ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/949/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"20" листопада 2017 р. м. Київ
Дарницький районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання ОСОБА_5 "Про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який",

ВСТАНОВИВ:
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 заявив клопотання про зміну йому запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, оскільки на його думку ризики, які обумовили обрання запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою істотно зменшились. Просив також врахувати практику ЄСПЛ, відповідно до якої після спливу певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи.

Захисник ОСОБА_4 підтримав думку обвинуваченого та просив суд змінити ОСОБА_5 запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який.

Прокурор в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання обвинуваченого у зв`язку із тим, що на її думку ризики, що зумовили необхідність застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на цей час продовжують існувати.

Обговорюючи питання про можливість задоволення клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу, суд керується наступними положеннями закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Водночас, ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. П.1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до ст. 183 ч.1 КПК України запобіжний захід тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього кодексу.

В п. 79 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 р. зазначено, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих фактів, на які посилався заявник у своїх клопотаннях про звільнення з-під варти. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

Вислухавши позиціїї учасників судового провадження, оцінивши в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, яке відповідно до ч. 4 ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів; тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим в інкримінованому злочині у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, вік та стан здоров`я обвинуваченого, відсутність тісних соціальних зв`язків, що свідчить про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, суд вважає, що більш м`який запобіжний захід, аніж тримання під вартою, не зможе запобігти вищезазначеним ризикам. Крім того, суд враховує, що ОСОБА_5 в своєму клопотанні не навів фактів, які б давали суду підстави вважати, що ризики, які обумовили застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, на цей час істотно зменшились.

Аналіз наведених обставин та положень закону дозволяє суду зробити висновок про необхідність відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу на інший більш м`який.

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 "Про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який" - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1