Справа № 129/1279/16-к
Провадження №11-кп/772/182/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Доповідач : ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 січня 2018 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

головуючого: ОСОБА_2 ,

суддів : ОСОБА_3 , ОСОБА_4

зі секретарем: ОСОБА_5

з участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000257 від 29.03.2016 за апеляційною скаргою з доповненнями потерпілого ОСОБА_8 на вирок Ладижинського міського суду Вінницької області від 01 листопада 2017 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Гайсина Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, одруженого, працюючого на тимчасових зробітках, раніше несудимого, на утриманні двоє малолітніх дітей 2007 р. народження., 2010 р. Народження,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, та призачено покарання у виді 2 років обмеження волі.
На підставі п.в ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році» звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання.
Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_7 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 2440,00 грн. матеріальної та 3 000 грн. моральної шкоди.
Вирішено питання з речовими доказами.

В с т а н о в и в :

Згідно вироку суду першої інстанції, 29.03.2016 р. о 8-50 год. ОСОБА_7 біля магазину «Ассоль» в м.Гайсині по вул. Грушевського, нехтуючи загальноприйнятими нормами поведінки, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, умисно, безпричинно, проявляючи особливу зухвалість в присутності сторонніх осіб, підійшов до припаркованого на узбіччі дороги належного ОСОБА_8 автомобіля «ВАЗ-21113» д.н.з. НОМЕР_1 , двічі вдарив металевою трубою по лобовому склу зазначеного автомобіля і розбив його, спричинив таким чином матеріальну шкоду потерпілому на суму 1750,00 грн.
ОСОБА_8 подав до суду цивільний позов до ОСОБА_7 , в якому просив стягнути з цивільного відповідача матеріальну шкоду, заподіяну злочином, в сумі 2440,00 грн. та моральну шкоду в сумі 50 000 грн., а також судові витрати.
Дії ОСОБА_7 кваліфікуються за ч. 1 ст. 296 КК України як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.
В апеляційній скарзі з доповненнями потерпілого ОСОБА_8 ставиться питання про скасування вироку суду першої інстанції у зв`язку з м`якістю покарання, яке призначено обвинуваченому ОСОБА_7 та несправедливому частковому задоволенні цивільного позову.
Свої вимоги апелянт мотивує тим, що внаслідок дій обвинуваченого ОСОБА_7 він отримав тілесні ушкодження, а також він не згоден з тим, що судом зазначено у вироку суду першої інстанції про те, що обвинувачений ОСОБА_7 щиро розкаявся, однак вибачення у апелянта не просив. Сума коштів витрачена потерпілим, на поїздки у суд та лікування, значно більша ніж судом задоволена.
Також потерпілий ОСОБА_8 в апеляційній скарзі зазначає, що довідка про судимість відносно ОСОБА_7 , надана у судовому засіданні суду першої інстанції, не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_9 по батькові - ОСОБА_10 , а у довідці про судимість ОСОБА_11 .
Крім того апелянт вказує, що дії ОСОБА_7 слід перекваліфікувати з ч.1 ст. 296 КК України на ч.4 ст. 296 КК України.
Заслухавши доповідача, потерпілого ОСОБА_8 , який підтримав свою апеляційну скаргу з доповненнями, просив її задовольнити, обвинуваченого ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги з доповненнями, прокурора ОСОБА_6 заперечував проти задоволення апеляційної скарги з доповненнями потерпілого, оскільки вважає вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, обговоривши доводи апеляційної скарги з доповненнями, перевіривши матеріали кримінального провадження, провівши судові дебати та надавши останнє слово обвинуваченому, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга з доповненнями потерпілого ОСОБА_8 не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. 404 КПК України, переглядає судові рішення суду першої інстанції, в межах апеляційної скарги.
Згідно вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним обґрунтованим і вмотивованим.
Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що судом дотримано вимог кримінально-процесуального законодавства, спрямованих на встановлення по даному кримінальному провадженні об`єктивної істини.
Висновок суду, щодо доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні, інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України є правильними і ніким на оскаржуються.

Всупереч твердженням потерпілого ОСОБА_12 в апеляційній скарзі з доповненнями, судом першої інстанції, при призначенні покарання враховано визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин справи, ступінь тяжкості вчиненого злочину і законну за нього санкцію, особу винного та визначені ст. 66 КК України пом`якшуючі його обставини; вид і розмір призначеного покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення винної у скоєнні злочину особи та попередження нових злочинів.
Обираючи покарання ОСОБА_7 , за відсутності обтяжуючих, пом`якшуючими його покарання обставинами суд визнав щире каяття й правдиві показання, відсутність у нього судимості, позитивні характеристики з місця проживання, наявність на утриманні двох малолітніх дітей; відповідно до ст. 12 КК України скоєний злочин є невеликої тяжкості, заподіяна злочином шкода потерпілому не відшкодована, а також прохання потерпілого покарати обвинуваченого відповідно до норм закону.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що виправлення ОСОБА_7 і запобігання скоєнню ним нових злочинів можливо, призначивши йому покарання у виді обмеження волі. Однак як було встановлено судом першої інстанції на підставі п.в ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році» ОСОБА_7 підлягає звільненню від призначеного покарання, оскільки має на утриманні двох неповнолітніх дітей ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не позбавлений батьківських прав відносно них, вперше скоїв злочин невеликої тяжкості.
Крім того, злочинними діями ОСОБА_7 заподіяно ОСОБА_8 моральної шкоди у виді моральних страждань у виді страху, тривоги, психологічного дискомфорту, почуття образи, приниженої гідності, з огляду на глибину та тривалість перенесених позивачем душевних переживань внаслідок протиправних дій цивільного відповідача, як вбачається з вироку, суд першої інстанції при вирішенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_8 виходив із засад розумності і справедливості, з урахуванням вимог ч.1 ст.1167 ЦК України, пунктів 3,5,9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.05.1995 р «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»
Як вбачається з вироку суду, на користь потерпілого ОСОБА_8 , стягнуто з ОСОБА_7 3 000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, оскільки такий розмір забезпечить баланс між захистом порушених прав позивача та інтересів відповідача (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України), який є працездатним, має на утриманні двох малолітніх дітей. Позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної злочином, в сумі 2440,00 грн., підтверджені товарним чеком ФОП « ОСОБА_15 » від 29.03.2016 р. на суму 1600 грн. вартість скла лобового, накладною від 30.03.2016 року про купівлю ущільнувача для лобового скла на суму 150 грн., рахунку-фактури ФОП « ОСОБА_16 » від 30.03.2016 р. на виконані роботи по заміні лобового скла на суму 690,00 грн., підлягають задоволенню. В іншій частині позовних вимог потерпілого ОСОБА_8 про стягнення моральної шкоди судом відмовлено у зв`язку з їх з недоведеністю.
Враховуючи викладене, апеляційний суд прийшов до висновку, що суд першої інстанції розглянув цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 відповідно до чинного законодавства, належним чином обґрунтував підстави в частині його задоволення та відмови.
Твердження потерпілого ОСОБА_8 в апеляційній скарзі з приводу недійсності довідки про судимість відносно ОСОБА_7 безпідставні, оскільки в матеріалах кримінального провадження знаходиться довідка про судимість з вірно зазначеними даними обвинуваченого ОСОБА_7 (а.с. 121).
Вимоги потерпілого ОСОБА_8 в апеляційній скарзі, щодо зміни кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 на ч.4 ст. 296 КК України є необґрунтованими та безпідставними, оскільки обвинувачений заздалегідь не заготовлював знаряддя злочину, не знав коли потерпілий приїде.
За таких обставин апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо виду та міри обраного покарання для ОСОБА_7 , суми цивільного позову і вважає, що вирок Гайсинського районного суду Вінницької області від 01 листопада 2017 року є законним та обґрунтованим і зміні чи скасуванню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 404, 405,407,419 КПК України, апеляційний суд , -

У х в а л и в:

Апеляційну скаргу з доповненнями потерпілого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Гайсинського районного суду Вінницької області від 01 листопада 2017 року, щодо ОСОБА_7 , засудженого за ч. 1 ст. 296 КК України залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку на протязі 3-х місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Згідно з оригіналом:

Суддя: