Справа № 396/1692/17
Провадження № 1-кс/396/271/17
УХВАЛА
Окрім цього, органом досудового розслідування не здійснено призначення огляду мене ОСОБА_4 судово-медичним експертом та відповідними лікарями, не було призначення фахових медичних досліджень (МРТ і т.ін.) для об`єктивного встановлення наслідків травмування. Висновок судово-медичної експертизи зроблено згідно наданої медичної виписки №5238 із медичної карти стаціонарного хворого. Перераховані питання не можуть бути вирішені за допомогою виписки із медичної карти стаціонарного хворого, яка видана на момент виписки з лікувального закладу, оскільки вони вимагають спеціальних медичних знань та досліджень багатьох спеціалістів. Вирішення ряду питань, які відносять до кількох медичних спеціальностей, не може бути здійснене особисто судово-медичним експертом чи лікарем, а за допомогою фахівців. Наприклад, виявлення наслідків закритої черепно-мозкової травми і їх оцінювання повинні робитися за участю невропатолога, терапевта, травматолога, отоларинголога, наслідків травми органа зору - за участю офтальмолога,, встановлення наявності закритого перелому - за участю рентгенолога, призначення томографії головного мозку, та інших необхідних фахівців та фахових досліджень.
З медичної точки зору тілесним ушкодженням називається порушення анатомічної цілості або фізіологічної функції тканин чи органів внаслідок дії на людський організм різноманітних факторів зовнішнього середовища (механічних, фізичних, хімічних тощо).
Відповідно до КК України тілесні ушкодження поділяються на тяжкі (ст.121), середньої тяжкості (ст.122) та легкі (ст.125). Серед останніх в свою чергу розрізняють: 1) легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я або короткочасною втратою працездатності; 2) легкі тілесні ушкодження. Перераховане є юридичною класифікацією тілесних ушкоджень.
В основу тяжкості тілесних ушкоджень покладені: небезпечність ушкодження для життя; шкода, заподіяна здоров`ю; тривалість розладу здоров`я.
За ст. 122 КК України юридичними критеріями (ознаками) тілесного ушкодження середньої тяжкості є: 1) відсутність небезпечності його для життя; 2) ушкодження, яке не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України; 3) ушкодження, що спричинило тривалий розлад здоров`я; 4) ушкодження, що викликало значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину.
Перші дві ознаки не вимагають тлумачення, вони зрозумілі з вищенаведеного тексту про тяжкі тілесні ушкодження. Щодо третьої ознаки, то необхідно зазначити, що в ній передбачений розлад здоров`я, а не кількість днів знаходження в стаціонарі.
Розлад здоров`я - це порушення нормальної діяльності організму будь-якої людини: працюючої і непрацюючої, дитини і старця, здорової і інваліда. Не потрібно плутати розлад здоров`я з тимчасовою непрацездатністю. Розлад здоров`я може супроводжуватись, а може і не супроводжуватись тимчасовою непрацездатністю. Людина може отримати ушкодження, наприклад - струс мозку, перелом носа та ін., що є розладом здоров`я, але продовжувати працювати і одночасно лікуватися (тобто, не мати тимчасової втрати працездатності).
Тому вважає, що листок непрацездатності або термін перебування в стаціонарі чи на амбулаторному лікуванні самі по собі ще не свідчать про тривалість порушення функцій будь-яких органів чи тривалість розладу здоров`я. Було б ідеальним, якби експерт чи лікар при огляді живої особи з приводу визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, брав до уваги не тривалість тимчасової непрацездатності та лікування, а об`єктивно встановлював тривалість розладу здоров`я на основі загального стану потерпілого і терміну, необхідного для його видужання.
За змістом ст. 122 КК України, ушкодження буде вважатись середньої тяжкості при умові, що розлад здоров`я був тривалим. "Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" (1995) роз`яснюють, що "тривалим належить вважати розлад здоров`я строком понад 3 тижні (більш як 21 день)".
Судово-медичний експерт або лікар повинні враховувати велику відповідальність, яку вони несуть при визначенні ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, оскільки їх висновки служать основою для кваліфікації дій обвинувачуваного і притягнення його до відповідальності, а також життя, та подальший стан здоров`я потерпілого. Без проведення судово-медичної експертизи у випадках спричинення ушкоджень та подальших їх наслідків для здоров`я, не може бути успішно проведене слідство чи судовий розгляд справи.
Згідно з положеннями ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Натомість, єдине, що зробив старший слідчий СВ Новоукраїнського ВП ГУНП в Кіровоградській області майор поліції ОСОБА_5 (згідно до постанови про закриття кримінального провадження), так це прийшла до висновку, що в даному випадку тілесні ушкодження відносяться до категорії легких і не проводячи інших слідчих дій та досліджень, не роз`яснивши процесуальні права та обов`язки фігурантам справи, вирішила закрити кримінальне провадження, тим самим вчинивши не як службова особа,що захищає права особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень . Все вищевикладене явно не свідчить про всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин кримінального провадження та законність оскаржуваної постанови. При прийнятті рішення слідчим про закриття кримінального провадження в постанові в повній мірі не зазначено, які обставини були встановлені досудовим розслідуванням. Твердження щодо відсутності в даній події складу кримінального правопорушення, з чим помилково погодився слідчий нівелюється протилежними твердженнями заявника щодо протилежного.
В судовому засіданні скаржник скаргу підтримав із підстав, наведених у ній, просить її задовольнити.
Прокурор вважає скаргу безпідставною та просить відмовити у її задоволенні.
Заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до переконання про безпідставність скарги, у зв`язку із наступним.
Згідно ст.286 КК України, відповідальність за вчинене порушення ПДР настає за умови заподіяння наслідків у вигляді фізичної шкоди, яка є не менш небезпечною, ніж середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Отже, в даному випадку, визначальним для слідчого є встановлення існування самої події кримінального правопорушення, тобто факту вчинення ДТП і наявності у потерпілого тілесних ушкоджень (середньої тяжкості або тяжких). Й лише після встановлення наявності самої події кримінального правопорушення, слідчий повинен встановлювати обставини, які вказують на існування усіх елементів складу злочину шляхом проведення необхідних слідчих і процесуальних дій, в т.ч. й тих, про які вказує скаржник у своїй скарзі.
Оскільки слідчим було встановлено, що у потерпілого малися легкі тілесні ушкодження після ДТП, то слідчий законно та обґрунтовано виніс постанову про закриття кримінального провадження та скерував матеріали справи до Новоукраїнського ВП ГУНП у Кіровоградській області для вирішення питання про притягнення винної особи до адміністративної відповідальності, після чого потерпілий ОСОБА_4 має можливість захистити свої права як потерпілого шляхом пред`явлення відповідного цивільного позову на відшкодування завданої шкоди.
Будь-яких порушень слідчого в межах здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення судом не встановлено, а тому у задоволенні скарги слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 303,307 КПК України,
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Кіровоградської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1