ЄУН193/232/18
Провадження №1-кп/193/39/18
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
В И Р О К
17 квітня 2018 року сел.Софіївка

Софіївський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового зсідання: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

потерпілого: ОСОБА_4 ,

обвинуваченого: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в сел.Софіївка, матеріали кримінального провадження №0000040, з угодою про примирення між потерпілим та обвинуваченим від 22 лютого 2018 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у місті Хмельницький, громадянина України, маючого повну загально-середню освіту, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за правовою кваліфікацією у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 , 12.01.2018 близько 23:30 години, маючи злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, та обернення його на свою користь, діючи умисно і протиправно, прийшов до частково огородженої території дачного домоволодіння по АДРЕСА_1 , що на праві власності належить ОСОБА_4 , де скориставшись відсутністю сторонніх осіб та господаря, шляхом вільного доступу демонтував в`їзні 2-х секційні металеві ворота до території, що виготовлені з 2-х частин листового металу товщиною стінки 3 мм, розмірами 1,50 м х 1,70 м, 4-х кутників, розмірами сторін 55 мм х 55 мм, довжиною 1,50 м та 4-х кутників, розмірами сторін 55 мм х 55 мм, довжиною 1,70 м загальною вартістю 2774,14 грн..
Після цього, маючи можливість вільно розпоряджатись викраденим майном, ОСОБА_5 місце вчинення злочину покинув, тим самим обернувши викрадене на свою користь.
Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 359/18 від 08.02.2018 року потерпілому ОСОБА_4 вчиненою крадіжкою було заподіяно матеріального збитку на загальну суму 2774,14 грн..
Своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
22 лютого 2018 року між потерпілим ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 укладена угода про примирення.

Згідно умов даної угоди сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ст.185 ч.1 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, майнова шкода у кримінальному провадженні відшкодована, обвинувачений повністю та беззастережно визнав свою винуватість. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести обвинувачений ОСОБА_5 за ст.185 ч.1 КК України, у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 підтримав угоду, свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав в повному обсязі, фактичні обставини кримінального правопорушення не заперечував, заявив про здатність виконати умови угоди, та підтвердив, що його позиція є добровільною, жодного тиску при укладанні угоди на нього не здійснювалось.

Присутній у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 надав пояснення по суті справи, угоду про примирення між потерпілим та підозрюваним підтримав у повному обсязі, просив суд її затвердити.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення суд виходив з наступного.

Згідно ст.314 ч.3 п.1 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ст.469 ч.3 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч.1 КК України, який згідно з положеннями ст.12 КК України, є злочином середньої тяжкості.

При цьому суд вважає, що ОСОБА_5 цілком розуміє права, визначені ст.474 ч.5 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст.473 ч.1 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок, чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Суд переконався, що потерпілий цілком розуміє наслідки затвердження угоди, визначені ст.473 КПК України, та не заперечує проти її затвердження.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.

При укладанні угоди сторонами враховано дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, офіційно не працює, знаходиться на обліку в Софіївському РВК (а.с.48).

Прокурор в судовому засіданні вважав, що підстави, передбаченні ст.474 ч.7 КПК України відсутні та просив суд затвердити угоду.

Укладена між потерпілим та обвинуваченим угода відповідає вимогам КПК України, дії обвинуваченого за ст.185 ч.1 КК України кваліфіковано правильно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони примирились добровільно, обвинувачений може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст.65 КК України.

За таких обставин суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_5 вчинив інкриміноване кримінальне правопорушення, а тому кваліфікує його дії за ст.185 ч.1 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за вчинення якого йому належить призначити узгоджену сторонами угоди про примирення міру покарання у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що укладена угода про примирення підлягає затвердженню.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України.

Цивільний позов не заявлено.

Запобіжний захід не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.100, 314 ч.3 п.1, 373 ч.2, 374, 474, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про примирення, укладену 22 лютого 2018 року у кримінальному провадженні №0000040 від 31.01.2018, між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.1 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання, у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850,00 гривень (вісімсот пятдесят гривень 00 коп.) в дохід держави.

Запобіжний захід по відношенню до ОСОБА_5 не обирався.

Речовий доказ перерахований на арк. крим. пров.№23, а саме металеві 2-х секційні ворота, розмірами сторін 1,5м*1,7м, які були передані на зберігання потерпілому ОСОБА_4 - залишити у останнього.

З підстав, передбачених ст.394 ч.3 КПК України, вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Софіївський районний суд Дніпропетровської області.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ст.473 КПК України.

Копія вироку суду вручається негайно учасникам кримінального провадження.

Крім того ОСОБА_5 роз`яснюються вимоги ст.376 ч.3 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1