Справа №592/8033/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/271/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Умисне легке тілесне ушкодження
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 вересня 2017 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження за апеляційною скаргою зі змінами обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 січня 2017 року, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, громадянина України, з повною середньою освітою, одруженого, не працюючого, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.2 ст.125 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
До апеляційного суду Сумської області надійшла апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 , в якій він посилаючись на однобічність та неповноту судового слідства, невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, що призвело до невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину та особі засудженого, просить вирок суду в частині призначення йому покарання у виді громадських робіт скасувати та призначити покарання із застосування ст.69 КК України у виді штрафу, а також скасувати вирок в частині відшкодування моральної та матеріальної шкоди ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

В подальшому обвинувачений ОСОБА_7 в ході апеляційного розгляду подав заяву (фактично зміни до апеляційної скарги) в якій просив колегію суддів направити кримінальне провадження на новий розгляд, мотивуючи тим, що Сумською місцевою прокуратурою було відкрито провадження за його заявою, щодо підроблення працівниками органу досудового розслідування його заяви про проведення слідчого експерименту без його участі в даному кримінальному провадженні.

Даним вироком ОСОБА_7 визнано винним у пред`явленому обвинуваченні, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.2 ст.125 КК України і йому призначено покарання:

- за ч.1 ст.125 КК України у виді громадських робіт на строк 180 годин;

- за ч.2 ст.125 КК України у виді громадських робіт на строк 240 годин.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді громадських робіт на строк 240 годин.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 204 грн. 27 коп. у рахунок відшкодування майнової шкоди та 4500 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 2800 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування вимог поданої апеляційної скарги обвинувачений зазначає, що при призначенні судом йому покарання не було враховано в повній мірі стан його здоров`я, не досліджено об`єктивно докази по справі, що стосується відшкодування моральної шкоди потерпілим, а також не враховано його майновий стан так як він ніде не працює та доходу не має. Крім того, на думку апелянта, не відповідають дійсності і висновки суду щодо відсутності обставин, що пом`якшують йому покарання.

Обґрунтовуючи необхідність направлення кримінального провадження на новий розгляд, обвинувачений вказував, що, оскільки, на даний час Сумською місцевою прокуратурою відкрито провадження за його заявою, щодо підроблення працівниками органу досудового розслідування його заяви про проведення слідчого експерименту без його участі в даному кримінальному провадженні, тому є необхідність повторно провести досудове розслідування цього кримінального провадження, тому необхідно скасувавши вирок направити провадження на повторний розгляд.

В запереченнях на апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 , прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_11 вказує на необґрунтованість вимог обвинуваченого, та просить залишити її без задоволення, вирок суду без змін.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Як визнав доведеним суд першої інстанції, 04 липня 2016 року, близько 19 год. 30 хв. ОСОБА_7 , під`їхав на своєму автомобілі до прибудинкової території за адресою АДРЕСА_1 , де у цей час перебувала сусідка ОСОБА_8 . У зв`язку з тим, що того ж дня у ранковий час, коли ОСОБА_7 виїздив на автомобілі зі свого гаражу, він пошкодив паркан клумби, де росли квіти, між ним та ОСОБА_8 виник словесний конфлікт. У ході конфлікту, на фоні тривалих неприязних відносин, ОСОБА_7 , перебуваючи за кермом свого автомобіля, взяв автомобільний вогнегасник та, виставивши його через вікно свого автомобіля, бризнув рідиною з вогнегасника в обличчя ОСОБА_8 . В результаті дій ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_8 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді хімічного опіку кон`юнктиви та роговиці 1ст. правого ока, кон`юнктиви 1 ст. лівого ока, які згідно з висновком судово-медичного експерта кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, які потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.

05 липня 2016 року близько 00 год. 30 хв.-01 год. ночі ОСОБА_7 перебував за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_1 . В цей час до хвіртки до подвір`я ОСОБА_7 прийшла сусідка ОСОБА_9 щодо врегулювання цивільно-правових відносин між ними та конфліктних ситуацій. На грунті раніше виниклих неприязних відносин, ОСОБА_7 відчинив хвіртку, взяв палицю та намагаючись вдарити ОСОБА_9 по голові, наніс їй два удари, в цей час потерпіла ОСОБА_9 з метою уникнути побиття для захисту підставила руки над головою і удари прийшлися на праву та ліву руку, а також в область лобної ділянки голови. В результаті протиправних дій ОСОБА_7 , потерпілій ОСОБА_9 заподіяно тілесні ушкодження: в області 2-го пальця лівої кисті садно, в області 5-го пальця правої кисті по долонній поверхні садно (забій 5-го пальця правої кисті та 2-го пальця лівої кисті), які згідно з висновком судово-медичного експерта кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 який підтримав подану апеляційну скаргу зі змінами, прокурора ОСОБА_6 та потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, скасування вироку чи пом`якшення призначеного обвинуваченому покарання, обговоривши доводи, викладені в як в апеляційній скарзі, так і в заяві обвинуваченого про направлення справи на повторний розгляд та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого зі змінами не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом правильно встановлено фактичні обставини кримінального провадження та зроблений обґрунтований висновок про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Кваліфікація дій обвинуваченого за ч.1 ст.125 та ч.2 ст.125 КК України є правильною і ніким не оспорюється.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 , викладені в його апеляційній скарзі, про те, що суд призначив йому занадто суворе покарання, не заслуговують на увагу, а зазначені ним обставини судом належним чином враховані при призначенні покарання.

Як убачається з вироку, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, в достатній мірі врахував як ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, так і дані про його особу, який раніше не судимий, має сім`ю, за місцем проживання характеризується посередньо у зв`язку з конфліктами з сусідами, до адміністративної відповідальності не притягувався, стан здоров`я обвинуваченого, який має вади слуху.

Суд також зважив на відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Не вбачає таких обставин і колегія суддів, а тому посилання обвинуваченого в апеляційній скарзі на можливість призначення йому більш м`якого покарання, ніж передбачено санкціями ч.1 та ч.2 ст.125 КК України, відповідно до положень ст.69 КК України, є безпідставними.

Так, обвинувачений вказує, що при призначенні судом йому покарання не було враховано в повній мірі стан його здоров`я, однак дане твердження спростовується змістом самого вироку, де суд чітко зазначив про врахування стану здоров`я ОСОБА_7 , який має вади слуху (а.п.142).

Крім того, судом, при вирішенні питання про призначення обвинуваченому покарання, також встановлено неможливість призначення його у виді штрафу. До такого висновку суд дійшов на підставі дослідження даних про особу ОСОБА_7 , який не працює за трудовими договорами, фізичною особою-підприємцем не являється, що у свою чергу спростовує доводи апеляційної скарги з приводу не врахування та не дослідження відповідних відомостей.

Що стосується посилань апеляційної скарги про необґрунтованість висновків суду щодо відсутності обставин, що пом`якшують обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, то вони також не заслуговують на увагу, оскільки таких за матеріалами кримінального провадження, як зазначалося вище, дійсно встановлено не було.

Не навів таких і сам апелянт у своїй скарзі.

З урахуванням наведеного, а також зважаючи на конкретні обставини вчинення кримінальних правопорушень, колегія суддів не знаходить підстав для призначення обвинуваченому покарання у виді штрафу та застосування положень ст.69 КК України, та вважає, що призначене ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 240 годин громадських робіт є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. Воно відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України, у зв`язку з чим вважати його надто суворим за доводами апеляційної скарги обвинуваченого, та змінювати чи скасовувати вирок, підстав не вбачається.

Крім того, на думку колегії суддів, правильно вирішив суд першої інстанції і заявлені потерпілими ОСОБА_8 та ОСОБА_9 цивільні позови. При цьому, судом правильно враховано розмір спричиненої ОСОБА_8 майнової шкоди, глибину заподіяних моральних страждань обох потерпілих.

Колегія суддів погоджується із розміром майнової та моральної шкоди, що була визначена судом першої інстанції виходячи із засад розумності та справедливості і яка є досить поміркованою з огляду на обставини вчинених кримінальних правопорушень.

При цьому, колегія суддів вважає необхідним зазначити, що вимоги апеляційної скарги обвинуваченого є досить суперечливими, оскільки просячи апеляційний суд призначити йому покарання у виді штрафу, він вказує на відсутність коштів для сплати стягнутих з нього сум, за завдану злочинними діями шкоди, що свідчить лише про бажання обвинуваченого уникнути призначеного судом покарання у виді громадських робіт.

Таким чином, колегія суддів вважає вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу обвинуваченого такою, що не підлягає задоволенню.

Що стосується поданої обвинуваченим заяви ( фактично змін до апеляційної скарги) про необхідність проведення повторного судового розгляду в зв`язку з тим, що Сумською місцевою прокуратурою було відкрито провадження за його заявою, щодо підроблення працівниками органу досудового розслідування його заяви про проведення слідчого експерименту без його участі в даному кримінальному провадженні, то колегія суддів вважає її безпідставною і такою що не підлягає задоволенню, оскільки не ґрунтується на законі.

Так, підстави для призначення нового розгляду в суді першої інстанції прямо передбачені ст.415 КПК України і їх перелік є вичерпним, в своїй заяві ОСОБА_7 жодну таку підставу не вказує.

При цьому, посилання обвинуваченого на те, що Сумською місцевою прокуратурою відкрито провадження за його заявою, щодо підроблення працівниками органу досудового розслідування його заяви про проведення слідчого експерименту без його участі в даному кримінальному провадженні, колегія суддів не вважає об`єктивною підставою для скасування законного і обґрунтованого вироку, навіть і з тих підстав, що тільки сам факт внесення відомостей до ЄРДР про вчинене кримінальне правопорушення під час досудового розслідування, жодним чином не ставить під сумнів сам вирок на стадії апеляційного перегляду, оскільки в разі подальшого доведення зловживання слідчого чи прокурора під час кримінального провадження, таке судове рішення (вирок) можуть бути переглянуті за ново виявленими обставинами в порядку ст. 459 КПК України.

Крім того, як вбачається з матеріалів провадження та змісту вироку, суд обґрунтовуючи вину ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.125, ч.2 ст.125 КК України взяв за основу показання потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які прямо вказали на обвинуваченого, як на особу, що спричинила їм тілесні ушкодження, на показання свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , висновки судово-медичних експертиз, та протокол проведення слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_8 . Тобто, вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому злочинів підтверджується рядом інших доказів, підстав недовіряти яким колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 січня 2017 року відносно ОСОБА_7 , залишити без зміни, а апеляційну скаргу зі змінами обвинуваченого ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

.