Апеляційний суд Житомирської області
УХВАЛА

Іменем України

№11-639/2010

21 вересня 2010 року Апеляційний суд Житомирської області

в складі : головуючого - судді Фоміна Ю.В.,

суддів: Андрушкевича С.З. та Завязуна С.М.,

з участю: прокурора Філя С.В.,

засудженого ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1 на вирок Богунського районного суду м. Житомира від 9 липня 2010 року, -

встановив;

Цим вироком

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, не одружений, не працюючий, житель ІНФОРМАЦІЯ_2, раніше судимий:

-20 лютого 1985 року Корольовським районним судом м. Житомира за ст.ст. 140 ч. 2, 140 ч. З, 42 КК України до 3-х років позбавлення волі з конфіскацією майна;

-6 грудня 1989 року Житомирським районним судом за ст.ст. 215-3 ч. 1, 102, 42 КК України до 3-х років позбавлення волі. 14 квітня 1991 року постановою Радянського районного суду м. Львова від 21 березня 1991 року був звільнений з Львівської ВК № 48 умовно-достроково на не відбутий строк 1 рік 4 місяці 23 дні. 29 червня 1991 року на підставі постанови Калінінського районного суду м. Горловка Донецької області від 11 червня 1991 року повернений в місця позбавлення волі на строк 1 рік 2 місяці 2 дні;

- 19 січня 1993 року Житомирським районним судом за ст. 81 ч. 3 КК України до 3-х років 6 місяців позбавлення

- 26 червня 1998 року Корольовським районним сула м. Житомира за ст.ст. 81 ч. З, 89 ч. 1, 42 КК України до 3-х років 6 місяців позбавлення волі, з конфіскацією майна;

-5 грудня 2001 року Корольовським районним судом м. Житомира за ст. 152 ч. 3 КК України до 8 років позбавлення волі;

-24 березня 2006 року Бердичівським міським судом Житомирської області за ст.ст. 393 ч. 1, 71 КК України до 5 років позбавлення волі. 5 березня 2010 року постановою Краснодонського міського суду від 25 лютого 2010 року на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково звільнений з Суходольської ВК № 36 на строк 1 рік 1 місяць 16 днів, -

засуджений за ст. 121 ч. 1 КК України на 6 років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано не відбуте покарання за попереднім вироком суду і остаточно за сукупністю вироків визначено ОСОБА_1 покарання 7 років позбавлення волі.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_1 залишений попередній - взяття під варту.

Стягнуто з засудженого ОСОБА_1 на користь потерпілого ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 5000 гривень.

Згідно вироку, 4 квітня 2010 року близько 1 години ночі ОСОБА_1, розшукуючи свою співмешканку ОСОБА_3, прийшов до квартири АДРЕСА_1. Через вікно він побачив, як його співмешканка ОСОБА_3 відпочивала на дивані разом з раніше знайомим йому ОСОБА_2 В цей же день, час та місці в ОСОБА_1 виник злочинної умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_2

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_2, ОСОБА_1 шляхом ривка відчинив вхідні двері до квартири, які були зачинені з внутрішньої сторони на металеву защіпку, пошкодивши її при цьому, зайшов в приміщення кухні, де, взявши в свою ліву руку кухонний ніж, підійшов до ОСОБА_2, який на той час сидів на дивані в кімнаті квартири. Продовжуючи свої злочинні дії, направлені на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_2, ОСОБА_1 вступи в словесний конфлікт з ОСОБА_2 В ході конфлікту ОСОБА_1 взяв в свою праву руку дерев'яну перекладину з дивану, якою наніс ОСОБА_2 один удар в ліву частину обличчя, поряд з оком, спричинивши останньому фізичну біль.

В подальшому ОСОБА_1, не припиняючи своїх злочинних дій, направлених на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_2, наніс один удар кухонним ножем, якого тримав в своїй лівій руці, в праву частину живота ОСОБА_2

В результаті своїх злочинних дій ОСОБА_1 заподіяв потерпілому ОСОБА_2 тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани передньої поверхні правої половини живота, раневий канал якої проходить спереду назад, приникає в черевну порожнину з ушкодженням правої долі печінки та розвитком гемоперитонеуму (наявність крові в черевній порожнині), яка утворилась від дії колючо-ріжучого предмету та відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

В апеляції засуджений ОСОБА_1 просить скасувати вирок суду щодо нього та переглянути справу, посилаючись на те, він ножем ОСОБА_2 ударів не наносив. Він дійсно дерев'яною перекладинкою наніс потерпілому удар по плечу. Потім ОСОБА_2 схопив ножа з письменного столика, проте він вихопив у нього ножа, порізавши собі руку. Потерпілий підвився з дивана та випадково нахромився на лезо ножа. Він побачив кров на тілі у ОСОБА_2 і поклав його на диван. Дає аналіз доказів по справі. Він незгоден з стягненням на користь потерпілого моральної шкоди.

Заслухавши доповідача, міркування прокурора про залишення вироку без зміни, пояснення засудженого ОСОБА_1, який підтримав апеляцію, обговоривши доводи апеляції, перевіривши справу в межах доводів апеляції, апеляційний суд вважає, що апеляція задоволенню не підлягає з таких підстав.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні умисних дій, які виразились в заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_2, небезпечного для життя в момент заподіяння, відповідає фактичним обставинам справи, обґрунтований сукупністю розглянутих у судовому засіданні й наведених у вироку доказів, яким суд дав належну оцінку. Дії засудженого ОСОБА_1 за ст. 121 ч. 1 КК України судом кваліфіковані правильно.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_1 вину визнав частково та дав показання, які аналогічні доводам його апеляції.

Суд першої інстанції обгрунтовано поклав в основу вироку показання потерпілого ОСОБА_2 про те, що він 3 квітня 2010 року в квартирі АДРЕСА_2 разом з ОСОБА_3 і ОСОБА_4 вживав спиртні напої, а потім там же вони полягали спати. Вночі 4 квітня 2010 року у вказану квартиру вдерся ОСОБА_1, який відразу вдарив його по голові дерев'яною перекладинкою від дивану, а потім вдарив ножем в живіт. Він ножа в руки не брав. Світло в квартирі було відсутнє, оскільки його відключили за несплату.

Показання потерпілого ОСОБА_2, які є послідовними, були перевірені в ході відтворення обстановки та обставин події, підтверджені ним при очній ставці з засудженим ОСОБА_1, узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_4 про те, що він 3 квітня 2010 року в квартирі разом з ОСОБА_3 і ОСОБА_2 вживав спиртні напої, а потім там же заснув, вночі 4 квітня 2010 року його розбудив ОСОБА_2, у якого він побачив тілесні ушкодження, який сказав, що його підрізав ОСОБА_1; з оголошеними в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_3, яка пояснила, що вона була співмешканкою ОСОБА_1 і 3 квітня 2010 року вона в будинку по вулиці Хлібній в м. Житомирі разом з ОСОБА_2, ОСОБА_5 і ОСОБА_4 вживали спиртні напої та потім полягали відпочивати, вночі у вказану квартиру вдерся ОСОБА_1, який наніс декілька ударів руками ОСОБА_2 і останній став кричати, що у нього йде кров, коли вона вийшла з вказаної квартири, то по дорозі ОСОБА_1 їй сказав, що він «підрізав» ОСОБА_2; з оголошеними в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_5, який на досудовому слідстві дав показання про те, що він 3 квітня 2010 року в квартирі по вулиці Хлібній разом з ОСОБА_3 і ОСОБА_2 вживав спиртні напої, а потім заснув, вночі він прокинувся від того, що в квартиру вдерся ОСОБА_1, який наніс дерев'яною палицею удар по голові ОСОБА_2 і почав з ним тягатись, потім ОСОБА_1 вийшов з кімнати, а ОСОБА_2 сказав, що ОСОБА_1 його підрізав ножем, у останнього йшла кров з правого боку.

Зі змісту протоколів усної заяви про злочин від потерпілого ОСОБА_2 та пред'явлення фотознімків для впізнання слідує, що в квартирі на вулиці Хлібній в м. Житомирі невідомий наніс йому удар ножем, а потерпілий ОСОБА_2 впізнав засудженого ОСОБА_1, як того, хто умисно наніс йому удар ножем 4 квітня 2010 року.

Згідно карти виїзду швидкої медичної допомоги від 4 квітня 2010 року, до ОСОБА_2 викликалась швидка медична допомога і у нього було виявлено колото-різану рану брюшної полості.

Відповідно до висновку № 1412 судово-медичної експертизи, у ОСОБА_1 були виявлені легкі тілесні ушкодження без короткочасного розладу здоров'я, які могли виникнути при обставинах конфлікту, який стався 4 квітня 2010 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_2

З протоколу від 7 квітня 2010 року явки з повинною ОСОБА_1 вбачається, що він ножем вдарив ОСОБА_2 в живіт.

Висновком № 1608 судово-медичної експертизи встановлено, що у ОСОБА_2 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани передньої поверхні правої половини живота, раневий канал якої за проходить назад, приникає в черевну порожнину з ушкодженням правої долі печінки та розвитком гемоперитонеуму (наявність крові в черевній порожнині), яка утворилась від дії колючо-ріжучого предмету та відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Дані тілесні ушкодження виникли внаслідок нанесення удару клинком ножа.

Згідно висновку № 1768 судово-медичної експертизи, у потерпілого ОСОБА_2 було виявлено тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани передньої поверхні правої половини живота, раневий канал якої проходить спереду назад, приникає в черевну порожнину з ушкодженням правої долі печінки та розвитком гемоперитонеуму (наявність крові в черевній порожнині), яка утворилась від дії колючо-ріжучого предмету та відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Дані тілесні ушкодження виникли внаслідок нанесення удару клинком ножа при обставинах, вказаних потерпілим при проведенні з ним відтворення обстановки та обставин події. Утворення виявлених у потерпілого тілесних ушкоджень при наштовхуванні його на ніж, як то вказував засуджений ОСОБА_1 при проведенні з ним відтворення обстановки та обставин події, судмедексперт зважав малоймовірним.

Покарання засудженому ОСОБА_1 судом призначене у відповідності до вимог ст. 65 КК України, відповідає тяжкості злочину та даним про його особу, який є неодноразово судимий, є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів та відповідним чином мотивоване.

Що стосується доводів апеляції про необґрунтоване стягнення з засудженого ОСОБА_1 на користь потерпілого ОСОБА_2 за спричинену моральну шкоду в розмірі 5000 гривень, то вони безпідставні, оскільки у вироку суду наведені підстави і розмір задоволеного цивільного позову.

На підставі викладеного, апеляційний суд визнає, що доводи апеляції засудженого ОСОБА_1 є необгрунтованими. Тому вирок суду щодо нього слід залишити без зміни.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляцію засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Богунського районного, суду м. Житомира від 9 липня 2010 року щодо нього - без зміни.

Судді: