ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 грудня 2017 року м. Запоріжжя
Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Москва, Російської Федерації, українця, громадянина України, який має середньо-спеціальну освіту, не одружений, малолітніх дітей на утриманні не має, перебуває на військовій службі за контрактом на посаді водія військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не засудженого,
підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, -
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , на посаді водія, у військовому званні «старший солдат».
Разом із старшим солдатом ОСОБА_5 у вказаній військовій частині проходять військову службу старші солдати ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .
Відповідно до ст.ст. 3, 28 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Ніхто не може бути підданий катуванню, жорсткому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.
Поряд з цим, відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Згідно ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» (далі - Статуту внутрішньої служби ЗС України) старший солдат ОСОБА_5 , як військовослужбовець, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, поважати честь і гідність кожної людини, додержуватися правил поведінки військовослужбовців, беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, берегти державне майно, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять про Збройні Сили України в цілому.
Положеннями ст.ст. 20-22 Статуту внутрішньої служби ЗС України передбачено, що військовослужбовці під час виконання службових обов`язків мають право носити, зберігати та застосовувати зброю в порядку, встановленому законодавством. Застосування зброї допускається, якщо інші заходи виявилися неефективними або якщо застосування інших заходів є неможливим. Також, застосуванню зброї, повинно передувати попередження про намір застосовувати зброю і постріл угору. Військовослужбовці мають право застосовувати зброю: для захисту свого здоров`я і життя, а також здоров`я і життя інших військовослужбовців і цивільних осіб від нападу, якщо іншими способами і засобами захистити їх у даній ситуації не можливо; для затримання особи, яку застали при вчиненні тяжкого злочину та яка намагається втекти або яка чинить збройний опір, намагається втекти з-під варти; для затримання озброєної особи, яка загрожує застосуванням зброї та інших засобів, що становить загрозу для життя і здоров`я військовослужбовця чи інших осіб; для відбиття нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями; для звільнення цих об`єктів у разі захоплення; у разі спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою, якщо іншими способами і засобами неможливо припинити цю спробу. У разі застосування і використання зброї військовослужбовець зобов`язаний вжити всіх заходів для того, щоб не було завдано шкоди стороннім особам.
Відповідно до ст.ст. 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» (далі Дисциплінарний статут ЗС України), військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця бездоганно та неухильно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, застосовувати зброю лише в бойовій обстановці, а в мирний час - у виняткових випадках, відповідно до вимог Статуту внутрішньої служби ЗС України.
Проте, ігноруючи наведеними вище вимогами Закону, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вчинили кримінальне правопорушення за наступних обставин.
Протягом вересня 2017 року військова частина НОМЕР_1 тимчасово дислокувалося поблизу АДРЕСА_2 , з метою проведення бойових навчань.
28 вересня 2017 року, приблизно о 04 годині 00 хвилин, військовослужбовці вказаної військової частини ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , маючи при собі вогнепальну автоматичну зброю системи «Калашникова», разом із двома цивільними особами ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , на автомобілі «Nisan Patrol», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який перебуває у користуванні ОСОБА_10 , почали полювати між селами Веселоіванівка і Тополівка Більмацького району Запорізької області. Зазначеного дня, приблизно о 04 годині 45 хвилин, коли ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , повернулись з полювання до місця мешкання ОСОБА_10 , а саме : до будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_7 , ще перебуваючи в автомобілі «Nisan Patrol», виявив зникнення автоматичної зброї АКС 74 № НОМЕР_3 , виданої йому у військовій частині « НОМЕР_1 », яку він використовував під час полювання. З метою знайти зброю ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на автомобілі «Nisan Patrol», під керуванням ОСОБА_6 , повернулись до місця полювання.
28 вересня 2017 року, приблизно о 05 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 , перебуваючи на ділянці місцевості між селами Веселоіванівка і Тополівка Більмацького району Запорізької області, під час пошуку автоматичної зброї АКС 74 № НОМЕР_3 , запідозривши у крадіжці ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , вступив у злочинний зговір з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , направлений на незаконне позбавлення волі ОСОБА_9 та ОСОБА_8 з метою отримання інформації щодо місця перебування зброї. Діючи згідно домовленості, для досягнення мети, а саме поміщення ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , проти їх волі до місця, де вони не бажали знаходитись, обмежуючи тим самим їх свободу пересування, а саме : до автомобіля марки «Nisan Patrol», виконуючи відведену їм роль ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , застосували автоматичну вогнепальну зброю системи «Калашникова», а саме АКС 74 № НОМЕР_4 та АКС 74 № НОМЕР_5 , шляхом здійснення пострілів поряд з ногами та головами ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , з метою подолання волі до супротиву останніх. Усвідомлюючи фізичну та кількісну перевагу над потерпілими ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , продовжуючи діяти за попередньою змовою з ОСОБА_6 помістили ОСОБА_9 до салону автомобіля марки «Nisan Patrol», а ОСОБА_8 до багажного відділення автомобілю «Nisan Patrol», де наявною в багажному відділенні мотузкою зв`язали останньому руки за спиною. ОСОБА_6 в цей час, з метою перешкоджання ОСОБА_8 та ОСОБА_9 покликати на допомогу забрав в останніх мобільні телефони.
06.12.2017 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.
Посилаючись на те, що ОСОБА_5 з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків, експерта, спеціаліста у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, зазначаючи, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, слідчий звернулася до суду з клопотанням, у якому просить суд застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .
В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просить його задовольнити на підставах, які викладені у клопотанні.
Підозрюваний та його захисник у судовому засіданні проти клопотання заперечували, просили застосувати більш м`який запобіжний захід.
Вивчивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
При вирішенні даного клопотання, суд бере до уваги обставини, визначені ч. 1 ст. 178, ч. 1 ст. 194 КПК України для обрання запобіжного заходу, та підстави застосування запобіжного заходу, визначені ст. 177 КПК України.
У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким чином.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Виходячи з наявних в наданих суду матеріалах даних, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.
Згідно позиції Європейського суду з прав людини у рішенні „Мюррей проти Сполученого Королівства, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу. Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати „обґрунтованим, залежить від усіх обставин справи, про що зазначено у рішені «Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства».
Виходячи з того, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину середньої тяжкості, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до п`яти років, слідчий суддя приходить до висновку про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КК України, зазначених у клопотанні.
Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя враховує особу підозрюваного ОСОБА_5 , який є особою раніше не засудженою.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Як встановлено слідчим суддею, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, який у відповідності до ст. 12 КК України віднесено до категорії злочину середньої тяжкості, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк. Враховуючи, що з часу повідомлення про підозру ОСОБА_5 , останній не переховувався від органу досудового розслідування та самостійно з`явився до суду для розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя приходить до висновку, що зазначені обставини виключають застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Враховуючи, що у судовому засіданні доведено наявність обґрунтованої підозри, та наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, однак не доведено, що більш м`який запобіжний захід буде недостатнім для запобігання вищевказаним у клопотанні ризика, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для застосування відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
Вирішуючи питання про запобіжний захід, який слід застосувати до підозрюваного, слідчий суддя, у відповідності до ч. 1 ст. 178 КПК України, враховує тяжкість покарання, що передбачено за вчинення злочину, у якому підозрюється ОСОБА_5 , особу підозрюваного, його вік, міцність соціальних зв`язків, який не одружений, малолітніх дітей на утриманні не має, перебуває на військовій службі за контрактом має постіне місце проживання, раніше не засуджений.
За викладених обставин, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід у вигляді застави.
Визначаючи розмір застави, суд виходить з вимог ст.ст. 178, 182 КПК України, враховує матеріальний стан підозрюваного, тяжкість злочину, у вчиненні якого він підозрюється.
З урахуванням ст. 7 Закону України „Про державний бюджет України на 2017 рік щодо розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який станом на 01.01.2017 року складає 1600 грн., вважає за необхідне визначити заставу в межах, передбачених ч. 5 ст. 182 КПК України, а саме 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 183, 184, 192-194, 196, 197, 395 КПК України, слідчий суддя
Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 задовольнити частково.
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, запобіжний захід у вигляді застави.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 строком на два місяці до 12.02.2018 року обов`язки, передбачені ст.194 КПК України, а саме:
- прибувати на виклик до слідчого, в провадженні якого знаходяться матеріали досудового розслідування, прокурора, суду, залежно від стадії кримінального провадження;
- не відлучатися за межі Дніпропетровської області та Запорізької області без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 чи іншому заставодавцю відмінному від підозрюваного, обов`язки, що покладаються у зв`язку з застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави та наслідки його невиконання.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Запорізької області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги не зупиняє виконання, ухвала підлягає негайному виконанню.

Слідчий суддя: ОСОБА_1