Провадження № 1-кп/344/437/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Івано-Франківську кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Яворівка Калуського району Івано-Франківської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, інваліда 2 групи загального захворювання, одруженого, на утримані одна малолітня дитина, РНОКПП НОМЕР_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.342, ч.2 ст.345 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_7 вчинив опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків, та умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу середньої тяжкості тілесних ушкоджень у зв`язку із виконанням цим працівником службових обов`язків.

Злочини вчинено за наступних обставин.

23 серпня 2016 року о 00 год. 35 хв водій автомобіля марки «BMW 5 серії», р.н. НОМЕР_2 , ОСОБА_7 зупинився поряд із будинком № 19 по вул. С.Стрільців в м. Івано-Франківську.

В цей час працівники УПП м.Івано-Франківськ в складі екіпажу «ОПОРА 151» інспектора УПП в м.Івано-Франківську роти №3 лейтенанта поліції ОСОБА_5 , інспектора УПП в м. Івано-Франківську роти №3 лейтенанта поліції ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , який перебуває на посаді «Підбирач інформаційного та довідкового матеріалу» УПП в м. Івано-Франківську, будучи вдягнутими у однострій поліцейського з нагрудним знаком, виконуючи свої службові обов`язки по забезпеченню публічної безпеки і порядку, на службовому автомобілі здійснювали патрулювання по вул. С.Стрільців в м. Івано-Франківську.

В ході патрулювання ними було виявлено, що ОСОБА_7 зупинив вище вказаний автомобіль із порушенням вимог п.15.9г ПДР України, а саме зупинка забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м. від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі. Реагуючи на вказане правопорушення, ОСОБА_7 було подано світловий сигнал. Проте, ОСОБА_7 , проігнорувавши законні вимоги працівників УПП, почав рух в напрямку вул. Г.Мазепи. В подальшому, переслідуючи останнього службовим автомобілем, ОСОБА_7 було подано через гучномовець ще декілька раз вимогу про зупинку, які ОСОБА_7 також проігнорував та збільшив швидкість свого руху.

В процесі подальшого переслідування інспектором УПП в м. Івано-Франківську роти № 3 ОСОБА_5 , який перебував за кермом службового автомобіля, поблизу будинку №38 Б на вул.Південний Бульвар, було заблоковано автомобіль, в якому перебував ОСОБА_7 .

Надалі ОСОБА_5 , підійшовши до автомобіля марки «BMW 5 серії», р.н. НОМЕР_2 , назвавши своє прізвище, посаду, спеціальне звання, пояснив причину зупинки та попросив пред`явити документи для встановлення анкетних даних ОСОБА_7 , на що останній, нехтуючи законною вимогою працівників правоохоронного органу під час виконання ними службових обов`язків, з метою уникнення відповідальності за вчинене правопорушення, став чинити активний опір, а саме: схопив за формений одяг інспектора поліції ОСОБА_5 , при цьому, утримуючи останнього, почав рух автомобілем.

Крім того, 23 серпня 2016 року о 00 год. 40 хв. біля будинку № 38 Б на вул. Південний Бульвар в м.Івано-Франківськ, у процесі опору співробітнику Управління патрульної поліції м.Івано-Франківська інспекторові патрульної поліції лейтенанту поліції ОСОБА_5 , який відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» від 23.12.1993 року, є працівником правоохоронного органу, під час виконання ним службових обов`язків, ОСОБА_7 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, нехтуючи законною вимогою працівника поліції, умисно схопив рукою останнього за формений одяг та, утримуючи, почав рух автомобілем.

Внаслідок умисних дій ОСОБА_10 , ОСОБА_5 втратив рівновагу та впав на асфальтне покриття.

В результаті цього ОСОБА_5 отримав тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому шийки правої променевої кістки без зміщення уламків, яке відповідно до висновку експерта №479/163/607/16-2 Д відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості, як таке, що викликало тривалий розлад здоров`я і не є небезпечним для життя в момент спричинення.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованих злочинів визнав повністю, підтвердив обставини вчинених злочинів відповідно до викладеного в обвинувальному акті. Суду пояснив, що 23.08.2016 близько 00 год. 35 хв здійснив зупинку автомобіля марки «BMW» поряд із будинком №19 по вул. Січових Стрільців в м.ІваноФранківську. Усвідомлював, що зупинився ближче 10 метрів до пішохідного переходу, порушуючи ПДР України. Побачивши службовий автомобіль працівників поліції, почав рух та збільшив швидкість руху. В подальшому, службовим автомобілем працівників поліції було заблоковано його автомобіль. Вказав, що схопив рукою інспектора поліції ОСОБА_5 за формений одяг, штовхнув його, та почав рух автомобілем, внаслідок чого потерпілий отримав тілесні ушкодження. Після цього був затриманий у с.Лисець, оскільки вчинив ДТП, внаслідок чого отримав також тілесні ушкодження. Пояснив, що знаходився в стані алкогольного сп`яніння. Просив вибачення у потерпілого. У вчиненому щиро розкаявся, просив суд суворо його не карати та звільнити від відбування призначеного покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки має на утриманні малолітню дитину, щодо якої не позбавлений батьківських прав. Вказав, що через знайомого відшкодував потерпілому збитки в розмірі 1000 доларів США. Цивільний позов визнав на суму 2000 грн, вказавши, що сам є інвалідом 2 групи, отримує незначну пенсію, а також має на утриманні неповнолітню дитину.

Потерпілий ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що проходив лікування в медичних закладах на стаціонарному лікуванні в ДУ «ТМО МВС України в Івано-Франківській області» з 23.08.2016 до 06.09.2016 та з 10.05.2017 до 19.05.2017, а також амбулаторно - з 07.09.2016 до 27.09.2016. Вказав, що 23.08.2016 отримав тілесне ушкодження у виді перелому кістки, внаслідок чого йому було накладено гіпс. Після зняття гіпсу знаходився на реабілітації. Зазначив, що за період його лікування обвинувачений жодного разу не звертався до нього, не поцікавився про стан його здоров`я. За півроку прийшов один раз до нього за місцем роботи і просив у нього вибачення. Крім того зазначив, що втратив 15 % працездатності, мав проблеми з хребтом, проходив лікування у 2017 році. Вказав, що переніс як фізичний біль, так і психологічні страждання через погіршення стану здоров`я, пережив емоційний стрес, важкість виконання повсякденних обов`язків та упродовж тривалого часу був позбавлений можливості працювати на роботі. Також пояснив, що душевні страждання полягали в частих головних болях, в реакції на зміну погодних умов. Вказав, що не отримував ніяких коштів від обвинуваченого, про здійснення обвинуваченим йому відшкодування на суму 1000 доларів США чує вперше. Просив цивільний позов у даному кримінальному провадженні задовольнити в повному обсязі.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, обмежено дослідження доказів допитом обвинуваченого, дослідженням даних, що характеризують його особу, підтверджують характер і розмір завданої потерпілому шкоди, а також необхідних для вирішення питання про долю речових доказів у справі. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також їм зрозуміло, що вони у такому разі будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованих йому злочинів знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії за ч.2 ст.342 КК України як опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків, за ч.2 ст.345 КК України як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу середньої тяжкості тілесних ушкоджень у зв`язку із виконанням цим працівником службових обов`язків.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відповідно до ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості (ч.2 ст.342 КК України) та злочином середньої тяжкості (ч.2 ст.345 КК України), дані про особу винного, зокрема його молодий вік, те, що обвинувачений за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, одружений, на утриманні одна малолітня дитина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження № НОМЕР_3 , виданий 18.09.2007 відділом ЗАГСУ Монтбланк (країна Іспанія), батьком якого є ОСОБА_12 ; на даний час є інвалідом 2 групи загального захворювання, на обліку в Івано-Франківському ОНД не перебуває, з 10.07.2012 до 06.08.2012 перебував на обліку в ОПНЛ №3 з діагнозом: «Параноїдна шизофренія, безперервно-прогредієнтний перебіг, галюцинаторно- параноїдний синдром на фоні наростаючого емоційно-вольового дефекту, ремісія «Д», однак згідно висновку судово-психіатричної експертизи №246/2017, на період часу, що відноситься до інкримінованих йому дій, виявляв ознаки гострої алкогольної інтоксикації (простого алкогольного сп`яніння) згідно МКХ -10А 10.0, що не позбавляло його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує; щире каяття як обставина, що пом`якшує покарання, та вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння як обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 .

За таких обставин, враховуючи особу обвинуваченого, зокрема молодий вік обвинуваченого, що вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується, щиро розкаявся у вчиненому; позицію прокурора, що просив визнати винуватим обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.342, ч.2 ст.345 КК України, та призначити на підставі ч.1 ст.70 КК України остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців, та на підставі ЗУ «Про амністію у 2016 році» звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання; позицію потерпілого, який підтримав прокурора та просив задовольнити цивільний позов в повному обсязі; позицію обвинуваченого та захисника, що просили суд суворо не карати обвинуваченого та застосувати щодо нього Закон України Про амністію у 2016 році, суд вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції ч.2 ст.342 КК України та ч.2 ст.345 КК України у виді позбавлення волі, оскільки таке покарання є достатнім, справедливим і необхідним для його виправлення та для запобігання вчиненню злочинів як ним, так і іншими особами.

Під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_7 має одну малолітню дитину ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якому не виповнилося 18 років на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» та щодо якого не позбавлений батьківських прав. Судом також встановлено, що ОСОБА_7 вчинив злочини, передбачені ч.2 ст.342, ч.2 ст.345 КК України, до набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році». Крім того, дані злочини відносяться до злочинів невеликої тяжкості та середньої тяжкості, і не є ні тяжкими, ні особливо тяжкими злочинами відповідно до ст.12 КК України.

Таким чином, на обвинуваченого ОСОБА_7 поширюється дія Закону України Про амністію у 2016 році. Обвинувачений ОСОБА_7 не заперечив щодо застосування до нього амністії. Перешкод для застосування амністії та звільнення від відбування призначеного покарання з цих підстав ОСОБА_7 - судом не встановлено. За таких обставин, відповідно до ст.86 КК України, на підставі п.в ст.1 Закону України Про амністію у 2016 році ОСОБА_7 слід звільнити від відбування призначеного покарання.

Відповідно до ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.

Потерпілим заявлено цивільний позов до обвинуваченого про відшкодування заподіяної злочином моральної шкоди на суму 60 000 грн.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, у тому числі, полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів сім`ї чи близьких родичів, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Виходячи з наведеного, зважаючи на позицію обвинуваченого, що визнав факт спричинення потерпілому моральної шкоди та вважав за можливе відшкодувати моральну шкоду у розмірі 2 000 грн., суд вважає, що потерпілому ОСОБА_5 вчиненим злочином спричинено моральну шкоду: внаслідок одержаного тілесного ушкодження, стаціонарного лікування в ДУ «ТМО МВС України в Івано-Франківській області» з 23.08.2016 до 06.09.2016, що підтверджується довідкою про тимчасову непрацездатність №527 від 06.09.2016, та амбулаторно з 07.09.2016 до 27.09.2016, що підтверджується листком звільнення від службових обов`язків через тимчасову непрацездатність №572 від 07.09.2016 (а.с. 61, 62), а також стаціонарного лікування ДУ «ТМО МВС України в Івано-Франківській області» з 10.05.2017 до 19.05.2017 (стан після перенесеної ЗЧМТ струс головного мозку 23.08.2016), що підтверджується епікризом (історією хвороби №659) та довідкою про тимчасову непрацездатність №1527 від 19.05.2017, він переніс як фізичний біль, так і психологічні страждання через погіршення стану здоров`я, був упродовж тривалого часу позбавлений можливості працювати на роботі, порушення внаслідок травми звичного способу життя. Тому, враховуючи конкретні обставини кримінального провадження, глибину та характер моральних страждань потерпілого ОСОБА_5 , їх наслідки й інші негативні впливи внаслідок вчинення даного злочину, матеріальний стан обвинуваченого та потерпілого, а також те, що при прийнятті на роботу в органи поліції потерпілий не міг не усвідомлювати, що робота працівника поліції пов`язана з ризиками, позов потерпілого у цій частині слід задовольнити частково, та стягнути з ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_5 30 000 гривень моральної шкоди.

Питання речових доказів у справі вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні. Запобіжний захід не обирався.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 129, 370, 373, 374 КПК України, суд-

З А С У Д И В :

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.342, ч.2 ст.345 КК України, та призначити йому покарання:

за ч.2 ст.342 КК України позбавлення волі на строк один рік;

за ч.2 ст.345 КК України позбавлення волі на строк один рік шість місяців.

На підставі ч.1 ст.70 КК України визначити ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Відповідно до ст.86 КК України, на підставі п.в ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_7 від відбування визначеного остаточного покарання у виді позбавлення волі.

Цивільний позов ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , у користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , 30 000 грн (тридцять тисяч гривень) на відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочином.

В решті вимог позову відмовити.

Речові докази: DVD-R диск згідно постанови від 06.09.2017 - зберігати при матеріалах кримінального провадження сторони обвинувачення; автомобіль марки «BMW 5 серії», р.н. НОМЕР_2 - згідно постанов від 23.08.2016 та 03.02.2017 вважати повернутим обвинуваченому ОСОБА_7 .

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Івано-Франківської області через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Суддя ОСОБА_14