Справа № 182/7010/17
Провадження № 1-кп/0182/166/2018
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06.04.2018 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі кримінальне провадження, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.05.2016 за № 0001991 по обвинуваченню
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Антрацит Луганської області, громадянина України, який зареєстрований у АДРЕСА_1 , проживає у м. Нікополі Дніпропетровської обл. без офіційної реєстрації, не працює, не одружений, з освітою середньою спеціальною, раніше судимий:
- 13.02.2004 Антрацитовським міським судом Луганської обл. за ч. 3 ст. 186, ст. 69 КК України до 2 років позбавлення волі. Звільнений 28.04.2005 умовно-достроково. Невідбутий строк 6 місяців 25 днів;
- 07.11.2006 Антрацитовським міським судом Луганської обл. за ч. 1 ст. 115 КК України до 9 років позбавлення волі. Звільнений у 2015 році по відбуттю покарання
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
за участю сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника ОСОБА_5 ,
встановив:
Обвинувачений ОСОБА_3 28.05.2016 приблизно о 07.00 год. перебував в приміщенні ординаторської кімнати травматологічного відділення Комунального закладу «Нікопольська міська лікарня № 1» ДОР», за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. 50 років НЗФ, 2-А, де у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_3 , впевнившись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, та діючи умисно таємно повторно з корисливих мотивів, викрав належний ОСОБА_6 мобільний телефон «Samsung Xcover 2», чорного кольору, сенсорний, імеі НОМЕР_1 , вартість якого згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 467 від 03.11.2017 становить 1 100 грн., чим спричинив потерпілому матеріальний збиток на вказану суму. З викраденим майном ОСОБА_3 з місця скоєння злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.
Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе визнав повністю і показав суду, що у травні місяці 2016 року, коли він був на залізничному вокзалі, т. як збирався поїхати в м. Олександрію, його побили незнайомі особи, які забрали у нього гроші, порвали квиток на потяг. Вони йому розбили ніс, перехожі показали йому де лікарня і він пішов до лікарні. У лікарні йому надали допомогу. Коли він вже почав уходити, в цій кімнаті побачив мобільний телефон, тихенько узяв його й спокійно вийшов спочатку з кабінету, потім з лікарні. Його дії ніхто не бачив, за ним ніхто слідом не біг. Телефон був марки Самсунг. Він його відразу ж продав, на вулиці першому зустрічному за 400 грн. Він це зробив, так як не мав іншого виходу він хотів поїхати в м. Олександрію, але у нього не було коштів. З цими грошима він знову пішов на вокзал, хотів купити квиток. Але його там затримали працівники поліції. У скоєному розкаюється.
Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, але надав заяву про розгляд справи без його участі. Цивільний позов заявляти не бажає. Стосовно покарання обвинуваченому, покладається на розсуд суду.
Крім показань обвинуваченого, його винуватість, на думку суду, підтверджується дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження
№ 0001991:
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 28.05.2016 потерпілого ОСОБА_6 , у якому він вказує, що 28.05.2016 приблизно о 06.55 год. невстановлена особа знаходячись у приміщенні Нікопольської міської лікарні № 1 у травматичному відділенні з ординаторської кімнати шляхом вільного доступу викрала належний йому мобільний телефон Самсунг (а.п. 11);
- протоколом огляду місця події від 28.05.2016 Нікопольської міської лікарні № 1, розташованої за адресою: м. Нікополь, вул. Краснодонська, 2, з фото-таблицею. Оглянуто перший поверх, травматичне відділення, ординаторську прийомного покою, звідки був викрадений телефон. Під час огляду нічого не виявлено, не вилучено. (а.п. 12-13);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.05.2016, в ході якого потерпілий ОСОБА_6 з 4-ох осіб упізнав ОСОБА_3 , як чоловіка, який 28.05.2016, викрав належний йому мобільний телефон. Впізнає за формою носу, губ, бров. (а.п. 18-20);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.05.2016, в ході якого свідок ОСОБА_7 з 4-ох осіб упізнала ОСОБА_3 як чоловіка, який 28.05.2016 в її присутності продав іншому, невідомому для неї чоловіку, мобільний телефон. Впізнає за загальними рисами обличчя, широкими бровами, кольором волосся, зачіскою. (а.п. 23-25);
- висновком судово-товарознавчої експертизи № 467 від 03.11.2017, згідно якого середня ринкова вартість не наданого на дослідження мобільного телефону марки «Samsung Xcover 2» з врахуванням зносу, станом цін на 28.05.2016 складає 1 100 грн. (а.п. 79-82).
- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 19.11.2017 з фототаблицею, в ході якого потерпілий ОСОБА_6 з 4-ох осіб упізнав ОСОБА_3 як особу, яка стосовно нього вчинила злочин, а саме крадіжку належного йому мобільного телефону. Впізнає чоловіка за загальними рисами обличчя, шрамами на обличчі, за статурою тіла та кольором волосся, татуюванням на тілі. Під час проведення пред`явлення особи для впізнання застосовувалися технічні засоби фіксації, а саме фотоапарат Cenon (а.п. 101-106).
Таким чином, аналізуючи всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 повністю доведена сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів, безпосередньо досліджених судом у судовому засіданні, які були отримані у рамках діючого законодавства без істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Досліджені докази є взаємозв`язаними між собою і суд вважає їх достатніми для визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення, за яким він обвинувачується.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 мають правильну правову кваліфікацію за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, а також вимоги ст. 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.
Також суд враховує обставини справи; особу винного, який не має постійного місця роботи, місця проживання, міцних соціальних зв`язків, на обліку у лікаря нарколога і психіатра не перебуває. Також суд враховує, що ОСОБА_3 перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа, тобто опинився у важких життєвих обставинах.
Обставинами, що пом`якшують покарання, суд вважає визнання вини та щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
Враховуючи всі вищезазначені обставини, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання в межах санкції статті, за якою кваліфіковано його дії, у виді арешту.
Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлено.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 тримання під вартою слід скасувати. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Речові докази відсутні.
Також суд вважає необхідним стягнути з обвинуваченого процесуальні витрати на залучення експерта при проведенні товарознавчої експертизи, згідно квитанції, на суму 170 грн., оскільки відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі винесення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
На підставі наведеного, керуючись ст. 370, 371, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченню за ч. 2 ст. 185 КК України і призначити покарання у виді арешту на строк 5 (п`ять) місяців 2 дні.
Строк покарання рахувати з моменту проголошення вироку.
На підставі пп. а) п. 1) ч. 1, ч. 5, 6 ст.. 72 КК України зарахувати у строк відбування покарання час досудового тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою по цьому провадженню з розрахунку, що одну дню арешту відповідає один день досудового тримання під вартою, з 04.11.2017 до дня проголошення вироку, у зв`язку з чим покарання вважати відбутим.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 скасувати та звільнити його негайно з під варти у залі суду.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлено.
Речові докази відсутні.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави у відшкодування процесуальних витрат на залучення експерта-товарознавця 170 (сто сімдесят) грн. 00 коп.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської обл. протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з подачею апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку вручити сторонам кримінального провадження.

Суддя: ОСОБА_1