У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.10.2017 року м. Львів

Слідчий суддя Франківського районного суду м.Львова ОСОБА_1 з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , скаржника ОСОБА_4 розглянувши в залі суду в м. Львові скаргу ОСОБА_4 про зобов`язання прокурора внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР та визнання потерпілим в кримінальному провадженні,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 звернувся до суду із зазначеною скаргою, в якій просить зобов`язати прокуратуру внести відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за повідомлення від 16.09.2017р. «Про кримінальне правопорушення службової особи, в.о. начальника тролейбусного парку ЛКП «Львівелектротранс» ОСОБА_5 , з явними ознаками обумовленими у ст..ст. 149, 364 КК України», провести кваліфікацію одночасно за ч.2 ст. 149, ч.2 ст. 364 КК України; зобов`язати прокуратуру надати довідку про внесення в ЄРДР відомості, які кваліфікувати за ознаками злочину відповідно до ч.2 ст. 149, ч.2 ст. 364 КК України та визнати його потерпілим.

Скаргу мотивує тим, що ним до Львівської місцевої прокуратури №3 21.09.2017р. було подано повідомлення від 16.09.2017р. «Про кримінальне правопорушення службової особи, в.о. начальника тролейбусного парку, ЛКП «львівелектротранс» ОСОБА_6 , з явними ознаками обумовленими у ст..ст. 149, 364 КК України». ОСОБА_4 зазначає, що на його повідомлення йому відмовлено в отриманні інформації про внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Відтак, скаржник зазначає, що повідомлення містить явні ознаки кримінального правопорушення передбаченого ст..ст. 149, 364 КК України, це факт вчинення кримінального правопорушення службовими особами ЛКП «Львівелектротранс». Відмова керівника прокуратури щодо виконання норми ч.1 ст. 214 КПК України заперечує конституційні права громадян України на належний розгляд звернень.

На підставі викладеного просить заяву задоволити.

В судовому засіданні ОСОБА_4 надав пояснення аналогічні викладеним у скарзі просив таку задоволити.

В судовому засіданні прокурор заперечила проти скарги.

Заслухавши доводи скаржника, пояснення прокурора щодо відмови в задоволенні скарги, та дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення.
Слідчим суддею в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 21.09.2017р. звернувся до Львівської місцевої прокуратури №3 з повідомленням від 16.09.2017р. про вчинення службовою особою, в.о. начальника тролейбусного парку ЛКП «Львівелектротранс» ОСОБА_6 кримінального правопорушення передбаченого ст..ст. 149, 364 КК України. Однак, Львівською місцевою прокуратурою №3 останньому не було надано інформації щодо внесення відомостей до ЄРДР відповідно до його повідомлення про злочин від 16.09.2017р.
Відповідно до ст.2 КПК України - завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Ст. 214 КПК України передбачає, що після подання заяви або повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення відповідною посадовою особою (слідчим чи прокурором) обставин, що можуть свідчити про вчинення особою кримінального правопорушення, слідчий чи прокурор зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування. Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР, порядок формування та ведення якого затверджується Генеральною Прокуратурою України.
Порядок ведення ЄРДР врегульований, зокрема, Положенням про його ведення, затвердженим наказом Генерального Прокурора України № 69 від 17 серпня 2012 року «Про єдиний реєстр досудових розслідувань», згідно пп. 4 п. 2.1 якого, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.
Ця вимога передбачена і п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України щодо внесення необхідних даних до ЄРДР.
Аналізуючи наведені норми, слідчий суддя приходить до висновку про обов`язок внесення до ЄРДР лише тих відомостей про кримінальне правопорушення, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.
Відтак, такий висновок слугує гарантією кожній особі від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.
Слід також зазначити, що відповідно до п.2 ст.214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Відповідно до ст.7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Скаржник вказав на те, що на його думку зазначені в заяві від 16.09.2017 року дії в.о. начальника тролейбусного парку ЛКП «Львівелектротранс» ОСОБА_6 підлягають кваліфікації за ч.2 ст. 149, ч.2 ст. 364 КК України.
Однак, відповідно до п. 29 рішення Європейського суду з прав людини в справі Павлюлінець проти України (Заява № 70767/01) від 6 вересня 2005 року право на порушення кримінальної справи проти третьої особи як таке не гарантується Конвенцією (Kubiszyn v. Poland, ухвала від 21 вересня 1999 року, заява N 37437/97).
Відповідно до ст.214 КПК України відомості про особу та попередню кваліфікацію її дій вносяться до ЄРДР слідчим або прокурором. Отже, скаржнику не належить право на реєстрацію повідомлення про злочин за бажаною ним кваліфікацією дій особи за диспозицією КК України, оскільки право на кримінально-правове переслідування конкретної третьої особи із обраною самостійно кваліфікацією скаржнику не гарантується положеннями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод людини. Кримінально-правова кваліфікація обставин вчинення злочину особою є підставою для оголошення про підозру і здійснюється виключно в порядку ст.22 КПК України.
Відповідно до ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
При цьому відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Іванов проти України» (Ivanov v. Ukraine), № 15007/02, пп. 74-75, рішення від 7 грудня 2006 року) сумлінність за ініціювання слідчих дій або відмову у кримінально-правовому переслідуванні особи повністю покладається на державу.
Так, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, п. 57, Series A, № 93 право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням. Одним із таких обмежень є переслідування особи в кримінально-правовому порядку шляхом внесення повідомлення до ЄРДР щодо конкретної особи за бажаною кримінально-правовою кваліфікацією.
Положеннями ст.214 КПК України передбачено загальну процедуру внесення відомостей про злочин до ЄРДР.
Проте при вирішенні такого питання необхідно також застосовувати положення ч.1 ст.9 КПК України, відповідно до якої під час кримінального провадження прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані неухильно додержуватись вимог Конституції України, Кримінального процесуального кодексу України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. В силу ч.4 ст.9 КПК у разі, якщо норми КПК суперечать міжнародному договору, застосовуються положення відповідного міжнародного договору України.
Відповідно до ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), ратифікованої Верховною Радою України 17.07.1997 р., судовий розгляд має здійснюватися незалежним судом.
Частиною 2 ст. 307 КПК України передбачений перелік рішень за наслідками розгляду скарг осіб, на бездіяльність правоохоронних органів, в тому числі і на бездіяльність, пов`язану з невнесенням відомостей до ЄРДР. Згідно п. 4 ч. 2 ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора може бути рішення про відмову у задоволенні скарги.
Враховуючи наведене, приходжу до висновку, що з огляду на викладене вбачається, що згідно вимог ч.4 ст.214 КПК України, дії службових осіб Львівської місцевої прокуратури №3 не відповідали вимогам закону, оскільки повідомлення ОСОБА_4 про вчинення кримінального правопорушення не розглянуте та не вирішено питання щодо внесення відомостей до ЄРДР, інформації останньому щодо розгляду його повідомлення від 16.09.2017р. про вчинене кримінальне правопорушення не було надано, а відтак скаргу ОСОБА_4 слід задоволити частково та зобов`язати в установленому законом порядку посадових осіб Львівської місцевої прокуратури №3 у відповідності до вимог ст. 214 КПК України розглянути повідомлення ОСОБА_4 про вчинене кримінальне правопорушення від 16.09.2017 року та вирішити питання щодо внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.
В частині скарги про визнання ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні слід відмовити, так як таке є передчасним, оскільки питання щодо внесення відомостей до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення не є вирішеним.
В частині скарги про зобов`язання уповноважених в установленому законом порядку посадових осіб Львівської місцевої прокуратури №3 провести кваліфікацію кримінального правопорушення за ч.2 ст. 149, ч.2 ст. 364 КК України та про надання довідки про внесення відомостей в ЄРДР слід відмовити, оскільки такі питання відповідно до вимог ст.. 303 КПК України не підлягають розгляду слідчим суддею.
Керуючись ст.ст. 303-308, 376 КПК України, -
У Х В А Л И В :
Скаргу ОСОБА_4 про зобов`язання прокурора внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР та визнання потерпілим в кримінальному провадженні задоволити частково.
Зобов`язати уповноважених в установленому законом порядку посадових осіб Львівської місцевої прокуратури №3 у відповідності до вимог ст. 214 КПК України розглянути повідомлення ОСОБА_4 про вчинене кримінальне правопорушення від 21.09.2017 року та вирішити питання щодо внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
В решті скарги відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає у відповідності до ст. 309 КПК України.

Слідчий суддя ОСОБА_1