Справа № 384/190/18
Провадження № 1-кп/386/61/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 квітня 2018 року смт. Голованівськ
Голованівський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

потерпілих ОСОБА_6

ОСОБА_7

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, дані про яке внесені до ЄРДР №0000376, клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою та клопотання захисника про звільнення з-під варти:

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Калмазове , Вільшанського району Кіровоградської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з незакінченою вищою освітою, працюючого контролером Вільшанського РЕМ, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України,

встановив:
На розгляді у Голованівському районному суді Кіровоградської області знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні, дані про яке внесені до ЄРДР №0000376 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України.

Ухвалою слідчого судді Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 09.01.18 р. обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 до 09.03.18 р. 17 год. 45 хв.

Ухвалою слідчого судді Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 06 березня 2018 року відносно ОСОБА_5 було продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до трьох місяців, а саме до 05 квітня 2018 року.

На підготовчому судовому засіданні прокурор подав клопотання про продовження строку тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки ризики, передбачені пунктами 1,2,3,5 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), які виправдовують тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, продовжують існувати.

Обвинувачений та його захисник в підготовчому судовому засіданні заперечували проти даного клопотання прокурора та захисник заявив клопотання про звільнення з під варти ОСОБА_5 , оскільки дія ухвали слідчого судді від 06.03.18 р. закінчилась 04.04.18 р. о 00:00 год. та обвинуваченому не вручено клопотання про продовження строку тримання під вартою в строк передбачений ч.2 ст.184 КПК України.

Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в підготовчому судовому засіданні вважають за необхідне продовжити строк тримання під вартою відносно ОСОБА_5 та заперечували проти клопотання про звільнення обвинуваченого з під варти.

Заслухавши клопотання та доводи прокурора, клопотання захисника, думку інших учасників судового провадження щодо необхідності продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 та звільнення його з під варти, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд вважає наступне.

Конституційний Суд України в п. 4 рішення від 23 листопада 2017 року №1-р/2017 зазначив, що запобіжні заходи (домашній арешт та тримання під вартою), які обмежують гарантоване частиною першою статті 29 Конституції України право людини на свободу та особисту недоторканність, можуть бути застосовані судом на новій процесуальній стадії - стадії судового провадження, зокрема під час підготовчого судового засідання, лише за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставі та в порядку, встановлених законом.

Така позиція Конституційного Суду України узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 15 грудня 2016 року у справі "Ігнатов проти України" вказав, що судовий контроль на новій процесуальній стадії при продовженні дії запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, має відбуватися з обґрунтуванням підстав такого продовження (пункт 36).

Конституційний Суд України зазначив, що висновки слідчого судді щодо будь-яких обставин, які стосувалися суті підозри, обвинувачення та були взяті до уваги при обґрунтуванні запобіжного заходу, обраного під час досудового розслідування, для суду на стадії судового провадження не є преюдиційними. У підготовчому провадженні суд має перевірити обґрунтованість застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого, пов`язаного з обмеженням його права на свободу та особисту недоторканність, та прийняти вмотивоване рішення, незважаючи на те, чи закінчився строк дії ухвали слідчого судді, постановленої на стадії досудового розслідування про обрання такого запобіжного заходу.

У підготовчому провадженні суд має перевірити обґрунтованість застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого, пов`язаного з обмеженням його права на свободу та особисту недоторканність, та прийняти вмотивоване рішення, незважаючи на те, чи закінчився строк дії ухвали слідчого судді, постановленої на стадії досудового розслідування про обрання такого запобіжного заходу.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою має бути розглянуто до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій ст. 199 КПК України, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою у продовженні строку тримання під вартою має бути відмовлено (частини 4, 5 ст. 199 КПК України).

В матеріалах кримінального провадження містяться достатні дані, які свідчать про обґрунтовану підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України, яке відноситься до тяжких злочинів , за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі до восьми років.

Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого, суд враховує вимоги пунктів 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини, зокрема Рішення Європейського суду з прав людини від 6 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України» та від 12 січня 2012 року у справі «Тодоров проти України», згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може слугувати підставою для запобіжного ув`язнення. Для продовження тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають суду достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до вимог ч. 2 ст.184 КПК України копія клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, надається підозрюваному, обвинуваченому не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання.

В підготовчому судовому засіданні встановлено, що прокурором в порушення вимог ч.2ст.184 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому взагалі не вручено про що заявив захисник та підтвердив сам прокурор, в зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що було порушено право обвинуваченого на захист через порушення процедури звернення прокурора до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою, отже клопотання прокурора про продовження строку тримання ОСОБА_5 за даних обставин не може бути задоволене.

В той час, враховуючи те, що строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який був обраний відносно ОСОБА_5 09.01.18 р. ухвалою слідчого судді Вільшанського районного суду Кіровоградської області та продовжений ним 06.03.18 р. до трьої місяців, а саме до 05.04.18 р., тобто припинив свою дію на час розгляду вищезазначеного клопотання, а тому клопотання захисника про звільнення з під варти ОСОБА_5 підлягає задоволенню, враховуючи вимоги ст.203 КПК України.

Відповідно до ч.5 ст. 202 КПК України у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про відмову у продовженні строку тримання під вартою, про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на інший запобіжний захід, про звільнення особи з-під варти у випадку, передбаченому частиною третьою статті 206 цього Кодексу, або у випадку закінчення строку дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою підозрюваний, обвинувачений повинен бути негайно звільнений, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176-178, 183, 193-194, 199, 202, 203, 206, 315 КПК України, суд -

постановив:
Відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_5 в кримінальному провадженні, дані про яке внесені до ЄРДР №0000376.

Клопотання захисника про звільнення з під варти ОСОБА_5 задовольнити.

Звільнити з під варти ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в залі судового засідання.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали після її оголошення негайно вручити прокурору, обвинуваченому та його захиснику.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти такої ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 392 КПК України.

Суддя ОСОБА_1