Справа № 202/2815/16-к
УХВАЛА
14 грудня 2017 року Індустріальний районний суд

м. Дніпропетровська

у складі:головуючої судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участі: прокурора ОСОБА_3

представника потерпілого ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

захисника- адвоката ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглядаючи у залі суду в м. Дніпропетровську у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000488 відносно ОСОБА_7 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.121 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

В ході судового розгляду кримінального провадження, відносно ОСОБА_7 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.121 КК України, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду щодо доцільності продовження строків тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 - прокурора, який просив продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому на термін в 60 днів, представника потерпілого адвоката ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , які наполягали на продовженні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , яки просили суд змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, про що заперечували прокурор, потерпілий і його представник, суд вважає, що враховуючи спосіб вчинення злочину, що інкримінується обвинуваченому, його наслідки, обвинувачений, опинившись на волі, зможе незаконно впливати на недопитаних безпосередньо судом свідків у кримінальному провадженні, перешкодити встановленню істини у справі під час судового провадження і на це вказують такі обставини: характер протиправних дій, в яких він обвинувачується, крім того, залишається достатньо підстав вважати, що обвинувачений зможе ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування), а відповідно, суд вважає за необхідне доцільним тримання обвинуваченого під вартою, оскільки на думку суду більш м`який запобіжний захід не може забезпечити виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків, що випливають із ст.177 КПК України, а це дає підстави для продовження йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 60 днів і таке продовження строку тримання під вартою не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції від 04.11.1950 року «Про захист прав людини і основоположних свобод», оскільки існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Приймаючи таке рішення і одночасно відхиляючи клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, суд враховує, що клопотання сторони захисту містить лише незгоду із правовою кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_7 , також клопотання не містить будь-яких ґрунтовних даних про те, що стан здоров`я обвинуваченого в умовах тримання під вартою погіршився в зв`язку з неотриманням належної медичної допомоги і обвинувачений не може утримуватись в умовах слідчого ізолятору, а тому у суду є достатньо підстав для продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що на даний час інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ст. 177 КПК, та його належну поведінку.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 331, 350 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволення клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_7 з тримання під вартою на домашній арешт, - відмовити.
Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 до 11 лютого 2018 року, включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуюча: ОСОБА_1