Єдиний унікальний номер 235/560/16-к
Номер провадження 11-кп/775/796/2017

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження: 11-кп/775/796/2017 Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_1
Єдиний унікальний номер: 235/560/16-к Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області в місті Бахмуті в складі:

Головуючого судді : ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 , за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0002638 від 27.10.2015 року за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 07 липня 2017 року стосовно ОСОБА_8 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 07 липня 2017 року

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженого м. Жовті Води Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середньо-спеціальна, неодруженого, мобілізованого, рядового, солдата 133 батальйону охорони ВЧ НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.115 КК України та призначено йому покарання у вигляді чотирнадцяти років позбавлення волі з ізоляцією та поміщенням до кримінально-виконавчої установи закритого типу, -

Вироком суду встановлено, що 27 жовтня 2015 року близько 17.00 год., в приміщенні житлової кімнати господарської будівлі, розташованої на території приватного домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , між ОСОБА_8 та його цивільною дружиною ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які перебували в стані алкогольного сп`яніння, на побутовому ґрунті виникла сварка. Під час вказаної сварки у ОСОБА_8 виник умисел на вбивство ОСОБА_9 , тобто на умисне протиправне заподіяння їй смерті. Безпосередньо реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на вбивство, ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, спрямованим на вбивство, умисно завдав ОСОБА_9 один удар кулаком в лобну область справа, та один удар кулаком в ліву щічну область, внаслідок чого остання впала на ліжко. Одразу після нанесення зазначених ударів та падіння ОСОБА_9 на ліжко, ОСОБА_8 , продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на її вбивство, використовуючи в якості знаряддя злочину подушку, яка знаходилась на вказаному ліжку, діючи умисно, шляхом здавлення та притиснення до підлягаючих кісткових структур лицьового відділу черепа, закрив ОСОБА_9 отвори рота та носа, що призвело до розвитку механічної асфіксії, та, як наслідок, до смерті ОСОБА_9 , яка настала в короткий проміжок часу на зазначеному ліжку в приміщенні житлової кімнати вказаної господарської будівлі.

Внаслідок вказаних злочинних дій ОСОБА_8 потерпілій ОСОБА_9 були заподіяні: синець спинки та кінчика носа, сплющеність кінчика та крил носа в передньозадньому напрямку, по одному синцю правої виличної області, в області кута нижньої щелепи та підборіддя з права, лівої виличної області з переходом на зовнішній кут нижньої повіки лівого ока, внутрішньошкірні крововиливи лівої щічної області, крововиливи в слизову верхньої та нижньої губи в проекції міжзубних проміжків, слизової правої щоки, дрібно крапкові та великоосердкові крововиливи в підшкірній клітковині по ходу і в місцях прикріплення до ключиць обох грудинно-ключично-сосцевидних м`язів, які перебувають в прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_9 , а також по одному синцю лобної області справа, починаючи від межі росту волосся, з переходом на праву надбрівну дугу; лівої щічної області з переходом на тіло і кут нижньої щелепи зліва, розрив слизової лівої щоки в проекції 6,7 зубів.

Причиною смерті ОСОБА_9 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_3 близько 17.00 год., є механічна асфіксія від закриття отворів рота і носа тупим предметом.

З даним вироком не погодився захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , та подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі захисник просить вирок суду скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства.

Свої вимоги мотивує тим, що:

- обвинувачений ОСОБА_10 не відмовлявся давати показання, однак ні під час досудового розслідування, ні під час судового розгляду справи показання останнього не були перевірені шляхом слідчого експерименту за участю судово-медичного експерта;

- зазначає, що, визнаючи ОСОБА_10 винуватим, суд послався на показання потерпілої ОСОБА_11 , яка їх давала зі слів доньки загиблої, а її онуки ОСОБА_12 , що не була допитана в суді, і це, на думку захисника, позбавило можливості перевірити достовірність показань потерпілої ОСОБА_13 ;

- звертає увагу, що, відповідно до протоколу огляду місця події від 27 жовтня 2015 року, на місці події вилучено 7 слідів пальців рук, однак доля зазначених доказів не відома на теперішній час; дані сліди не були направлені на перевірку причетності інших осіб до скоєння даного злочину, будь-які експертизи із зазначеними слідами не проводились;

- суд у вироку послався на низку речових доказів, що були вилучені під час огляду місця події та затримання підозрюваного, при цьому не дослідивши їх під час судового розгляду справи;

- вказує, що судом неодноразово порушено право обвинуваченого на захист:

- 25.01.2016 р. та 09.03.2016р. розглядалось питання щодо продовження строків тримання під вартою обвинуваченого без участі останнього;

- 12.05.2017р. та 30.05.2016 року розглядалось питання щодо продовження строків тримання під вартою обвинуваченого, при цьому останній знаходився в приміщенні слідчого ізолятору, а його захисник в залі судового засідання, що унеможливило спілкування обвинуваченого та захисника, крім того, ОСОБА_10 не отримав копії клопотань про продовження запобіжного заходу;

- 20.09.2016року судове засідання, в якому допитувався свідок ОСОБА_14 , проводилось в режимі відеоконференції, при цьому ОСОБА_10 знаходився в приміщенні слідчого ізолятору, а його захисник в залі судового засідання, що позбавило останнього можливості узгодити із захисником тактику допиту свідка;

- при аналогічних обставинах, 06.07.2017р., допитувався свідок ОСОБА_15 , при цьому зв`язок був поганої якості, у зв`язку з чим свідчення ОСОБА_15 не було чутно;

- стягнуті з ОСОБА_10 суми на відшкодування моральної та матеріальної шкоди необґрунтовані, оскільки не підтвердженні документально.

Прокурором, який приймав участь в суді першої інстанції, подані заперечення на апеляцію, в яких він обґрунтовує законність прийнятого судом першої інстанції рішення.

В судовому засіданні апеляційного суду:

- прокурор заперечував проти задоволення апеляцій, вважав вирок суду законним та обґрунтованим;

- захисник ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_8 підтримали доводи апеляції, просили вирок суду скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Крім того, ОСОБА_8 додав, що, на його думку, причиною смерті потерпілої стала сукупність її алкогольного сп`яніння та нанесені ним потерпілій побої.

Заслухавши доповідача, учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

На думку колегії суддів, виконуючи вимоги статті 94 КПК України, суд першої інстанції дослідив всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для постановлення обвинувального вироку.

Вина обвинуваченого в скоєнні кримінального правопорушення за обставин, визнаних судом доведеними, підтверджується зібраними в судовому засіданні доказами.

Так, перш за все, суд цілком обґрунтовано послався на показання свідка ОСОБА_15 , яка в судовому засіданні пояснила, що восени в 2015 р. вона приїхала до свого хлопця ОСОБА_16 до села в Донецькій області. де він проходив військову службу. У будинку жили господиня, вона та ОСОБА_16 на першому поверсі, ОСОБА_10 , потерпіла та дитина на другому поверсі. Потерпіла 26 жовтня 2015 р. запросила її на день народження доньки. Вранці наступного дня вона, потерпіла, ОСОБА_10 , дитина пішли до магазину, де купили пляшку горілки, їжу. Всі були напідпитку. Повернувшись, потерпіла поставила пакет у будинку у прихожій. Вона ( ОСОБА_17 ) пішла до літньої кухні та звідти чула, що ОСОБА_10 став кричати на потерпілу за те, що він перечепився через поставлений потерпілою пакет, сварився, що потерпіла безвідповідальна, через ревнощі. ОСОБА_10 повів потерпілу до сараю біля літньої кухні розмовляти. Сарай та літня кухня розташовані через стінку. Вона у цей час була у літній кухні та чула сварку між ОСОБА_10 та потерпілою, потім - глухий удар як об стінку. Потім кричав тільки ОСОБА_10 , потерпілої не було чутно. Вона вийшла з літньої кухні, постукала у двері. ОСОБА_10 казав, що зараз вийде. Вона повернулася до літньої кухні. Потім почула ще два удари з сараю. ОСОБА_10 зайшов до літньої кухні. На її запитання де дружина, ОСОБА_10 відповів, що нехай посидить та поміркує. ОСОБА_10 дістав пляшку горілки, яку купили у магазині та став розпивати. Приблизно через годину прийшла донька потерпілої ОСОБА_18 та запитала де мама, на що ОСОБА_10 відповів, щоб вона пішла до сараю та взяла у матері мобільний телефон. Катя повернулася до літньої кухні, була злякана. ОСОБА_10 взяв телефон, намагався телефонувати, щось говорив за батька ОСОБА_12 . На прохання ОСОБА_12 вона повела її до вбиральні, по дорозі дитина сказала, що вона звала маму, але та не відповідає. Повернувшись, вона зателефонувала ОСОБА_16 , пояснила ситуацію, розповіла, що сказала ОСОБА_18 . Кравець сказав, що зараз прийде. Коли ОСОБА_16 прийшов, то зайшов до літньої кухні, запитав у ОСОБА_10 , що відбувається, чому сваряться, де дружина. ОСОБА_10 сказав, що дружина у сараї, туди не потрібно заходити, що дружина посидить та поміркує. Кравець пішов до сараю, вона була рядом, побачила, що потерпіла лежала на ліжку обличчям до стіни, набік. У потерпілої на обличчі були гематоми, набрякле обличчя, великі губи, синець під оком, крові не бачила. Кравець зайшов, пощупав потерпілу ближче до шиї, потерпіла не подавала ознак життя. Кравець зайшов до літньої кухні, запитав у ОСОБА_10 що той накоїв. ОСОБА_10 не відповідав, продовжував випивати. Вони пішли до командира військової частини, де ОСОБА_16 повідомив про події. Потім прийшла медсестра та вони пішли до місця події. До сараю, окрім ОСОБА_10 , та потім дочки, ніхто не заходив. У дворі сторонніх осіб не було, окрім як напередодні на дні народження. Двері сараю та літньої кухні розташовані рядом та ОСОБА_10 не вибував з поля її зору.

Свідок ОСОБА_19 , серед іншого, показав, що в день загибелі ОСОБА_20 , біля 17 год., йому зателефонувала ОСОБА_17 та сказала, що прибігла дитина та каже, що мама не дихає. Він пішов до квартири, яку знімав. У гаражі сидів ОСОБА_10 , пив спиртне, знаходився у стані алкогольного сп`яніння. На його запитання про те, що сталось, ОСОБА_10 сказав, що дружина спить і не пускав його до кухні. Прийшла ОСОБА_17 та господарка будинку, сказали, що потерпіла не дише. Він зайшов до кухні. Потерпіла лежала на ліжку на спині, головою набік ліворуч .У потерпілої було синє зліва обличчя, темні синці. Він та ОСОБА_17 пішли до командира частини. Потім з командиром роти, резервною групою повернувся до будинку, де знаходився ОСОБА_10 . Резервна група забрала ОСОБА_10 , викликали медиків. ОСОБА_17 поясняла, що вони разом ходили до магазину, купили спиртне. У цей день він бачив ОСОБА_10 , ОСОБА_17 , потерпілу та дитину, вони йшли до магазину, були напідпитку.

Свідок ОСОБА_14 , серед іншого, показала, що у її флігелі жив обвинувачений ОСОБА_10 , до нього приїхала загибла ОСОБА_20 зі своєю донькою ОСОБА_21 . 26 жовтня 2015 року з приводу дня народження доньки ОСОБА_22 та ОСОБА_20 запросили знайомих його святкувати. Наступного дня, під вечір, до неї прийшла ОСОБА_17 та сказала, що ОСОБА_20 погано і потрібно викликати лікарів. Вони підійшли до сараю, звали ОСОБА_20 , але та не відповідала. Потім прийшла фельдшер та констатувала смерть ОСОБА_20 . В цей час ОСОБА_10 у гаражі розпивав спиртне та говорив, що ОСОБА_20 погано і потрібно викликати лікаря.

Свідок ОСОБА_23 пояснив, що він проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , з обвинуваченим спілкувався по службі. 27.10.2015 року, біля 18-ої год. підрозділ був піднятий по тривозі та направлений до місця мешкання ОСОБА_10 . ОСОБА_10 був у неадекватному стані, нетверезий, намагався щось пояснити. Крім того, свідок зазначив, що в цей день, біля 15.30год., він бачив обвинуваченого та загиблу біля магазину, ОСОБА_10 знаходився в цей час явно не в тверезому стані, ОСОБА_20 не мала на обличчі тілесних ушкоджень.

Потерпіла ОСОБА_11 суду поясняла, що її донька ОСОБА_9 спілкувалася з ОСОБА_10 по телефону, їздила до нього в с. Успенівка. На осінні канікули донька та онука поїхали до ОСОБА_10 та не повернулися до дня народження онуки 26.10.2015 р. 27 жовтня 2015 р. вона спілкувалася з дочкою по телефону до обіду. Біля 21.30 г. з мобільного телефону онуки подзвонив чоловік, який сказав, що необхідно приїхати та забрати онуку, яка знаходиться в лікарні. Вона також дізналася, що донька загинула. Вранці волонтери привезли онуку ОСОБА_24 , яка повідомила , що у мами зупинилося серце та вона лежить у лікарні. До неї приходила родичка ОСОБА_10 та принесла співчуття, говорила, що їм соромно, що хай би він і себе вбив. Родичка пропонувала гроші для дитини, які взяв батько онуки.

Таким чином, на підставі показань зазначених свідків достеменно встановлено, що 27.10.2015 року, після сварки між ОСОБА_10 та ОСОБА_20 , на подвір`ї сторонніх осіб не було, що остання не виходила з приміщення, де її залишив ОСОБА_10 , що сам ОСОБА_10 не покидав подвір`я до моменту виявлення трупа ОСОБА_20 донькою, та весь час знаходився в полі зору свідка ОСОБА_17 , між часом настання смерті ОСОБА_20 та виявлення її трупу донькою пройшов незначний проміжок часу.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про належність і допустимість зазначених показань потерпілої, свідків як доказів, так як вони узгоджуються як між собою, так і з іншими дослідженими доказами.

Так, під час огляду місця події від 27 жовтня 2015 р. - домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , у жилій кімнаті господарської будівлі виявлено: труп ОСОБА_9 , який розташований в положенні лежачи на спині обличчям вгору, у одязі без пошкоджень, з наявними тілесними ушкодженнями у вигляді синців та крововиливів у області голови, носу, слизових верхньої та нижньої губи порожнини рота, обличчя вкрите помарками підсохлої речовини темно-червоного кольору, на одязі, в області стійки коміра нашарування речовини бурого кольору. У ході огляду вилучено 7 слідів пальців рук з поверхні пластикової пляшки з пивом «Оболонь», ємкістю 2,5л, з поверхні скляної пляшки з-під горілки «Первак», ємкістю 0,7л, з поверхні пачки із-під сигарок «Rothmans» та «Kent», вилучено наволочку з подушки рожевого кольору із зображенням квітів з нашаруванням речовини бурого кольору (а.п. 10-15,16-19 т.1).

Під час експертного дослідження вилучених речових доказів, а саме наволочки, встановлено, що виявлена на ній речовина бурого кольору містить кров, яка може належати потерпілій ОСОБА_20 . З урахуванням групової характеристики підозрюваного ОСОБА_8 походження крові на наволочці тільки від нього виключається, його кров може бути присутньою тільки у разі змішування з кров`ю ОСОБА_9 , так як один із виявлених антигенів в сліді крові, а саме антиген Н, є групоспеціфічним для крові ОСОБА_8 (а.п.65-66 т.1).

Під час затримання ОСОБА_8 за підозрою у скоєнні злочину був вилучений одяг, а саме: камуфльована куртка, яка, відповідно до висновку судово-медичної експертизи містить сліди крові, що може належати потерпілій ОСОБА_9 . З урахуванням групової характеристики підозрюваного ОСОБА_8 походження крові на камуфльованій куртці тільки від нього виключається, його кров може бути присутньою тільки у разі змішування з кров`ю ОСОБА_9 , так як тільки один з виявлених антигенів в сліді крові, а саме антиген Н, є групо специфічним для крові ОСОБА_8 (а.п.70-73, 90-92 т.1).

Даних про те, що ОСОБА_10 мав якісь тілесні ушкодження, що супроводжувались кровотечею, матеріали провадження не містять.

Результатом судово-медичного дослідження трупа ОСОБА_25 є висновок експерта, відповідно до якого:

виявлені наступні тілесні ушкодження:- крововилив спинку та кінчика носу, сплющеність кінчика та крилів носу в попередньо-задньому напрямку, по одному крововиливу правої вилочної області, в області кута нижньої щелепи та підборіддя з права, лівої виличної області з переходом на зовнішній кут нижньої повіки лівого ока, внутрішньо-шкірні крововиливи лівої щічної області, крововиливи в слизову верхньої та нижньої губи в проекції міжзубних проміжків, слизової правої щоки, дрібно крапкові та великоосередкові крововиливи в підшкірній клітковині по ходу і в місцях прикріплення до ключиць обох грудино- ключично -сосцевидних м`язів, які з урахуванням їх морфологічних особливостей та локалізації виникли від дії тупих предметів шляхом здавлення та притиску до прилеглих кісткових структур лицьового відділу черепа у процесі закриття отвору рота та носу, що призвело до розвитку механічної асфіксії та у своїй сукупності відповідно пунктам 2.1.2 та 2.1.3 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.95 р., мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя та знаходяться у причинному зв`язку з настанням смерті;- закрита черепно-мозкова травма :крововилив під тверду мозкову оболонку в середній черепній ямці зліва (масою 25 г),крововиливи під м`які мозкові оболонки з осередком забою та пошкодженням м`яких мозкових оболонок тім`яної потиличної області лівої півкулі головного мозку , крововиливу у м`які тканини голови в проекції лівого тім`яного бугра.

Дана травма виникла у строк не менше шести-восьми діб до настання смерті (по даним судово-гістологічного дослідження) від однієї ударної дії у область лівого тім`яного бугра тупого предмета з обмеженою травмуючою поверхнею та має признаки тілесних ушкоджень середньої тяжкості та не перебуває в прямому причинному зв`язку з настанням смерті (субдуральна гематома, яка не призвела до розвитку набряку та набухання головного мозку з дислокацією ствола мозку у великий потиличний отвір, до стану, небезпечного для життя).

-по одному крововиливу лобної області з права, починаючи від межі росту волосся, з переходом на праву набрівну дугу; лівої щічної області з переходом на тіло та кут нижньої щелепи зліва, розрив слизистої лівої щоки в проекції 6,7 зубів, які виникли незадовго до настання смерті від двох ударних дій тупих предметів з обмеженою травмуючою поверхнею у лобну область з права та ліву щічну область та як узяті ізольовано, так й у своїй сукупності мають ознаки легких тілесних ушкоджень, та не знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням її смерті.

Яких-небудь тілесних пошкоджень , спричинених їй після смерті не мається.

Причиною смерті ОСОБА_9 є механічна асфіксія від закриття отворів рота та носа тупим предметом, що підтверджується:

-по-перше, наявністю при дослідженні її трупу асфіктичних ознак: набрякле синюшне обличчя, дрібно-крапкові крововиливи у з`єднано тканинні оболонки очей, обільні зливні синюшно-багрові трупні плями, рідкий стан та темне фарбування трупної крові, різке перенаповнення венозною кров`ю правих відділів серця та повних вен, різке виражене гостре загальне венозне повнокрів`я внутрішніх органів, багаточисленні крапкові крововиливи (плями Тардьє) під плеврою та епікардом діапедезних крововиливів у легені, головному мозку, селезінці .

-по-друге, наявністю залишкової сплющеності у виді сплощення кінчика та крилів носа в попередньо - задньому напрямку, крововиливів на спинці та кінчику носа, правої вилочної області, в області кута нижньої щелепи та підбородку праворуч, лівої вилочної області з переходом на зовнішній кут нижньої повіки лівого ока, внутрішньо шкірних крововиливів лівої щічної області, крововиливів у слизисту верхньої та нижньої губи в проекції міжзубних проміжків, слизистої правої щоки, крововиливів у підшкірну клітковину, за ходом та у місцях прикріплення до ключиць обох грудино-ключичних сосцевидних м`язів (при відсутності тілесних ушкоджень у виді саден та забитих ран у області рота та носа, шиї).

Враховуючи ступінь розвинення трупових явищ при огляді трупа на місці події (з протоколу огляду місця події): «Трупне задубіння не виражене в усіх групах м`язів. Трупні плями синюшно-фіолетового кольору розташовуються по заднім поверхням тіла при натисканні зникають та відновлюють свій колір через 10 сек.(20 годин 00 хвилин 27 жовтня 2015 року). Явища гниття відсутні» слід вважати, що смерть гр-ки ОСОБА_9 настала ІНФОРМАЦІЯ_3 за 2-4 години до моменту огляду її трупа.

При судово-токсикологічному дослідженні крові та сечі від трупа гр. ОСОБА_25 виявлений спирт етиловий в крові -2,88 %о, в сечі -3,9%о (акт № 10390 від 03.11.15 р.), що свідчить про вживання спиртних напоїв незадовго до смерті та відповідає тяжкому алкогольному сп`янінню, відносно до живих осіб (а.п.36 -39 т.1).

Таким чином, експертом були встановлені нанесені потерпілій види тілесних ушкоджень, їх тяжкість, механізм їх нанесення, ступінь тяжкості, а також час (з 16 до 18 год. 27.10.2015р.) та причина смерті - механічна асфіксія від закриття отворів рота та носа тупим предметом, наведено докладне обгрунтування цього висновку ( а.п. 36-39 т.1).

Вказані експертизи були дослідженні в судовому засіданні 6 квітня 2016 року, будь-яких сумнівів не викликають. З боку захисника чи обвинуваченого зауважень не надходило, заперечень щодо долучення зазначених письмових доказів до матеріалів кримінального провадження не було, клопотання про дослідження речових доказів захисник чи обвинувачений не заявляли.

Крім того, допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції судово-медичний експерт ОСОБА_26 виключив самогубство потерпілої, механічну асфіксію від неправильної пози лежачи, а також асфіксію блювотними масами, не виключив можливість спричинення механічної асфіксії подушкою та докладно мотивував свої висновки.

Таким чином, на думку колегії суддів, суд першої інстанції повно і всебічно проаналізував сукупність досліджених доказів та дійшов вірного висновку про доведеність вини ОСОБА_8 в умисному вбивстві потерпілої ОСОБА_9 .

Обговорюючи доводи апеляції щодо неповноти досудового розслідування та судового слідства через не проведення слідчого експерименту з обвинуваченим, колегія суддів зазначає наступне.

Однією із засад кримінального судочинства є змагальність сторін та свобода в поданні ними доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ст.7 КПК України).

Зміст цієї засади викладено у ст. 22 КПК України, відповідно до якої змагальність передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Приписами статті 93 КПК України встановлено наступне:

1. Збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

2. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

3. Сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Ініціювання стороною захисту, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 цього Кодексу.

Відповідно ч. 1 ст. 240 КПК України, з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.

З аналізу зазначених норм вбачається, що сторона обвинувачення та захисту є паритетними, самостійно відстоюють свої правові позиції у формі судового спору шляхом реалізації наданих законом процесуальних прав та обов`язків, а суд зобов`язаний надати належну оцінку зібраним доказам у кримінальному провадженні; його повноваженнями не є збирання доказів, а також проведення слідчих (розшукових ) дій, до яких входить слідчий експеримент.

В матеріалах справи відсутні відомості щодо звернення, у встановленому ст.93 КПК України порядку, обвинуваченого ОСОБА_8 або його захисника до слідчого, прокурора із клопотанням про проведення слідчого експерименту, в якому їм було б відмовлено. Слід звернути увагу, що обвинувачений та захисник не були позбавлені можливості подати клопотання щодо проведення тих чи інших слідчих (розшукових) дій, однак, з власної ініціативи не реалізували своїх прав.

Пояснення прокурора щодо недоцільності проведення слідчого експерименту за участі судово-медичного експерту, внаслідок того, що обвинувачений хоча й надавав пояснення, але не визнавав своєї вини у вчиненні дій, які призвели до смерті потерпілої, колегія суддів вважає логічними.

Із зазначених причин колегія суддів вважає також недоречними доводи апеляції щодо не проведення органом досудового розслідування експертного дослідження слідів пальців рук, вилучених під час огляду місця події.

Таким чином, на думку колегії суддів, стороною обвинувачення надана така сукупність доказів, яка цілком підтверджує винність ОСОБА_10 у скоєнні злочину за встановлених судом обставин.

Що стосується доводів апеляції щодо посилання у вироку на свідчення потерпілої ОСОБА_11 , які надавалися нею зі слів онуки доньки загиблої, і не були перевірені судом шляхом допиту доньки загиблої в судовому засіданні, апеляційна інстанція визнає їх такими, що не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Відповідно ч. 2 ст. 97 КПК України, суд має право визнати допустимим доказом показання з чужих слів незалежно від можливості допитати особу, яка надала первинні пояснення, у виняткових випадках, якщо такі показання є допустимим доказом згідно з іншими правилами допустимості доказів.

З вироку вбачається, що показання потерпілої ОСОБА_13 , які суд прийняв до уваги, лише частково надані зі слів онуки ОСОБА_12 доньки загиблої та свідчать про те, що:

- обвинувачений та потерпіла вживали спиртні напої;

- обвинувачений вдарив потерпілу;

- дитина потерпілої приходила до матері, бачила, що вона не рухається, чула телефонну розмову обвинуваченого, в якій мова йшла про загиблу, після чого пішла до господарського будинку.

Вказані обставини описують в своїх показаннях інші свідки, показання яких визнані допустимими доказами ОСОБА_15 , ОСОБА_14 . Крім того, сам обвинувачений ОСОБА_10 давав пояснення, що дійсно вживав разом із загиблою спиртні напої, дійсно донька загиблої проживала у господарському будинку, підтвердив покази свідка ОСОБА_15 в частині обставин та місця спричинення ОСОБА_20 тілесних ушкоджень. Крім того, безпосередній допит малолітньої ОСОБА_27 є неможливим через знаходження її на тимчасово окупованій території АР Криму.

З огляду на викладене, суд обґрунтовано визнав показання з чужих слів потерпілої ОСОБА_13 допустимим доказом. Достовірність свідчень потерпілої підтверджуються показаннями інших свідків, є узгодженими між собою, і не викликають сумнівів.

Постановою слідчого від 14.01.2016року визнано речовими доказами у кримінальному провадженні зразок крові ОСОБА_8 на марлевій серветці, який упаковано у паперовий конверт та опечатано, нігтьові зрізи з обох рук ОСОБА_8 , які упаковані у один паперовий конверт та опечатані, осади з об.№№1,2, на ниточках марлі , які упаковані в один паперовий конверт, нігтьові зрізи з обох рук потерпілої ОСОБА_9 , які упаковані в два паперових конверта та опечатані, осади з об.№№1.2 на ниточках марлі, які упаковані в один паперовий конверт, наволочка, яка упакована у сейф пакет № 0999555, дві куртки та штани, які упаковані у сейф пакети № 2065823,№2065822,№2066000. Речові докази здані на зберігання до камери схову Покровського (Красноармійського) ВП ГУ НП в Донецькій області (а.п.74,75 т.1).

Як встановлено колегією суддів, в судовому засіданні 6 липня 2017 року судом з`ясовувалась думка учасників судового розгляду щодо необхідності дослідження речових доказів. Стороною обвинувачення запропоновано їх не досліджувати, з чим погодилась сторона захисту, при цьому ОСОБА_10 стверджував, що саме у приєднану як речовий доказ куртку він був одягнутий в день смерті ОСОБА_20 . В зв`язку з цим судом було ухвалено не досліджувати в судовому засіданні вилучені докази. Крім того, суд у вироку не посилався на речові докази як досліджені матеріальні об`єкти, а лише послався на постанову слідчого про їх доручення до кримінального провадження. Висновки ж судових експертиз, під час яких досліджувались речові докази, з точки зору їх належності, допустимості та достовірності, стороною захисту не оспорено.

Таким чином, довід апеляції щодо незаконності вироку внаслідок посилання судом на докази, що не були досліджені в судовому засіданні, є неспроможним.

Що стосується доводів захисника про порушення права на захист обвинуваченого ОСОБА_10 у зв`язку з проведенням судових засідань в режимі відеоконференції, то колегія суддів також вважає їх безпідставними.

Відповідно до ч. 1,2 ст.336 КПК України, судове провадження може здійснюватися у режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі, яке знаходиться поза межами приміщення суду (дистанційне судове провадження), у разі: неможливості безпосередньої участі учасника кримінального провадження в судовому провадженні за станом здоров`я або з інших поважних причин. Суд ухвалює рішення про здійснення дистанційного судового провадження за власною ініціативою або за клопотанням сторони чи інших учасників кримінального провадження. Суд не має права прийняти рішення про здійснення дистанційного судового провадження, в якому поза межами приміщення суду перебуває обвинувачений, якщо він проти цього заперечує.

Так, в судових засіданнях 30 травня 2016 року та 12 травня 2017 року розглянуті клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_10 . Судові засідання відбулися дистанційно, в режимі відеоконференції, при цьому в матеріалах провадження є розписка обвинуваченого, з якої вбачається, що останній не заперечує проти розгляду справи в режимі відеоконференції, а також заяви ОСОБА_10 про розгляд справи дистанційно ( а.с. 94,230 т. 2).

При прослуховуванні технічного запису судових засідань від 20 вересня 2016 р. та 6 липня 2017р., в яких було допитано свідків ОСОБА_28 та ОСОБА_15 , колегією суддів встановлено, що ані захисник, ані обвинувачений ОСОБА_10 не заперечували проти проведення судового засідання в режимі відеоконференції. Крім того, в матеріалах справи є розписки ОСОБА_8 , з яких вбачається його згода на проведення судового засідання 20.09.2016 року в режимі відеоконференції ( а.с. 133 т.2), в судовому засіданні 6 липня 2017 року ОСОБА_10 був присутнім в заді судового засідання, шляхом відтворення звуко- та відеозапису цього судового засідання колегією суддів встановлено, що чутність та видимість показань свідка ОСОБА_15 була достатньою для сприйняття даних нею пояснень, сторони та суд мали змогу задавати їй питання, отримувати на них відповіді.

Апеляційна інстанція вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо можливості допиту свідків в режимі відеоконференції, оскільки це відповідає вимогам чинного законодавства; спосіб захисту адвокатом вибирається самостійно, жодних перешкод зі сторони суду належному здійсненню захисту захисником колегія суддів не вбачає.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що дійсно, судові засідання від 25 січня 2016 року та 9 березня 2016 року, за результатами яких продовжено міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_10 , відбулись за відсутності останнього, однак ця обставина не впливає на законність та обґрунтованість вироку.

Що стосується цивільного позову потерпілої ОСОБА_11 , то апеляційний суд вважає задоволення його справедливим та вмотивованим.

Відповідно до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, завдано майнової та / моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Відповідно до ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.

З матеріалів справи вбачається, що потерпіла понесла матеріальні витрати на поховання, поминальний обід, проїзд та проживання. Зазначені факти підтверджуються документами, наявними в матеріалах кримінального провадження (а.с. -14-20 т.1, а.с. 1-33 т.3).

Відповідно до части 1 статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Приписами пункту 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із відповідними змінами), встановлено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Обговорюючи питання про розмір моральної шкоди, завданої злочином потерпілій, суд першої інстанції зазначив, що враховує характер та обсяг страждань потерпілої, конкретні обставини справи і наслідки, що настали.

Внаслідок умисного позбавлення життя потерпіла ОСОБА_11 втратила свою доньку. Ця втрата є такою, що не може бути відновлена, а тому душевні страждання матері будуть тривати і надалі, що свідчить про їх тривалість та глибину.

Слід зазначити, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір має суто умовний вираз.

Зважаючи на враховані судом обставини, втрату близької людини смерть доньки, колегія суддів погоджується з розміром суми моральної шкоди, завданої потерпілій діями ОСОБА_10 і стягнутої з нього в розмірі 200000грн.

Ознаки неповноти судового розгляду містяться у статті 410 КПК України, а підстави для призначення нового розгляду в суді в статті 415 КПК України. В апеляційній скарзі не наведено жодного обґрунтування такої неповноти судового розгляду, яка б ґрунтувались на положеннях зазначеної норми закону, так же як і підстав для призначення нового розгляду. Не вбачає таких підстав і колегія суддів. Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування судового рішення колегія суддів також не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 07 липня 2017 року відносно ОСОБА_8 , визнаного винним та засудженого за ч. 1 ст. 115 КК України - залишити без змін.

На ухвалу сторони можуть подати касаційні скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3 місяців з дня проголошення цієї ухвали, а обвинувачений, який утримується під вартою в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Судді :