Справа № 397/1150/17
н/п : 1-кп/397/146/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28.09.2017 року. Олександрівський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
із секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Олександрівка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 18.08.2017 року за № 0000507, відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця смт. Олександрівка, Кіровоградської області, освіта середня, який одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий, останній раз: вироком Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 06.12.2016 року за ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки; на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік та з покладенням обов?язків, передбачених ст. 76 КК України,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі КК України),
за участю: прокурора ОСОБА_4 ,
представника органу пробації ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення проти власності, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Так, 06.04.2017 року о 14:00 год. ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем свого проживання, а саме: по АДРЕСА_1 , побачив, що на території сусіднього домоволодіння, що по АДРЕСА_1 , розташована одноповерхова будівля сільськогосподарського призначення, яка належить ОСОБА_6 і на даху зазначеної будівлі ОСОБА_3 помітив металеві листи. В той момент у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення металевих листів. З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_3 впевнившись, що власник відсутня та його злочинні дії не будуть помічені сторонніми особами, взяв зі свого подвір`я драбину та підставив її під зазначену будівлю, з якої зірвав шифер. Потім ОСОБА_3 , продовжуючи свої злочинні дії направлені на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів та ціллю особистого самозбагачення, таємно повторно викрав з даху будівлі сільськогосподарського призначення 3 металевих листи розмірами 1 м х 50 см, товщиною 2 мм, вартістю одного, відповідно до довідки виданої фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7 , становить 396,00 грн., на загальну суму 1188,00 грн.

З місця злочину ОСОБА_3 зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 1188,00 грн.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, визнав повністю, щиро каявся та пояснив суду, що точної дати не пам?ятає, помітив на території сусіднього домоволодіння, одноповерхову будівлю на якій знаходилися металеві листи. Оскільки у нього не було коштів, він не працював, тому з корисливих мотивів, узяв драбину та викрав 3 металеві листи із вказаної будівлі, які в подальшому збув на металобрухт.

Зазначив, що приблизно через місяць він відшкодував завдані збитки потерпілій, а саме: покрив кришу сільськогосподарської будівлі новими листами.

Потерпіла ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала заяву про розгляд кримінального провадження без її участі, зазначила, що цивільний позов заявляти не буде, покарання просила призначити на розсуд суду, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має.

Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини справи, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позицій відсутні, суд провів судовий розгляд справи із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу (далі КПК) України. Наслідки розгляду судом провадження із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України учасникам процесу роз`яснено.

Оскільки, ОСОБА_3 у судовому засіданні дає покази правдиво та добровільно, повністю визнає провину у вчиненому кримінальному правопорушенні, тому за згодою учасників судового провадження, суд обмежився допитом обвинуваченого ОСОБА_3 та дослідженням матеріалів провадження, які характеризують особу обвинуваченого, так як немає жодного сумніву в добросовісності та істинності його позиції щодо обставин вчиненого ним кримінального правопорушення.
Таким чином, обвинувачення, висунуте ОСОБА_3 відповідно до обвинувального акта, визнається судом доведеним і воно ніким не оспорюється. У зв?язку з цим суд, розглядаючи справу в межах висунутого обвинувачення, кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
При призначенні ОСОБА_3 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винуватого, обставини, які пом?якшують та обтяжують покарання.
Так, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, яке віднесене до категорії злочинів середньої тяжкості.
Як особа, обвинувачений ОСОБА_3 не працює, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей та постійне місце проживання, осудний, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, згідно довідки, Олександрівська селищна рада компрометуючими матеріалами на ОСОБА_3 не володіє, раніше судимий, судимість в установленому законом порядку не знята та не погашена, вчинив новий злочин у період іспитового строку.
Обставинами, які пом?якшують покарання обвинуваченому суд визнає щире каяття, повне визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Відповідно до висновку органу пробації щодо обвинуваченого виправлення ОСОБА_3 без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити високу небезпеку для суспільства, застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку ОСОБА_3 з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінено як високий ризик.

Із врахуванням всіх обставин кримінального правопорушення та особи обвинуваченого, а також висновку органу пробації, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого лише в умовах ізоляції його від суспільства та вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, яке буде справедливим та необхідним у даному випадку, а також відповідатиме меті покарання та запобігатиме вчиненню обвинуваченого та іншими особами нових кримінальних правопорушень.
Крім того, судом враховано, що ОСОБА_3 надавалася можливість виправитися за вчинення попереднього злочину без ізоляції від суспільства. Проте, обвинувачений належних висновків для себе не зробив і вчинив умисно повторно аналогічне кримінальне правопорушення під час іспитового строку. Крім цього, суд враховано пояснення представника органу пробації, надані в судовому засіданні, а саме: обвинувачений ОСОБА_3 під час іспитового строку порушував обов?язки, покладені на нього попереднім вироком суду не з?являвся для реєстрації до органу пробації, притягувався до адміністративної відповідальності, тобто зарекомендував себе з негативної сторони.
Тому, суд вважає за необхідне застосувати ст. 71 КК України повністю приєднати до призначеного покарання за даним вироком, не відбутий строк покарання за вироком Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 06.12.2016 року.
В той же час, прокурором та обвинуваченим заявлено клопотання про застосування до останнього Закону України «Про амністію у 2016 році» (далі Закон), оскільки обвинувачений вчинив злочин середньої тяжкості та має на утриманні двох неповнолітніх дітей.
Пункт «в» ст. 1 Закону передбачає звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.
Згідно п. «в» ст. 9 Закону, амністія не застосовується до осіб, які звільнені судом від відбування покарання з випробуванням і до закінчення визначеного судом іспитового строку знову вчинили умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин.
Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив під час іспитового строку умисний злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, який, згідно ст. 12 КК України, відноситься до злочину середньої тяжкості.
Згідно матеріалів кримінального провадження, обвинувачений одружений та має на утриманні двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , являється їх батьком, батьківських прав відносно них не позбавлений та проживає з ними однією сім?єю (а.к.п. 41, 43-44).
За таких підстав, до обвинуваченого підлягає застосування Закону, а тому останнього слід звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі.
Цивільний позов не заявлено, речові докази та судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
Керуючись ч. 3 ст. 349, ст.ст. 368-371, 373-374, 376, 394-395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за даним вироком, повністю приєднати невідбутий строк покарання, призначеного вироком Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 06.12.2016 року, та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавлення волі.
Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити прокурору та обвинуваченому, а іншим учасникам процесу роз`яснити, що вони мають право отримати копію вироку в суді.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрівський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя (підпис)
Копія вірна:
Суддя Олександрівського районного суду
Кіровоградської області ОСОБА_1