Номер провадження: 11-кп/785/410/18
Номер справи місцевого суду: 501/3072/14-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.03.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

представника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Іллічівського міського суду Одеської області від 16.02.2015 року по кримінальному провадженню №001780 від 23.10.2013 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Іллічівська Одеської області, громадянина України, який має середньо-спеціальну освіту, не одруженого, працюючого водієм у ВАТ «Автотранс Україна», який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

визнано винним та засуджено за ч. 1 ст. 286 КК України до 1 (одного) року 6 (шість) місяців обмеження волі без позбавлення права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнено від відбуття призначеного покарання з випробуванням терміном 2 (два) роки.

Також вироком вирішено питання щодо речових доказів, -

встановив:
Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що 22.10.2013 року, приблизно о 13 годині 50 хвилин, він, керуючи автобусом пасажирським БАЗ-А079.14, д/н НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Данченко в м.Іллічівську Одеської області на зелений сигнал світлофору та у напрямку зеленої стрілки вправо, ввімкненої в додатковій секції, і повертаючи на вул. Перемоги в м.Іллічівську Одеської області, в порушенні п.16.2 Правил дорожнього руху України, не надав дорогу пішоходу ОСОБА_10 , яка переходила дорогу по пішохідному переходу на зелений сигнал світлофору, в результаті чого скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_10 , спричинивши останній середньої тяжкості тілесні ушкодження.

В апеляційній скарзі захисник просить зазначений вирок суду скасувати та закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 у в зв`язку з відсутністю достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що вироком суду вина ОСОБА_7 в інкримінованому йому злочині не доведена, зібрані під час досудового та судового слідства докази є суперечливими.

В запереченнях потерпіла ОСОБА_10 просила вирок залишити без змін.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_9 та цивільний відповідач - ТОВ "Автотранс-Україна" були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду, однак в судове засідання не з`явились, про причини неявки не повідомили, у зв`язку з чим апеляційний суд, з урахуванням думки учасників апеляційного розгляду, вважає за можливе розглядати кримінальне провадження без їх участі. При цьому апеляційним судом були дотримані права та законні інтереси обвинуваченого ОСОБА_7 , у якого було з`ясовано, чи бажає він користуватись послугами захисника, на що він відповів, що не бажає та вважає можливим провести апеляційний розгляд без участі захисника.

Заслухавши суддю-доповідача, виступ обвинуваченого, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити; прокурора та представника потерпілої, які просили вирок суду першої інстанції залишити без змін; дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Відповідно до ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Згідно зі ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
З матеріалів оскаржуваного вироку вбачається, що суд першої інстанції при розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_7 в повній мірі дотримався вищевказаних вимог Закону та Конвенції.

Наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення та доведеність його винуватості у вчиненні злочину підтверджується дослідженими в суді першої інстанції доказами, а саме:

- показаннями потерпілої ОСОБА_10 про те, що 22 жовтня 2013 року, приблизно о 14.00 годині вона перетинала по пішохідному переходу вул. Перемоги, пропустивши два автомобіля, які виїхали на вул. Перемоги, вона почала рух по пішохідному переходу та, пройшовши деяку відстань, отримала удар в голову, від якого вона впала на асфальт, а автобус, який повертав праворуч з вул. Данченка на вул. Перемоги, переїхав їй ноги переднім правим колесом, заднє ліве колесо почало її волокти та наїхало на ноги. Після цього водій здав назад та з`їхав зїї ніг. Вона отримала тілесні ушкодження, проходила лікування, судово-медичними експертами встановлено, що їй спричинено тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості. У травматологічному відділенні Іллічівської басейнової лікарні на водному транспорті вона лікувалась 15 днів, після чого була виписана у зв`язку з необхідністю проходження медичного обстеження в медичному центрі «Інто-Сана», а необхідного медичного обладнання у Іллічівській басейновій лікарні для такого обстеження не було. Після того, як пройшла обстеження, під час якого була встановлена велика гематома, вона знову звернулась у травмпункт Іллічівської басейнової лікарні, де їй була зроблена операція з видалення гематоми. У подальшому у зв`язку з погіршенням стану здоров`я вона звернулась до лікаря-травматолога в поліклініці м. Іллічівська, де їй було призначене лікування, яке вона проходила з 29.11.2013 року до 18.12.2013 року;

- показаннями свідка ОСОБА_11 , який, будучи допитаним в суді першої інстанції, показав, що він працює водієм пасажирського автобусу маршрутного таксі №6 сполученням «Аккаржа-Іллічівськ» на якому 22 жовтня 2013 року, приблизно о 14 годині, рухався по вул. Перемоги в м. Іллічівську і зупинився перед перехрестям вулиць Перемоги, Данченка, Олександрійської на червоне світло світлофора, при цьому пішоходам, які перетинали проїжджу частину вул. Перемоги горіло зелене світло світлофора. Він бачив, як жінка на дозволене світло світлофора перетинала вул. Перемоги у напрямку вул. Олександрійської по пішохідному переходу. У цей момент з вул. Данченка на вул. Перемоги повертав автобус, який не надав переваги пішоходу та збив жінку передньою правою частиною автобуса;

- показаннями свідка ОСОБА_12 , яка в суді першої інстанції пояснила, що 22 жовтня 2013 року, приблизно о 13 годині 30 хвилин, вона разом зі своєю подругою йшла по вул. Перемоги у напрямку вул. Данченка в м. Іллічівську Одеської області. Вони пройшли повз потерпілу, яка стояла перед пішохідним переходом у напрямку вул. Олександрійської. Коли вони дійшли до пішохідного переходу на вул. Данченка, увімкнувся зелений сигнал світлофора, який дозволяв їм перетнути проїжджу частину вул. Данченка. Як тільки вони пройшла проїжджу частину вул. Данченка та пройшли приблизно метрів десять, почули крик жінки та, повернувшись, побачила, що потерпіла лежала на проїжджій частині вул. Перемоги, а ноги потерпілої до стегон знаходились під автобусом між передніми та задніми колесами;

- показаннями свідка ОСОБА_13 - лікаря-травматолога Іллічівської басейнової лікарні, який в судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що 22 жовтня 2013 року до лікарні була госпіталізована ОСОБА_10 , яка отримала тілесні ушкодження під час ДТП. На лікування ОСОБА_10 знаходилась до 05 листопада 2013 року і була виписана на амбулаторне лікування, при цьому було зазначено, що в неї гематома лівої нижньої кінцівки. Дренування цієї гематоми не проводилось, так як в Іллічівській басейновій лікарні відсутнє необхідне медичне обладнання для встановлення стану гематоми. 06 листопада 2013 року ОСОБА_10 звернулась в травмпункт лікарні та надала медичну документацію, дослідивши яку він прийняв рішення про проведення операції дренування гематоми, після проведення якої ОСОБА_10 приходила до нього на перев`язку, але цього він ніде не фіксував. Свідок пояснив, що після отримання травми гематома може сформуватись і на другий чи на третій день. Монополіневропатія може розвинутися і пізніше, тобто і після проходження курсу лікування;

- показаннями свідка ОСОБА_14 , який в суді першої інстанції пояснив, що працює лікарем-травматологом в поліклініці м. Іллічівська Одеської області. 29 листопада 2013 року до нього на прийом звернулась ОСОБА_10 зі скаргами на головний біль та біль у ногах, пояснювала, що травми отримала під час ДТП. У потерпілої була рана лівої гомілки, виділявся гній. Він призначив потерпілій лікування, яке ОСОБА_10 проходила до 18 грудня 2013 року;

- показаннями судово-медичного експерта ОСОБА_15 , який підтвердив суду першої інстанції висновок своєї судово-медичної експертизи, під час якої встановлена наявність у ОСОБА_10 тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості. Експерт пояснив, що первинно ним надавався висновок, що у неї наявні легкі тілесні ушкодження, однак на той час в нього була відсутня частина медичної документації щодо проходження лікування потерпілою. Експерт також пояснив, що під час надання судово-медичного висновку експерт не повинен враховувати коли саме потерпіла звернулася за лікуванням, а приймає до уваги весь час який потрібен був для її лікування. Також експерт пояснив, що під час повільного наїзду колесами на ногу переломи кісток не завжди мають місце, навіть навпаки, виникнення таких переломів, рідко зустрічається. Наявність у потерпілої таких тілесних ушкоджень свідчить про їх утворення саме під час наїзду колесами на ноги потерпілої;

- показаннями допитаного в суді першої інстанції експерта ОСОБА_16 , який пояснив, що підтверджує свій висновок автотехнічної експертизи від 24 березня 2014 року № 302/3-2013 та пояснив, що різниця між цим висновком та його ж попереднім висновком від 04 грудня 2013 року № 302/2-2013 полягає у зміні вихідних даних, які були зазначені слідчим, зокрема під час надання ним висновку від 04 грудня 2013 враховувалось, що потерпіла перебігала проїжджу частину, а під час надання висновку від 24 березня 2014 враховувалось, що потерпіла проїжджу частину переходила. Слідчим у постанові про призначення експертизи та ним особисто було встановлено місце наїзду на потерпілу, яке починалось з початку плями фарби на асфальті у напрямку руху автобуса. Та враховувались данні про те, що потерпіла пройшла відстань від бордюру до початку плями фарби на асфальті;

- протоколом огляду місця події з фототаблицями від 22 жовтня 2013 року, з якого вбачається, що переднє праве колесо та відповідний бризговик з боку колеса забризкані фарбою, що свідчить про те, що зіткнення сталося правою частиною автобусу перед переднім правим колесом після чого утворилася пляма фарби (т.1,а.с.101-110);

- протоколом огляду транспортного засобу від 22 жовтня 2013 року (т.1,а.с.111-114);

- довідкою Лікарні від 22 жовтня 2013 року, згідно якої у ОСОБА_10 встановлено множинні забої обох ніжних кінцівок та кистей, забій правого ліктьового суглобу (т.1,а.с.115);

- випискою з історії хвороби № 11101 потерпілої ОСОБА_10 , згідно з якою вона знаходилася на стаціонарному лікуванні в Іллічівській басейновій лікарні на водному транспорті з 22 жовтня по 05 листопада 2013 року з діагнозом: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, множинні обширні забої та осадженні рани обох гомілок, обох кистей, забій правого ліктьового суглобу, виписана с позитивною динамікою (т.1,а.с.141);

- допплерографією судин ніжних кінцівок ОСОБА_10 від 05 листопаду 2013 року, якою встановлено скупчення вільної рідини в лівій голені гематома (т.1, а.с.202-203);

- витягом з медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_10 , згідно з якою вона продовжила лікування наслідків ДТП з 29 листопада по 18 грудня 2013 року (т.2,а.с.83-86);

- висновком експерта ОСОБА_15 від 25 листопада 2013 року № 184, згідно якого ОСОБА_10 отримала наступні тілесні ушкодження: забій м`яких тканин скроневої області голови зліва, закрита черепно-мозкова травма у формі струсу головного мозку, забій м`яких тканин з обширними подряпинами правої гомілки, обох гомілковостопних суглобів, а також гематома лівого стегна, лівого коленого суглоба і обох гомілок за своїм характером і течею привели до розладу здоров`я потерпілої на строк більше 6 днів, але не більше 21 дня і за тим критерієм, відповідно до п.2.3.3. Правил відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткотерміновий розлад здоров`я. Забій м`яких тканей правого ліктьового суглобу і подряпини обох кистей за своїм характером і течею мають незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше шести днів і по цьому критерію, відповідно до п.2.3.5. Правил відносяться до легких тілесних ушкоджень. Забій м`яких тканей з обширними подряпинами правої голені, обох гомілковостопних суглобів, а також гематоми лівого стегна, лівого коленого суглоба и обох гомілок могли бути утворені в наслідок наступного переїзду через вказані частини колесами автотранспортного засобу(т.1,а.с.166-167);

- висновком експерта ОСОБА_15 від 10 січня 2014 року № 200, який є аналогічним висновку експертизи №184, та в якому разом з цим зазначено, що забій м`яких тканей з обширною подряпиною лівої голені, ускладнився розвитком обширної гематоми, яка була розкрита та дренована, потягла тривалість розладу здоров`я в строк більше 21 дня і по цьому критерію, відповідно до п.2.2.2. Правил відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень(т.1,а.с.172-173);

- звітом КПП «Система+сервіс», з якого вбачається, що на перехресті вилиць Данченка та Перемоги світлофором під час другої фази заборонено рух по вул. Данченко та поворот на вул. Перемоги та дозволено пішоходам перетинати вул. Данченко; головна секція світлофору надає можливість транспортним засобам під час третьої фази здійснити поворот з вул. Данченко на вул. Перемоги протягом 20сек, в той само час пішоходи можуть перетинати шлях цім засобам по вулиці Перемоги, після чого додаткова секція світлофору у цю фазу протягом 3сек надає право повороту направо транспортним засобам та забороняє перехід пішоходам (т.1,а.с.176-180);

- висновком транспортно-трасологічної експертизи від 04 листопада 2013 року №302-2013, згідно з яким сліди первинного контактування пішохода з вказаним автобусом утворені на передній правій кутовій частини перед аркою переднього правого колеса та наступного дотичне контактування правою боковою частиною з тілом пішоходу (т.1,а.с.187-188);

- висновком судової автотехнічної експертизи від 04 листопада 2013 року № 302/1-2013, згідно з яким вказаний автобус був у справному стані та не мав несправностей, які могли спричинити раптову втрату керованості або порушення стійкості руху автобусу (т.1,а.с.189-193);

- висновком судової автотехнічної експертизи від 04 листопада 2013 року № 302/2-2013, відповідно до якого за версією потерпілої з технічної очки зору відсутні обставини, які б перешкоджали водію виконати дії для запобігання настанню пригоди; за версією водія виконанням своїх посадових обов`язків водій не мав технічної можливості запобігти наїзд на пішохода (т.1,а.а.194-197);

- висновком судової автотехнічної експертизи від 24 березня 2014 року № 302/3-2013, згідно якого водій автобуса з моменту виникнення небезпеки для руху у вигляді пішохода, який перетинав проїжджу частину, повинен був застосувати заходи до зниження швидкості аж до повного зупинення транспортного засобу (п.12.3. Правил дорожнього руху України), у зв`язку з чим мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода (т.1,а.с.214-216);

- довідкою Іллічівської басейнової лікарні на водному транспорті № НОМЕР_2 , згідно з якої у ОСОБА_10 встановлено обширну гематому, яку було розкрито та дреновано, а пацієнтку направлено під нагляд хірурга за місцем проживання 06 листопада 2013 року (т.1,а.с.204);

- висновком додаткової комісійної судово-медичної експертизи від 17 червня 2014 року № 187, згідно з яким ОСОБА_10 отримала наступні тілесні ушкодження: забій м`яких тканин скроневої області голови зліва, закрита черепно-мозкова травма у формі струсу головного мозку, забій м`яких тканин правого ліктьового суглобу, подряпини обох кистей, забій м`яких тканин з обширними подряпинами зовнішньої поверхні верхньої і середньої-треті правої гомілки, зовнішньої поверхні правого гомілковостопного суглобу і внутрішньої поверхні лівого гомілковостопного суглобу, крововилив (обширна гематома) в м?які тканини задньої поверхні нижньої треті лівого стегна і лівої голені, гематома правої гомілки. Вказана обширна гематома лівої нижньої кінцівки, яка 06 листопада 2013 року біла розкрита та дренована. В наступному у постраждалої розвилося ускладнення посттравматична монополіневропатія лівої ніжної кінцівки, що спричинило тривалий розлад здоров`я (більше 21 дня). Данні тілесні ушкодження не були небезпечні для життя, спричинило тривалий розлад здоров`я більше 21 дня та за цим критерієм, згідно п.2.2.2. Правил відносяться до ушкоджень середньої тяжкості (т.2,а.с.8-26);

- медичними документами: консультативним висновком Національного інституту хірургії та трансплантології ім. О.О. Шалімова, висновком допплерографії вен лівої нижньої кінцівки, медичною карткою амбулаторного хворого ОСОБА_10 (т.2,а.с.149-160).

На підставі повного, всебічного та об`єктивного з`ясування усіх обставин кримінального провадження та аналізу вищевикладених доказів у їх сукупності суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення.

Переглядаючи оскаржуваний вирок в межах апеляційної скарги захисника, апеляційний суд вважає, що викладені у ній доводи не підтверджуються обставинами, встановленими вироком суду.

Так, доводи апеляційної скарги захисника щодо суперечностей показань свідків апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки викладені у вироку показання всіх свідків у справі, які спостерігали досліджувану дорожньо-транспортну пригоду з різних позицій, є взаємодоповнюючими та аналогічними за своїм змістом, що свідчить про їх об`єктивність та достовірність. Жодних відмінностей, які могли би свідчити про суперечність показань свідків, обвинуваченим не означено та апеляційним судом не встановлено.

Апеляційний суд також вважає, що судом першої інстанції вірно визнано хибною позицію захисту щодо тривалості лікування потерпілої менше ніж 21 день з урахуванням того, що вона переривала лікування з 06 до 29 листопада 2013 року, оскільки така позиція спростовується показаннями свідка ОСОБА_13 та судово-медичного експерта ОСОБА_15 в частині того, що хвороба монополіневропатія стала наслідком травми, отриманої потерпілою під час ДТП, та могла розвинутися під час первинного знаходження в Іллічівській басейновій лікарні, а при визначенні ступеню тяжкості тілесних ушкоджень враховується загальний строк лікування.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо суперечливості висновків судово-медичних експертиз № 184 від 25 листопада 2013 року, згідно з яким у ОСОБА_10 виявлені легкі тілесні ушкодження, та № 200 від 10 січня 2014 року, яким була встановлена наявність у ОСОБА_10 тілесних ушкоджень середньої тяжкості, спростовуються зазначеними у вироку показаннями експерта ОСОБА_15 щодо того, що первинно ним надавався висновок № 184 від 25 листопада 2013 року про наявність у потерпілої легких тілесних ушкоджень, однак на той час в нього була відсутня частина медичної документації щодо проходження потерпілою лікування та на момент проведення цієї експертизи у неї ще не було виявлено гематоми, а прооперована потерпіла була вже після проведення експертизи та складення вказаного висновку.

Вказані пояснення експерта підтверджуються висновком додаткової комісійної судово-медичної експертизи № 187 від 17 червня 2014 року, згідно з яким у ОСОБА_10 встановлені тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Крім того, в оскаржуваному вироку чітко зазначено, що причиною відмінності у висновках судових автотехнічних експертиз події ДТП №302/2-2013 від 04.12.2013 року та №302/3-2013 від 24.03.2014 року є надання експерту слідчим різних вихідних даних.

Із зазначених у вироку показань потерпілої та свідків вбачається, що ОСОБА_10 переходила дорогу повільним кроком, що узгоджується з висновком №302/3-2013 від 24.03.2014 року, а також іншими доказами у кримінальному провадженні.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляційної скарги захисника щодо нерозв`язаності суперечностей між висновками судових автотехнічних експертиз, а також щодо необхідності взяття до уваги саме показань обвинуваченого щодо того, що потерпіли перебігала дорогу, оскільки такі показання спростовуються показаннями потерпілої, свідків та іншими доказами у кримінальному провадженні, які були чітко описані та оцінені у вироку суду першої інстанції.

Інших доводів щодо наявності підстав для зміни або скасування оскаржуваного вироку апеляційному суду надано не було.

Відповідно до ч.3 ст.404 КПК України, за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.
З огляду на приписи вищевказаної норми апеляційний суд позбавлений можливості за власною ініціативою повторно дослідити докази, які були предметом розгляду суду першої інстанції, або дослідити нові докази, оскільки таке дослідження можливе лише з ініціативи та заклопотанням сторони кримінального провадження.

Під час апеляційного розгляду обвинуваченому було надано можливість висловити свою позицію, заявити клопотання, надати пояснення, однак жодних клопотань про повторне дослідження доказів, допит свідків або дослідження нових доказів в порядку, передбаченому ч.3 ст.404 КПК України, обвинуваченим в судовому засіданні не заявлено, у зв`язку з чим апеляційним судом був здійснений перегляд оскаржуваного вироку згідно з вимогами ч.1 ст.404 КПК України, тобто в межах апеляційної скарги захисника.

Апеляційним судом було роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_7 його право на застосування до нього положень Закону України "Про амністію у 2016 році", однак потерпілий заперечував проти застосування амністії та наполягав на задоволенні апеляційної скарги його захисника.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу захисника без задоволення, а оскаржуваний вирок суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405,407, 419, 428, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Іллічівського міського суду Одеської області від 16.02.2015 року щодо ОСОБА_7 , засудженого за ч.1 ст.286 КК України - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4