Справа № 139/257/16-к
Провадження №:1-кп/138/114/17

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2017 року м.Могилів-Подільський
Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючого: судді ОСОБА_1 ,
з участю: секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , обвинуваченог ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України
ВСТАНОВИВ:
Органом досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що вінв ніч з 03.03.2016 на 04.03.2016 року, перебуваючи в с.Дерешова Мурованокуриловецького району Вінницької області, маючи умисел на заволодіння чужим майном, а саме зерном ячменю, що знаходилось в приміщенні бувшої механічної майстерні, що розташоване в АДРЕСА_2 , та належить ОСОБА_6 , таємно через незасклене вікно проник у вказане приміщення, де в подальшому шляхом зриву навісного замка дверей проник в приміщення кімнати, де зберігалось зерно ячменю, звідки таємно викрав три мішки зерна ячменю, загальною вагою 126 кілограм, вартість одного кілограма зерна ярого ячменю відповідно до довідки виданої Управлінням агропромислового роз-витку Мурованокуриловецької РДА №01.4-83 від 09.03.2016 становить 3 грн. 36 коп., на загальну суму 423 грн. 36 коп., які виніс із приміщення через двері, що відчинив із середини приміщення, чим спричинив матеріального збитку ОСОБА_6 на загальну суму 423 грн. 36 коп.
Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), кваліфікуючою ознакою якої є поєднана з проникненням в інше приміщення.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому злочині не визнав та пояснив, що 03.03.2016 він був в м.Бар Вінницької області, гостював у своїх дітей. На той час він користувався телефоном № НОМЕР_1 . В м.Бар у незнайомого чоловіка, як згодом дізнався ОСОБА_7 , цього ж дня він, в присутності своєї доньки ОСОБА_8 , придбав 130 кг. ярого ячменю по ціні 3 грн. за кілограм та повіз його у трьох мішках своїм автомобілем марки «Джилі». Після чого він приїхав на своє поле в с.Дерешова, площею 0,5 га, неподалік від складу потерпілої ОСОБА_6 , де планував його сіяти і переконався, що там було дуже волого та поїхав до себе додому, де висипав вказаний ячмінь з мішків в металеву ємність. Наступного ранку до нього прийшли працівники поліції і оглянули його подвір`я та автомобіль, виявивши зерно ячменю. Працівники поліції зателефонували до потерпілої і повідомили їй, що знайшли її зерно, хоч ОСОБА_4 повідомляв їм, що не крав зерна, а купив його. На подвір`ї обвинуваченого ОСОБА_6 написала заяву про скоєння злочину. Згодом приїхав чоловік потерпілої ОСОБА_9 та ще 5 працівників поліції. Садиба обвинуваченого оглядалась за його письмової згоди, але через те, що на нього чинився психологічний тиск, він з переляку не розумів, що пише та підписує, однак в ході розмови не зізнавався у крадіжці. В якості понятих були ОСОБА_10 та ОСОБА_11 зерно склали у мішки і змусили ОСОБА_4 на своєму автомобілі відвезти його на склад потерпілої. Там були ОСОБА_12 та ОСОБА_13 і в їх присутності, як понятих, зерно зважили, встановивши вагу 126 кг. У складі знаходився ячмінь потерпілої, однак порівняння цього ячменю та вилученого у обвинуваченого не проводилося. Дане зерно передали чоловіку потерпілої ОСОБА_14 , а пізніше з`явилася розписка про те, що потерпіла отримала зерно. Ваги були не сертифіковані, а пізніше зерно знову переважувалося, однак без присутності обвинуваченого. Категорично заперечив, що в присутності працівників поліції, потерпілої та свідків зізнавався у крадіжці. Вказав, що з потерпілою у нього були нормальні стосунки до даної справи.
На підтвердження своєї версії придбання ячменю сторона захисту допитала в судовому засіданні свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_8 .
Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні повідомив, що з обвинуваченим зустрічався лише один раз в кінці березня чи на початку квітня 2016 року, коли той купував у нього зерно ярого ячменю. Даний ячмінь він привіз від своєї родички, яка вже померла, а тому хотів його продати. Близько 13 год. 00 хв. йому зателефонував знайомий на ім`я ОСОБА_16 з базару та повідомив, що якийсь чоловік, яким виявився ОСОБА_4 , хоче купити ячмінь. Кіндзерський на велосипеді поїхав до ринку, де зустрівся з ОСОБА_4 , який приїхав ще з кимось чи жінкою, чи чоловіком, на автомобілі марки «ВАЗ» зеленого кольору, і звідти на велосипеді показував дорогу до свого гаража. ОСОБА_4 придбав у нього 3 мішки зерна, це було приблизно 120 кг., які там же і зважили. На той момент свідок ОСОБА_15 користувався телефоном, номер якого НОМЕР_2 .
Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні повідомила, що обвинувачений ОСОБА_4 це її батько. В перших числах березня 2016 року близько 12-13 год. в м.Бар на ринку її знайомий запропонував придбати ячмінь у одного чоловіка. Чи той знайомий чи її батько зателефонували до того чоловіка з яким домовилися зустрітися біля гаражів ДОСАФУ. Вона з батьком та своєю малолітньою донькою поїхали на автомобілі марки «Джилі» на місце зустрічі, де придбали ячмінь, який батько мав сіяти. На той час і до сьогодні вона користується мобільним телефоном, номер якого НОМЕР_3 .
Версія сторони захисту щодо обставин придбання ОСОБА_4 зерна ячменю у ОСОБА_15 , з огляду на протиріччя в показаннях вказаних вище свідків та інфор-мацію, витребувану з ПрАТ «Київстар» (міститься в електронному виді на лазерному диску), є сумнівною.
Так, по-перше, обвинувачений та свідок ОСОБА_17 вказують, що забирали ячмінь у свідка ОСОБА_7 на автомобілі марки «Джилі», останній же зазначив про автомобіль марки «ВАЗ».
По-друге, свідок ОСОБА_18 вказав, що на велосипеді поїхав до ринку, де зу-стрівся з ОСОБА_4 , і звідти на велосипеді показував дорогу до свого гаража, а свідок ОСОБА_17 пояснила, що вони зустрілись з ОСОБА_18 біля гаражів ДОСАФУ.
По-третє, 03.03.2016 між телефонними номерами ОСОБА_19 , ОСОБА_17 та ОСОБА_7 не зафіксовано вхідних та вихідних дзвінків і вказані телефонні номери в цей день знаходились в радіусі дії різних ретрансляційних веж ПрАТ «Київстар» на території різних населених пунктів.
Разом з тим, згідно ч.1 ст.92 КПК України обов`язок доказування винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального провадження покладається на прокурора.
На підтвердження винуватості ОСОБА_4 сторона обвинувачення посилається на вказані нижче докази: показання потерпілих, свідків, документи.
Так, потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що з обвинуваченим до даної справи підтримувала нормальні стосунки. Ввечері 03.03.2016 вона прийшла на склад, де насипом зберігався її ячмінь і він був увесь на місці. Наступного ж ранку вони з чоловіком ОСОБА_20 виявили, що навісна колодка в приміщенні складу зламана, а кількість зерна зменшилася, але на скільки саме точно не може оцінити. Набираючи зерно для свиней з іншої купи, виявила сліди шин автомобіля та взуття і зателефонувала до сільського голови ОСОБА_21 , повідомивши про злочин. Через деякий час приїхали працівники поліції і почали шукати викрадене зерно. Приблизно через 20 хв. інспектор поліції ОСОБА_22 повідомив їй, що зерно знайдено та вказав на ОСОБА_4 . Спершу вона в це не повірила, однак ОСОБА_4 сам зізнався в крадіжці та пояснив в її присутності поліцейським, що о 03 год. ночі вкрав зерно. Потім ОСОБА_4 дане зерно привіз на склад потерпілої і його прийняв її чоловік. Ячмінь у них на складі і в обвинуваченого був «двуручка» це ніби гібрид ярого і озимого ячменю.
Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що 03.03.2016 виявивши зі своєю дружиною ОСОБА_23 крадіжку ячменю з кучі в їх складі, повідомили сільського голову про крадіжку, а той викликав працівників поліції. Після чого свідок поїхав в смт.Муровані Курилівці. Згодом до нього зателефонувала дружина і повідомила, що викрадене зерно знайшлося. У ОСОБА_4 він дома не був і зерна у нього не бачив, а прибув лише на склад, коли обвинувачений привіз зерно, яке знаходилося в трьох мішках. В його присутності ОСОБА_4 повідомив поліцейським як крав зерно: з дому взяв драбину, через вікно проник в середину складу, де взяв дерев`яні ковбки і за їх допомогою зірвав колодку на внутрішніх дверях в приміщення, де було зерно, відчинивши двері виніс зерно, завантажив в автомобіль, повернувся в середину, знову зачинив двері і за допомогою драбини виліз через вікно на вулицю.
Свідки ОСОБА_24 та ОСОБА_25 в судовому засіданні повідомили, що на початку березня 2016 року вранці були запрошені в якості понятих до садиби ОСОБА_4 для огляду автомобіля і подвір`я та бачили, як з посудини у три мішки набрали ярий ячмінь. Присутніми були ще ОСОБА_4 і 4-5 працівників поліції. Де саме ОСОБА_4 взяв це зерно він не повідомляв.
Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні повідомив, що був запрошений в якості понятого при зважуванні зерна на складі у ОСОБА_6 , де також був присутній обвинувачений, ОСОБА_9 та працівники поліції. ОСОБА_4 не пояснював звідки він взяв зерно ячменю, а лише весь час посміхався.
Крім зазначених показань сторона обвинувачення посилається на досліджені в судовому засіданні документи, як на докази винуватості ОСОБА_4 , а саме:
- протокол огляду місця події від 04 березня 2016 року: території бувшої майстерні, що розташована в с.Дерешова Мурованокуриловецького району, з фототаблицями (а.с.77-87 т.1), де зафіксована обстановка, що мала місце на складі потерпілої ОСОБА_6 станом на 04 березня 2016 року;
- розписку потерпілої з її згодою на огляд вказаного приміщення (а.с.88 т.1);
- протокол огляду місця події від 04 березня 2016 року: території садиби ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 з фототаблицями (а.с.89-90, 92-95 т.1), в яких зафіксовано, що на задньому сидінні салону автомобіля марки «Джилі» є незначна кількість зерна ячменю, а ємність з кришкою на подвір`ї наповнена ним доверху. В протоколі також зафіксовано, що зерно ячменю вилучено, розсипано у три мішки і опечатано;
- розписку ОСОБА_4 з його дозволом на огляд вказаної садиби від 04 березня 2016 року (а.с.91 т.1);
- акт зважування від 04 березня 2016 року трьох мішків з ячменем, вилучених у ОСОБА_4 з фототаблицею до нього (а.с.96-98 т.1), згідно якого їх вага становила 126 кг.;
- розписку потерпілої від 04 березня 2016 року про отримання на зберігання трьох мішків ячменю (а.с.99 т.1);
- протокол огляду від 14 березня 2016 року (а.с.100 т.1), згідно якого оглянуто три мішки із зерном ячменю без зазначення будь-яких індивідуально визначених ознак зерна;
- постанову про визнання трьох мішків із зерном ячменю речовими доказами, приєднання їх до матеріалів кримінального провадження та передачу на зберігання потерпілій (а.с.101 т.1);
- розписку потерпілої від 14 березня 2016 року про отримання на зберігання трьох мішків ячменю (а.с.102 т.1);
- протокол повторного зважування трьох мішків із зерном ячменю від 17 березня 2016 року, яке відбувалось за допомогою ваги автомобільної тензометричної ТВТВ 404437 НЕ на території ТОВ «Котюжани зерно», що в с.Обухів Мурованокуриловецького району з фототаблицями до нього (а.с.103-106), згідно яких вага трьох мішків з ячменем, вилучених у ОСОБА_4 становила 126 кг.;
- документи щодо сертифікації вказаної ваги (а.с.108-129 т.1);
- довідку Управління агропромислового розвитку Мурованокуриловецької РДА № 01.4-83 від 09 березня 2016 року (а.с.130 т.1)., згідно якої ціна ярого ячменю становить 3,36 грн. (а.с.130 т.1).
Згідно вимог ч.1 ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Докази, надані стороною обвинувачення лише підтверджують факт викрадення у потерпілої зерна ячменю та факт вилучення у обвинуваченого 126 кг зерна ячменю. При цьому чітко не встановлено скільки саме зерна зникло з кучі у складі потерпілої, чи ідентичне зерно зі складу та з садиби обвинуваченого, і що саме ОСОБА_4 вчинив дану кра-діжку.
Показання ж потерпілої ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_9 в частині показань з чужих слів (зі слів ОСОБА_4 в ході першочергових слідчих дій), з огляду на вимоги ч.7 ст.97 КПК України, не можуть бути визнані допустимими доказами. З огляду на те, що зерно ячменю не має індивідуально визначених ознак, сумнівним є і те, як вказані особи могли його опізнати як своє.
Згідно ст.17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Згідно вимог ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01 листопада 1996 року «Про застосування Конституції при здійсненні правосуддя», визнання особи винною у вчиненні злочину можливе лише за умов доведеності її вини.
Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 червня 1990 року № 5 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» вказано на недопустимість обвинувального ухилу при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного.
Практика Європейського суду з прав людини, зокрема рішення від 08.02.2001 у справі «Берктай проти Туреччини», рішення від 07.11.2002 у справі «Лавентс проти Лат-вії», показує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
Згідно ч.1 ст.373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.
Дослідивши в судовому засіданні надані докази, суд вважає, що стороною обвинувачення не надано достатніх та переконливих доказів винуватості ОСОБА_4 у інкримінованому йому діянні. З огляду на викладене, суд відкидає вищезазначені докази сторони обвинувачення як докази винуватості останнього у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.
З урахуванням вимог ст.100 КПК України речові докази, а саме три мішки з зерном ячменю, які вилучені у ОСОБА_4 , підлягають поверненню останньому, як законному володільцю.
Враховуючи викладене вище та керуючись ч.3 ст.185 КК України, ст.17, 88, 92, 94, 100, 368-370, 373-376 КПК України, ст.62 Конституції України

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст.185 КК України та виправдати його.
Речові докази: 3 мішки з зерном ячменю, вилучені у ОСОБА_4 та передані ОСОБА_6 , повернути ОСОБА_4 .
Роз`яснити учасникам судового провадження, що вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення і набирає законної сили після закінчення вказаного строку, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Роз`яснити учасникам судового провадження право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та потерпілій.
Суддя ОСОБА_1