Справа № 464/1043/18
пр.№ 1-кп/464/222/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 квітня 2018 року

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові кримінальне провадження відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , українець, гр-н України, з вищою освітою, невійськовозобов`язаний, неодружений (розлучений), має малолітню дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працює, раніше неодноразово судимий, востаннє 06.04.17. Сихівським районним судом м.Львова за ч.1 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 р., покарання невідбуте, -

за ч.2 ст.185 КК України, -

з участю: прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_7 05 лютого 2018 року о 01.00 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, знаходячись біля автомобіля марки «Hyundai Matrix» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить потерпілому ОСОБА_8 та який стояв біля будинку № 36, що на вул.Хуторівка у м.Львові, повторно, шляхом вільного доступу, таємно викрав з даного автомобіля майно потерпілого чотири ковпаки сірого кольору вартістю 250 грн. кожний., а всього майна потерпілого на загальну суму 1000 грн. Після цього, обвинувачений, знаходячись на зупинці громадського транспорту, що на просп.Червоної Калини, 49 в м.Львові, тримаючи в руках викрадені ковпаки, був затриманий працівниками поліції.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_7 винуватим себе в інкримінованому йому злочині визнав повністю та суду пояснив, що 05 лютого 2018 року о 01.00 год. побачив автомобіль марки «Hyundai Matrix», який стояв біля будинку № 36, що на вул.Хуторівка у м.Львові. Підійшовши до даного автомобіля, викрав з нього чотири ковпаки, які хотів кому-небудь продати та отримати гроші. Після цього, з викраденим пішов на зупинку громадського транспорту, що на просп.Червоної Калини, 49 в м.Львові, де і був затриманий працівниками поліції. Щиро розкаюється у вчиненому, просить суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, проте направив суду заяву, в якій просить розглядати дане провадження у його відсутності. Претензій до обвинуваченого будь-якого характеру немає. Викрадене майно йому повернуто. Щодо призначення покарання обвинуваченому, то покладається на розсуд суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового розгляду судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. Відповідно до цих вимог закону суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого, дослідженням висновку судово-психіатричної експертизи та тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого. Обвинувачений та інші учасники судового процесу правильно розуміють зміст цих обставин, а також те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини справи. Суд немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

З висновку судово-психіатричної експертизи вбачається, що ОСОБА_7 в даний час психічною хворобою не страждає, виявляє шизоїдний розлад особистості, який не досягає рівня хворобливих розладів, а тому не позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В період інкримінованих дій ОСОБА_7 також хронічним психічним захворюванням чи недоумством не страждав і не виявляв ознак тимчасового чи будь-якого іншого хворобливого розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 не потребує.

а.с.77-80

Дії ОСОБА_7 вірно кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України, так як він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно.

З урахуванням вимог ст.ст.65-67 КК України, призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, вчинення обвинуваченим злочину середньої тяжкості під час іспитового строку, особу обвинуваченого, який має судимості, проживає з батьком похилого віку (1949 р.н., хворіє на діабет), має малолітню дочку, яка проживає з його колишньою дружиною, формально характеризується, щиро кається, та суд вважає необхідним призначити йому покарання у виді позбавлення волі, так як виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

З матеріалів досудової доповіді відносно обвинуваченого вбачається, що представник Львівського міського відділу з питань пробації дійшов висновку, що ризик вчинення ним повторного кримінального правопорушення є високим, однак вважає, що його виправлення можливе без ізоляції від суспільства. Проте, суд не може погодитись з таким висновком, так як такий суперечить абз.4 п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2009 року № 7, в якому зазначено, що ч.2 ст.75 КК України передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту ч.3 ст.78 КК України, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування ст.75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначити покарання за сукупністю вироків на підставі ст.71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.
Відтак,зважаючи на вищенаведене та відповідно до вимог ст.71 КК України суд вважає за необхідне частково приєднати обвинуваченому невідбуте покарання за вироком Сихівського районного суду м.Львова від 06.04.2017 р. строком три місяці позбавлення волі.

Окрім цього, враховуючи те, що на досудовому слідстві ОСОБА_7 не було обрано запобіжного, відповідно не були враховані ризики, передбачені ст.177 КПК України; даний злочин вчинений обвинуваченим під час іспитового строку, а також те, що суд прийшов до переконання призначити йому покарання у виді позбавлення волі, тому ОСОБА_7 слід обрати запобіжний захід тримання під вартою, взявши під варту із залу суду та утримувати у Львівській установі виконання покарань № 19.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 слід рахувати з часу обрання запобіжного заходу тримання під вартою з 25 квітня 2018 року.

Речові докази: чотири ковпаки, які належать потерпілому ОСОБА_8 та повернуті йому під розписку, - слід залишити потерпілому ОСОБА_8 .

Керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, с у д , -

з а с у д и в :

ОСОБА_7 визнати винуватим за ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання один рік позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України частково приєднати невідбуте покарання за попереднім вироком Сихівського районного суду м.Львова від 06.04.2017 р. та остаточно ОСОБА_7 призначити покарання один рік три місяці позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з часу обрання запобіжного заходу тримання під вартою з 25 квітня 2018 року.

Речові докази: чотири ковпаки, які належать потерпілому ОСОБА_8 та повернуті йому під розписку, - залишити потерпілому ОСОБА_8 .

Обрати ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу запобіжний захід тримання під вартою, взявши під варту з залу суду та утримувати у Львівській установі виконання покарань «№ 19.

Вирок може бути оскаржений згідно із ст.395 КПК України до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м.Львова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий

Оригінал. Виготовлено в одному екземплярі.