УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2017 року

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю: представника власника майна адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві

клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах потерпілої ОСОБА_5 , про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 16 березня 2017 року, у кримінальному провадженні №0001016 від 22 січня 2017 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190, ч.4 ст.190, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України,

ВСТАНОВИВ :

09 листопада 2017 року представник потерпілої ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_3 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням, в порядку ст. 174 КПК України, про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 16 березня 2017 року, у кримінальному провадженні №0001016 від 22 січня 2017 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190, ч.4 ст.190, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, в обґрунтування якого зазначив наступне.

В провадженні Слідчого управління Головного управління Національної поліції в м. Києві перебуває кримінальне провадження № №0001016 від 22 січня 2017 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190, ч.4 ст.190, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, щодо незаконного заволодіння квартирою АДРЕСА_1 , в якому ОСОБА_5 визнано потерпілою.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 12.06.2017 року, всі правочини відносно квартири АДРЕСА_1 були визнані недійсними, скасовано державну реєстрацію прав власності відповідно до правочинів на вказану квартиру, а квартира АДРЕСА_1 підлягає витребуванню у ОСОБА_6 та передачі законному власнику ОСОБА_5 .

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 16 березня 2017 року накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , з метою запобігання незаконним операціям відносно вищевказаної квартири та з метою повернення в подальшому майна законному володільцю.

Однак, заявник зазначає про те, що мета такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна на даний час досягнута, оскільки на даний час існує чинне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 12.06.2017 року, за яким законним власником квартири АДРЕСА_1 , визнано ОСОБА_5 . Крім того, такий арешт майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , перешкоджає законному власнику майна ОСОБА_5 зареєструвати своє право власності в порядку спадкування за законом у зв`язку з існуючою забороною на відчуження даного майна, а тому потреба в такому заході забезпечення кримінального провадження як арешт майна відпала.

Представник потерпілої ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_3 , в судовому засіданні клопотання про скасування арешту майна підтримав у повному обсязі з підстав у ньому наведених. Зазначив про те, що необхідність у накладенні арешту на майно на даний час відпала. ОСОБА_5 є законним власником квартири АДРЕСА_1 , а такий захід забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, перешкоджає ОСОБА_5 зареєструвати своє право власності в порядку спадкування.

Слідчий ОСОБА_4 не заперечував з приводу задоволення клопотання про скасування арешту, накладеного на квартиру АДРЕСА_1 . Зазначив про те, що в провадженні СУ ГУ НП в м. Києві перебуває кримінальне провадження №0001016, в якому ОСОБА_5 визнано потерпілою. Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 16 березня 2017 року в інтересах потерпілої ОСОБА_5 накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , а оскільки представник власника майна ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_3 звернувся з клопотанням про скасування арешту на майно, то необхідність в такому заході забезпечення кримінального провадження відпала.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення представника власника майна адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , вивчивши клопотання про скасування арешту майна та додані до нього матеріали, вважає, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст. 174 КПК підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та /або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб,конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Згідно ч.2 ст.173 ПК України, при вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя, суд повинен врахувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт накладався у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст. 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння,що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт накладається у випадках, передбачених п.3, 4 ч.2 ст. 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 5) розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Встановлено, що в провадженні Слідчого управління Головного управління Національної поліції в м. Києві перебуває кримінальне провадження № №0001016 від 22 січня 2017 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190, ч.4 ст.190, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, щодо незаконного заволодіння квартирою АДРЕСА_1 , в якому ОСОБА_5 визнано потерпілою.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 16 березня 2017 року накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

Як вбачається з тексту ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 16 березня 2017 року арешт на квартиру АДРЕСА_1 накладено з метою її збереження, запобігання подальшому незаконному відчуженню, повернення законному власнику, а також відшкодуванню шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення та забезпечення цивільного позову.

Так, відповідно до Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 12.06.2017 року, всі правочини відносно квартири АДРЕСА_1 були визнані недійсними, скасовано державну реєстрацію прав власності відповідно до правочинів на вказану квартиру, а квартира АДРЕСА_1 підлягає витребуванню у ОСОБА_6 та передачі законному власнику ОСОБА_5 , що свідчить про поновлення порушених прав ОСОБА_5 .

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно із ст.1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Викладені обставини свідчать про те, що мета застосованого заходу забезпечення кримінального провадження, а саме арешту майна: квартири АДРЕСА_1 , на час розгляду клопотання про скасування арешту майна, досягнута. В тому числі, ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, а саме арешту майна відпали, що обґрунтовано матеріалами доданими до клопотання та заявником у судовому засіданні, не наведено жодних інших додаткових доводів в обґрунтування наявних ризиків, як підстави для подальшого втручання у права особи, в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у правомірне володіння ОСОБА_5 належним їй майном на підставі зазначених обставин, оскільки представником власника майна адвокатом ОСОБА_3 доведено, що в подальшому застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження, а саме арешті майна, відпала потреба.

У зв`язку з чим, вважає доцільним скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 16 березня 2017 року не вбачаючи потреби для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження, а відтак клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , підлягає задоволенню.

Керуючись вимогами ст. ст.170, 171, 173, 174, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ :

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах потерпілої ОСОБА_5 , про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 16 березня 2017 року, у кримінальному провадженні №0001016 від 22 січня 2017 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190, ч.4 ст.190, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 16 березня 2017 року, у кримінальному провадженні № 0001016 від 22 січня 2017 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190, ч.4 ст.190, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, на майно, а саме:

- квартиру АДРЕСА_1 , яка є власністю ОСОБА_5 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1