,5373га на земельні ділянки по 2,0 га. Проте, оскільки на той час земельна ділянка перебувала в оренді TOB «А.Т.К.», ГУ Держгеокадастру у відповідності до ст.116 Земельного кодексу України було позбавлене можливості прийняти рішення про передачу за рахунок даного земельного масиву у власність громадянам земельних ділянок до припинення права оренди.
Проведеними заходами досудового розслідування встановлено, що після того, як була сканована державна реєстрація права оренди земельної ділянки площею 271,5373га, уже наступного дня, тобто 18.01.2018 року, ГУ Держгеокадастру в Житомирській області розділив дану земельну ділянку на нові 9 земельних ділянок. Земельні ділянки з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на території Жеребківської сільської ради Чуднівського району, Житомирської області а саме кадастрові номери:
Таким чином, виникла реальна загроза, що до закінчення досудового розслідування кримінального провадження земельна ділянка площею 271,5373га, яку на даний час розділено на 9 нових земельних ділянок, буде передана у власність громадянам, внаслідок чого буде втрачено об`єкт оренди, і відновити первісний стан справ та порушені права TOB «А.Т.К.» уже буде не можливо.
Апеляційний суд вважає, що клопотання слідчого про арешт майна відповідає вимогам ст.ст.40, 131, 132, 17 КПК України та підтверджене відповідними наявними в провадженні доказами.
Згідно ч.1 ст.131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
У відповідності до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Вказані вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею дотримано належним чином.
Так, з матеріалів провадження вбачається, що є підстави вважати, що вказані в клопотанні слідчого земельні ділянки, мають ознаки речового доказу, оскільки фактично були об`єктом кримінально протиправних дій, що підтверджується матеріалами доданими до клопотання, тому відповідають критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, що згідно п.1 ч.2, ч.3 ст.170 КПК України є підставою для арешту майна.
За наведених обставин, колегія суддів вважає необґрунтованими апеляційні доводи про те, що земельна ділянка не являється речовим доказом по справі. Крім того, згідно постанови слідчого від 18.01.2018 року земельні ділянки, з клопотанням про накладення арешту на які звернувся слідчий, визнані речовими доказами в кримінальному провадженні.
Відповідно до ч.3 ст.170, ст.173 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. При цьому, арешт накладається незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні та призведе до заподіяння шкоди.
На думку колегії суддів, слідчим суддею належним чином було дотримано вимоги п.п.2, 5 ч.2 та п.5 ч.5 ст.173 КПК України щодо врахування ним можливості використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також щодо визначення порядку виконання ухвали.
Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна (яким є держава в особі розпорядника - ГУ Держгеокадастру в Житомирській області) з метою запобігання незаконного відчуження майна, що може перешкодити кримінальному провадженню, а тому вимоги апеляційної скарги в цій частині слід визнати непереконливими.
Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, саме на даній стадії кримінального провадження, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.
Колегія суддів звертає увагу, що слідчий суддя на даній стадії кримінального провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Посилання апелянта на те, що розгляд клопотання слідчого про арешт майна відбувся без повідомлення власника майна, як на підставу для скасування оскаржуваного рішення, є необґрунтованими, оскільки відповідно до ч.2 ст.172 КПК України, клопотання слідчого про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення власника майна, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна, що мало місце в даному випадку.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні, відповідно апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу в.о. начальника Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 26 січня 2018 року про накладення арешту на земельні ділянки без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді :