Справа № 404/2599/14-к
Номер провадження 1-кс/404/578/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2018 року Слідчий суддя Кіровського районного суду міста Кіровограда ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника підозрюваної адвоката ОСОБА_5 , підозрюваної ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні і місті Кропивницькому клопотання слідчого СВ Кропивницького відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Кіровоградській області ОСОБА_4 , про застосування підозрюваній запобіжного заходу у виді тримання під вартою по кримінальному провадженню 0001160 стосовно:

ОСОБА_6 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кіровограді, українки, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, перебуває в цивільному шлюбі, офіційно не працевлаштованої, матері двох малолітніх дітей, з 02.04.2014 року лікується в КЗ «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня», зареєстрованої по АДРЕСА_1 та фактично проживаючої по АДРЕСА_2 , раніше судимої вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13.11.2013 року за ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 15 ч. 2 ст. 190 КК України до одного року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України, звільненої від відбування покарання з випробуванням на 1 рік,

підозрюваної у кримінальному провадженні за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 129 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Кропивницького відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області, за погодженням з прокурором Кіровоградської місцевої прокуратури, звернувся до Кіровського районного суду міста Кіровограда з клопотанням по зазначеному кримінальному провадженню, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , яка підозрюється у тому, що вона 01.03.2014 року придбала та зберігала вогнепальну зброю, придатну для стрільби без передбаченого законом дозволу.

Того ж дня о 19-00 год. ОСОБА_6 по АДРЕСА_3 , висловила реальну погрозу ОСОБА_7 направивши вогнепальну зброю в напрямку підозрюваного, що він сприйняв як реальну погрозу вбивством.

Слідчий з прокурором заявлені у клопотанні вимоги підтримали.

Підозрювана і захисник заперечують можливість застосування запропонованого слідчим виду запобіжного заходу-тримання під вартою через: відсутність ризиків невиконання нею процесуальних обов`язків, слідству вона не перешкоджає, має постійне місце проживання, з 02.04.2014 року перебуває на лікуванні, тому просить застосувати до неї запобіжний захід у виді тримання під домашнім арештом за її фактичним місцем проживання.

Термін «обґрунтована підозра», означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення. Внесене на розгляд слідчого судді клопотання, відповідає як вимогам ст.184 КПК України, так і практиці застосування рішень Європейського суду, оскільки обставини зафіксовані в протоколах: допиту потерпілого та свідків, висновок експерта №38 від 20.03.2014 року, в сукупності містять достатньо даних, про наявність обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_6 за ознаками ч. 1 ст.263, ч.1 ст. 129 КК України. Від слідчого судді, на початковій стадії досудового розслідування, не вимагається визначати правильність кваліфікації, а також: достатність, належність, допустимість, достовірність доказів. Остаточна оцінка доказів є прерогативою суду. При вирішенні цього клопотання достатньо встановити наявність обґрунтованості пред`явленої підозри, що виконали слідчий з прокурором.

Згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Злочини по яких ОСОБА_6 пред`явлено повідомлення про підозру є: умисними, тяжким (ч.1 ст.263 КК України) та невеликої тяжкості (ч.1 ст.129 КК України). Посягає на суспільні інтереси проти громадської безпеки, життя та здоров`я потерпілого.

У даному випадку наявні реальні ознаки суспільного інтересу та необхідність забезпечення завдань кримінального провадження, у тому числі: завершення досудового розслідування по кримінальному провадженню, тощо (ст.2 КПК України).

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Якщо при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставин, передбачених пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання. (ч.4 ст.194 КПК України)

Додержуючись вимог частин 1 та 2 ст.22 та ст.26 КПК України, клопотання вирішено в межах заявлених вимог, доводів і долучених до клопотання доказів, у зв`язку із чим переконаний у необхідності забезпечення ОСОБА_6 гарантованого їй права на свободу, згідно якого ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом. (ст.29 Конституції України). Відповідно до ч.1 ст.12 КПК України, під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах, передбачених цим Кодексом.

Дійсно, прокурор довів сукупність: обґрунтованої підозри разом з існуванням ризиків передбачених ст.177 КПК України, але не вказав переконливих доводів та не долучив беззастережних доказів недостатності застосування більш м`яких видів запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам зазначеним у клопотанні.

Так, ОСОБА_6 має місце постійного проживання, мешкає в родині, має сталі соціальні зв`язки, має намір працевлаштуватись, зобов`язується беззастережно виконувати покладені на неї обов`язки під час досудового розслідування та сприяти з`ясуванню обставин подій. Ознаки протиправної поведінки припинила, конфлікт з потерпілим вичерпаний, розкаюється, усвідомлює суспільну небезпеку вчиненого, запевняє у недопущенні подібних дій у майбутньому.

Вказані обставини переконують у достатньому рівні репутації підозрюваної, яка не має негативних характеристик з місця проживання, відсутні й обтяжуючі обставини. Тому, слідчим суддею не вбачаються підстави для застосування ОСОБА_6 найсуворішого виду запобіжного заходу.

Визнання пред`явленої підозри свідчить про відсутність підстав для приховування, перешкоджання чи перекручування визначальних обставин у справі, тобто така її поведінка позитивно позначиться на розумних строках.

Від учасників провадження не надходило заяв про вплив на них з боку підозрюваної. Такий факт спростовує твердження ініціатора клопотання про намір сторони захисту незаконно вплинути на результати досудового розслідування.

Ухвала Кіровського районного суду міста Кіровограда від 16 травня 2014 року в сукупності з тотожною за змістом ухвалою колегії суддів апеляційного суду Кіровоградської області, що набрали законної сили в цьому кримінальному провадженні переконливо свідчать , що суд не зміг викликати обвинувачену ОСОБА_6 в судові засідання, через неправильність визначення фактичного місця проживання ОСОБА_6 . Внаслідок такого порушення при складанні обвинувального акту, суди обох інстанцій були позбавлені можливості забезпечити належний виклик останньої в судові засідання. Таким чином, стороною обвинувачення не надано доказів умисного ухилення ОСОБА_6 від прокурора і суду, тобто не існує потреб у застосуванні до підозрюваної найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Сторона захисту надала копії довідок з КОПЛ про тривале систематичне лікування підозрюваної та її перебування на стаціонарному лікуванні з приводу граничного психічного розладу.

У демократичному суспільстві граничний психічний розлад є захворюванням, що потребує особливої уваги та забезпечення соціальних гарантій. Проте, прокурор і слідчий замість гуманного ставлення та забезпечення хворому найбільш сприятливих умов лікування, вимагає застосувати ОСОБА_6 виключний і найтяжчий запобіжний захід - тримання під вартою, що є неприйнятним.

На орган досудового розслідування покладається обов`язок організувати та забезпечити умови неухильного виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, пов`язаних з виконанням застосованого щодо підозрюваної виду запобіжного заходу. Таким чином, застосування менш суворого заходу забезпечення та контроль з боку органу поліції зможуть попередити існуючі ризики.

Відповідно до вимог ст.ст.36 та 40 КПК України, на слідчого з прокурором покладається організація проведення ефективного досудового розслідування та обов`язок збору доказів. Від початку цього кримінального провадження останні мали достатньо часу оглянути/вилучити/процесуально зафіксувати докази. Тобто не існує законних передумов для знищення, перетворення доказів, а відтак і законних підстав для звернення з клопотанням про застосування найсуворішого виду запобіжного заходу.

З урахуванням можливих наслідків процесуального вирішення цього кримінального провадження, ступеню суспільної небезпеки та особи підозрюваної, обґрунтовано вважаю, що на час досудового розслідування ОСОБА_6 достатньо застосувати домашній арешт у певний період доби, що забезпечить реалізацію права на її лікування, працю, виховання дітей та попередить заявлені у клопотанні ризики.

Згідно ч.1, 2 та 6 ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у злочині, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

ОСОБА_6 , як правомірний користувач, погодилась на безперешкодний доступ працівниками поліції до житла, що перебуває у її володінні.

Застосований слідчим суддею запобіжний захід у виді домашнього арешту співмірний з особою підозрюваної та обставинами пред`явленої їй підозри, у тому числі забезпечить права підозрюваної та повністю буде запобігати ризикам, зазначеним в п. п. 1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, забезпечить виконання покладених на підозрювану процесуальних обов`язків.

25.03.2014 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру, а 27.03.2014 досудове розслідування зупинено. 15.07.2014 року відновлено, а 17.07.2014 року-зупинено. 26.11.2016 року відновлено, а 28.11.2016 року - зупинено, 23.09.2017 року відновлено, а 25.09.2017 року - зупинено. 27.03 2018 року відновлено, тобто разом використано девять днів досудового розслідування. (60-9=51) Таким чином, граничний строк дії запобіжного заходу не може перевищувати 51 день.

Керуючись ст.ст. 181,193-195, 196 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу в виді тримання під вартою, відмовити.

Застосувати підозрюваній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання її під домашнім арештом у певний період доби строком на п`ятдесят один день.

Початок строку дії ухвали про застосування ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання її під домашнім арештом в певний період доби, рахувати з моменту проголошення цієї ухвали.

Застосований ОСОБА_6 запобіжний захід в виді домашнього арешту в певний період доби припиняє свою дію 17 травня 2018 року.

У період дії запобіжного заходу покласти на підозрювану ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

- заборонити залишати місце постійного проживання: по АДРЕСА_2 в період з 20 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин;

- надавати можливість працівникам органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваної з`являтись за місцем її проживання в домоволодіння по АДРЕСА_2 та вимагати від неї пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт ( паспорти ) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утриматись від спілкування з потерпілою стороною і свідками у даному кримінальному проваджені, за винятком їх участі в процесуальних діях;

- при слідуванні за викликом до правоохоронних органів або суду і поверненні під домашній арешт не відвідувати магазини, кіоски, громадські розважальні заклади;

- носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити підозрюваній правила користування пристроєм, техніку безпеки поводження з ним та наслідки його зняття або неправомірного втручання в його роботу з метою ухилення від контролю. Відмова від носіння засобу електронного контролю, умисне зняття, пошкодження або інше втручання в його роботу з метою ухилення від контролю, а рівно намагання вчинити зазначені дії є невиконанням обов`язків, покладених судом на підозрюваного.

Роз`яснити підозрюваній ОСОБА_6 , що в разі невиконання покладених на неї вище наведених обов`язків до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Контроль за виконанням ухвали покласти на начальника відділення Національної поліції за місцем проживання ОСОБА_6 .

Копію ухвали вручити підозрюваній, слідчому для виконання та постановления на облік ОСОБА_6 і здійснення за нею контролю.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п"яти днів з дня її оголошення безпосередньо до апеляційного суду Кіровоградської області. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда ОСОБА_1