Справа № 635/102/18
Провадження № 1-кс/635/303/2018
У Х В А Л А
14 березня 2018 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю слідчого ОСОБА_3 ,

іншого володільця майна ОСОБА_4 ,

представника іншого володільця майна адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Покотилівка Харківського району Харківської області клопотання адвоката ОСОБА_6 про скасування арешту майна, накладеного на підставі ухвали слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 09 січня 2018 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000983 від 31.12.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, -

встановив:
12 березня 2018 року до Харківського районного суду Харківської області звернувся адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах власника заарештованого майна ОСОБА_4 , із клопотання про скасування арешту майна, накладеного на підставі ухвали слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 09 січня 2018 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000983 від 31.12.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, в якому просив скасувати арешт майна, накладений на підставі ухвали слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 09 січня 2018 року на автомобіль марки OPEL OMEGA В 16V 2.0 KAT, 1997 року випуску, реєстраційний № НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_7 , який мешкає у АДРЕСА_1 , та яким згідно з дорученням від 28.12.2017 користується ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони користування вказаним автомобілем.

В обґрунтування вимог клопотання заявник вказав, що арешт на автомобіль марки OPEL OMEGA В 16V 2.0 KAT, 1997 року випуску, накладений на підставі ухвали слідчого суду Харківського районного суду Харківської області від 09 січня 2018 року у справі № 635/102/18, є необґрунтованим, незаконним та такою, що підлягає скасуванню. Підставами необґрунтованого застосування арешту заявник вказав відсутність належного обґрунтування в клопотанні слідчого про застосування арешту майна для застосування заходів забезпечення кримінального провадження (зокрема, обґрунтованої підозри). Таким чином, заявник вважає, що арешт накладений на майно є безпідставним та підлягає скасуванню.

Володілець майна ОСОБА_6 , та його представник адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримали клопотання та просили його задовольнити.

В судовому засіданні слідчий Харківського відділу поліції ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 не заперечував проти задоволення клопотання, лише в частині скасування такого способу обмеження як користування, проте залишивши заборону відчуження на майно, яке є речовим доказом у кримінальному провадженні.

Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши надані документи, якими обґрунтоване клопотання, приходжу до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження, передбаченими статтею 131 Кримінального-процесуального кодексу України, є арешт майна, суть якого полягає у тимчасовій забороні, адресованій власнику чи володільцю майна, відчужувати його, або розпоряджатися чи користуватися ним. Порядок скасування арешту майна встановлюється статтею 174 КПК України.

Відповідно до частини першої статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Як передбачено частиною першою статті 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Статтею 41 Конституції України гарантовано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до статті першої Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадженні слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Так, одними із основоположних засад кримінального провадження, визначеними статтею 7 КПК України, є верховенства права та недоторканність права власності.

Згідно статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду.

Відповідно до п. 166 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "East/West Alliance Limited" проти України" згідно з усталеною практикою Суду стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою). Пункт 168 приведеного вище Рішення говорить про те, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Враховуючи вище приведене, а також те, що заявником не приведено достатні підстави для скасування арешту накладеного ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 09 січня 2018 року у справі №635/102/18. Разом з тим, посилання заявника на необґрунтованість ухвали про накладення на майно арешту, спростовується обставинами встановленими ухвалою апеляційного суду Харківської області від 29 січня 2018 року у справі №635/102/18. Тоді як посилання слідчого на можливість скасування арешту майна із залишенням способу обтяження у виді заборони відчуження, слідчий суддя не бере до уваги, адже відповідний спосіб обтяження ухвалою не було передбачено, а тому часткове скасування арешту є неможливим.

Відтак, вважаю, що заявником на даній стадії кримінального провадження, в силу принципу змагальності сторін не доведено необґрунтованість накладення арешту на майно та не доведено відсутність потреби в застосуванні такого заходу, а втручання держави у право заявника на володіння майном, забезпечує "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи, а відтак не знаходжу підстав для задоволення клопотання.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 131, 169, 174, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:
В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 про скасування арешту майна, накладеного на підставі ухвали слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 09 січня 2018 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000983 від 31.12.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає і набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя - ОСОБА_1