АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/790/901/18 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1 Справа №619/4600/15-к Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.150 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 квітня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника - адвоката - ОСОБА_7 ,
обвинуваченого - ОСОБА_8 ,
потерпілого - ОСОБА_9 ,
представника потерпілого - ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 05 грудня 2017 року, -
В С Т А Н О В И Л А:

Зазначеною ухвалою обвинувальний акт у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.150 КК України, повернутий прокурору.
Обґрунтовуючи прийняте рішення, районний суд вказав, що потерпілим по справі є ОСОБА_9 , 1997 року народження, проте, в обвинувальному акті відсутні відомості про законного представника потерпілого, його анкетні дані, законному представнику потерпілого не надавались матеріали кримінального провадження для ознайомлення в порядку, передбаченому ст. 290 КПК.
Крім того, районний суд вказав на неконкретність пред`явленого обвинувачення, зазначив, що в даному процесуальному документі не розкрито об`єктивну та суб`єктивну сторони злочину, форму умислу, мету, спосіб скоєння кримінального правопорушення, відомості щодо правових відносин між обвинуваченим та потерпілим, а також між ними та власником домоволодіння, зв`язок між діями обвинуваченого та спричиненням тілесних ушкоджень потерпілому. Також, суд зазначив, що в обвинувальному акті вказано про відсутність заподіяної кримінальним правопорушенням шкоди, тоді як склад інкримінованого злочину має обов`язковий елемент у виді спричинення істотної шкоди здоров`ю потерпілого.
На думку суду першої інстанції, вказані обставини вказують на порушення кримінального процесуального законодавства та порушення права обвинуваченого ОСОБА_8 на захист.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу про повернення обвинувального акту та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції в іншому складі. Мотивуючи скаргу вказав, що оскаржувана ухвала є незаконною, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Вважає, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, містить усі необхідні відомості, по справі була залучена законний представник неповнолітнього потерпілого та дані про неї містяться в реєстрі матеріалів досудового розслідування. На думку апелянта, судом не вказано, в чому саме полягає неконкретність пред`явленого обвинувачення. Вважає, що сам факт недосягнення потерпілим 17-річного віку свідчить про те, що в обвинувальному акті розкриті всі елементи складу злочину, вказано про наявність умислу у Богомолова, відносини між ним та потерпілим, зв`язок між його діями та наслідками, що настали. Крім того, вказав, що, ухвалюючи оскаржуване рішення, суд вийшов за межі наданих повноважень при попередньому розгляді справи, вдався до оцінки суті обвинувачення.
Заслухавши доповідь головуючого судді, з`ясувавши думку прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу; обвинуваченого та захисника, які заперечували проти скарги; потерпілого та його законного представника, які поклалися на розсуд суду; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та запереченнях на неї, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 05 грудня 2017 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_8 за ч.2 ст. 150 КК України повернутий прокурору.
З матеріалів справи вбачається, що даний обвинувальний акт дійсно не містить даних про особу законного представника потерпілого ОСОБА_9 ОСОБА_10 та даній особі не надавались матеріали кримінального провадження для ознайомлення в порядку, передбаченому ст. 290 КПК України.
При цьому, згідно з ч.7 ст. 290 КПК України, про відкриття сторонами кримінального провадження матеріалів прокурор або слідчий за його дорученням повідомляє потерпілого, після чого останній має право ознайомитися з ними за правилами, викладеними в цій статті.
Відповідно до ч. 5 ст. 44, ч. 4 ст. 58, ч. 2 ст. 59 КПК України, законний представник неповнолітнього потерпілого користується процесуальними правами потерпілого, інтереси якого він представляє, крім процесуальних прав, реалізація яких здійснюється безпосередньо потерпілим і не може бути доручена представнику.
Вказані обставини свідчать про те, що слідчий та прокурор були зобов`язані вказати в обвинувальному акті анкетні відомості представника потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство) та повідомити вказану особу про відкриття матеріалів сторонами кримінального провадження, що всупереч положенням п. 3 ч. 2 ст. 291, ч. 7 ст. 290 КПК України зроблено не було.
Крім того, органом досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що у 2013 р., точну дату слідством встановити не виявилось можливим, він, перебуваючи у м. Харкові, маючи намір використовувати найману працю неповнолітніх з метою отримання прибутку при виконанні будівельних робіт, дав об`яву у газету «Прем`єр» з рекламою щодо виконання будь-яких будівельних робіт та вказав свій контактний телефон НОМЕР_1 .
Після того, як на дану об`яву відгукнувся ОСОБА_11 , власник буд. АДРЕСА_1 , з проханням провести демонтажні роботи на території цього домоволодіння, ОСОБА_8 погодився на це, після чого, маючи умисел щодо експлуатації дитини, а саме ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та розуміючи, що він є неповнолітнім, без належної оплати з метою отримання прибутку залучив ОСОБА_9 до шкідливих та важких умов праці щодо розбирання старої будівлі, домовившись про це з ним приблизно 29.10.2013 р. по телефону.
31.10.2013 року близько 08,00 год. ОСОБА_8 зустрівся у м. Харкові поблизу станції метро «Холодна гора» із потерпілим ОСОБА_9 , після чого, реалізуючи свій злочинний намір, близько 10,00 год. вони разом приїхали до буд. АДРЕСА_1 , де зі згоди господаря ОСОБА_11 вони почали розбирати стару будівлю.
При цьому ОСОБА_8 не забезпечив потерпілого ОСОБА_9 індивідуальними засобами захисту, не оплатив у цей день йому працю та залишив близько 15.00 год. цього ж дня ОСОБА_9 самого розбирати будівлю, внаслідок чого стався обвал стелі, після чого при неконтрольованому обрушенні стелі та стіни будівлі завалило потерпілого ОСОБА_9 , який отримав тілесні ушкодження у вигляді важкої ускладненої спинальної травми: компресійно - вибухового перелому 2-го поперекового хребця, забою спинного мозку, крововиливу в спинний мозок, нижнього глибокого парапарезу, порушення функцій тазових органів, що згідно висновку судово-медичної експертизи № 1320-А/13 від 13.12.2013 р. відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя.
Вказані дії ОСОБА_8 органом досудового слідства кваліфіковано за ч.2 ст.150 КК України, тобто експлуатація дитини, яка не досягла віку, з якого законодавством дозволяється працевлаштування, шляхом використання її праці, що спричинило істотну шкоду для здоров`я дитини, поєднана з використанням дитячої праці в шкідливому виробництві.
Вивченням матеріалів кримінального провадження та зазначеного вище обвинувачення стосовно ОСОБА_8 , колегією суддів встановлено, що воно є неконкретним.
Так, посилаючись на кваліфікуючу ознаку у виді використанням дитячої праці в шкідливому виробництві, орган досудового слідства не визначив та не надав будь-яких доказів того, що потерпілий ОСОБА_9 працював саме на шкідливому виробництві.
При апеляційному перегляді вироку Дергачівського райсуду Харківської області від 10.04.2017 року стосовно ОСОБА_8 у постановленій за його результатами ухвалі від 01.08.2017 року (том 1, арк. 235) колегія суддів вказала, що для визначення виконуваної потерпілим роботи як «шкідливе виробництво» необхідно провести відповідну експертизу.
Встановлення даної обставини є важливим, ще й з точки зору визначення законності праці потерпілого, якому на момент подій виповнилося 15 років.
При цьому, згідно з ч.ч. 2,3 ст. 188 КЗпП України, за згодою одного із батьків або особи, що його замінює, можуть, як виняток, прийматись на роботу особи, які досягли п`ятнадцяти років. Для підготовки молоді до продуктивної праці допускається прийняття на роботу учнів загальноосвітніх шкіл, професійно-технічних і середніх спеціальних навчальних закладів для виконання легкої роботи, що не завдає шкоди здоров`ю і не порушує процесу навчання, у вільний від навчання час по досягненні ними чотирнадцятирічного віку за згодою одного з батьків або особи, що його замінює. Відповідно до ч. 1 ст. 190 КЗпП України, забороняється застосування праці осіб молодше вісімнадцяти років на важких роботах і на роботах з шкідливими або небезпечними умовами праці, а також на підземних роботах.
В обвинувальному акті відомості про наявність або відсутність згоди батьків на працевлаштування потерпілого, наявність у виконуваній ним роботі шкідливих умов взагалі відсутні.
Неповно розкрито у обвинувальному акті й кваліфікуючу ознаку у виді експлуатації.
Так, експлуатація в теорії кримінального права визначається як присвоєння матеріальних результатів праці людини (зокрема прибутку) власником засобів виробництва. При цьому людина може працювати взагалі без оплати або з оплатою, яка явно не відповідає характеру та інтенсивності роботи. У ст. 150 КК України під експлуатацією дитини розуміється привласнення не будь-яких матеріальних результатів (продуктів) її праці (доходу у вигляді матеріальних благ), а лише прибутку як різниці між доходами і виробничими витратами.
На підтвердження наявності ознак експлуатації в діях ОСОБА_12 в обвинувальному акті вказано: «без належної оплати з метою отримання прибутку залучив ОСОБА_9 до шкідливих та важких умов праці…», «не оплатив у цей день йому працю».
Але досудовим слідством не зазначено, про яку суму винагороди за виконання обумовленої роботи домовлялися ОСОБА_12 з ОСОБА_13 , які були строки та порядок розрахунку, яку суму коштів повинні були сплатити замовники робіт - власники будинку, яка середня ринкова вартість подібної виконуваній потерпілим роботи в період часу, коли сталися події.
За умови, що обвинувальний акт не містить даних про примусову працю потерпілого, а навпаки вказує на те, що останній погодився на виконання робіт, встановлення вищевказаних обставин є необхідним для з`ясування наявності кваліфікуючої ознаки експлуатація.
Правильним є посилання районного суду про недоліки обвинувального акту в частині формулювання суб`єктивної сторони складу злочину, адже злочин, передбачений ч. 2 ст. 150 КК України характеризується прямим умислом. Проте, в акті вказано про намір, злочинний намір та умисел (без зазначення його виду) обвинуваченого, що не відповідає принципам конкретизації та категоричності при висуненні особі обвинувачення.
Також, обґрунтованими є посилання районного суду щодо необхідності зазначення в обвинувальному акті, якщо прокурор вважає це доведеним та висуває особі відповідне обвинувачення, про наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями обвинуваченого та наслідками у виді істотної шкоди здоров`ю потерпілого, а також суперечливість формулювання в акті про відсутність заподіяної кримінальним правопорушенням шкоди.
Колегія суддів погоджується з висновком районного суду про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України у зв`язку з відсутністю в ньому відомостей щодо правових відносин між обвинуваченим та потерпілим, а також між ними та власником домоволодіння.
В доповнення до вказаного судом першої інстанції, колегія суддів зазначає, що обвинувальний акт не містить відомостей, що саме ОСОБА_12 був по відношенню до ОСОБА_13 роботодавцем, примушував його працювати, повинен був сплачувати потерпілому гроші за виконану роботу або безоплатно експлуатував його.

Формулювання в акті «залучив ОСОБА_9 до шкідливих та важких умов праці» є неконкретним та не містить в собі даних, що характеризують відносини між вказаними особами на умовах підпорядкування, залежності.
Наведені та зазначені в ухвалі районного суду обставини в обвинувальному акті не містяться.
Вказані недоліки свідчать про порушення органом досудового слідства п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України при складанні обвинувального акту, а саме при викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та формулюванні обвинувачення.
Твердження прокурора в апеляції про те, що суд вийшов за межі повноважень при підготовчому судовому засіданні є неприйнятним, адже суд не вдавався до оцінки доказів по справі, а лише перевіряв формулювання обвинувачення на його відповідність правовій кваліфікації інкримінованого ОСОБА_12 кримінального правопорушення. При цьому, формулювання обвинувачення дійсно не містить зазначених в ухвалі районного суду та даній ухвалі обставин, що є обов`язковими для доказування складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 150 КК України. Неусунення даних недоліків обвинувального акту може призвести до порушень прав обвинуваченого на захист та неможливості реалізації ним процесуальних прав, передбачених п.п. 1,5 ч. 3 ст. 42 КПК України, згідно із якими обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, обвинувачують; давати пояснення, показання з приводу підозри, обвинувачення чи в будь-який момент відмовитися їх давати.
Наведене спростовує доводи апеляційної скарги, у зв`язку з чим вона задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції про повернення обвинувального акту прокурору залишається без змін, як така, що постановлена із додержанням норм матеріального та процесуального права, є законною та обґрунтованою.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 05 грудня 2017 року про повернення прокурору обвинувального акту щодо ОСОБА_8 без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя
Судді: