Дата документу Справа № 1
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №11-сс/778/143/18 Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №331/539/18 Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 лютого 2018 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6

перекладача ОСОБА_7

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9

затриманого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу (з урахуванням доповнень) захисника ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 19 січня 2018 року про застосування запобіжного заходу щодо

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина Російської Федерації НОМЕР_1 , виданий ФМС НОМЕР_2 від 23.09.2011 року, уродженця Кустанайської області (Казахстан), громадянина Російської Федерації, який має середньо-спеціальну освіту, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,,

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 19 січня 2018 року задоволено клопотання першого заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_11 та до ОСОБА_10 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою (екстрадиційний арешт) до вирішення питання про його видачу (екстрадицію) та фактичної передачі компетентним органам Російської Федерації строком на 2 місяці з моменту затримання, тобто до 18.03.2018 року.

В апеляційній скарзі (з урахуванням доповнень) адвокат ОСОБА_9 просив ухвалу слідчого судді скасувати та застосувати до ОСОБА_10 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, посилаючись на те, що слідчим суддею не було враховано, що ОСОБА_10 не ухилявся від правосуддя в запитуючій стороні, оскільки вибув за межі Російської Федерації задовго до початку його кримінального переслідування та жодним чином не був обізнаний про своє перебування в міжнародному розшуку. Крім того, не враховано стан здоров`я ОСОБА_10 , який неодноразово звертався із скаргами до медичної частини Запорізького СІЗО №10 під час свого знаходження під тимчасовим арештом.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги (з урахуванням доповнень); захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , затриманого ОСОБА_10 , які підтримали апеляційну скаргу; прокурора, яка просила ухвалу слідчого судді залишити без змін; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, за наступних підстав.

Встановлено, що перший заступник прокурора Запорізької області начальник управління нагляду у кримінальному провадженні ОСОБА_11 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою (екстрадиційного арешту) щодо громадянина Російської Федерації ОСОБА_10 .

В клопотанні прокурор зазначив, що 20.12.2017 року о 08 годині 15 хвилин в пункті пропуску для авіаційного сполучення Запоріжжя співробітниками відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 в порядку ст.ст. 208, 582 КПК затримано ОСОБА_10 , який за ініціативою ФСБ Росії з 27.07.2017 перебуває у міжнародному розшуку каналами Інтерполу для притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 208 КК Російської Федерації (організація незаконного озброєного формування або участь у ньому).

Після цього, 20.12.2017 в період з 10 години 40 хвилин до 12 години 30 хвилин, слідчим Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_12 у приміщенні службового кабінету №16 Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області за адресою: місто Запоріжжя, вулиця 8-березня, будинок 31 (дата, час та місце фактичного затримання особи: 20.12.2017 о 08 годині 15 хвилин в пункті пропуску для авіаційного сполучення Запоріжжя), у присутності захисника ОСОБА_13 (свідоцтво № 001025 від 28.08.2014), відповідно до ст.ст. 208, 582 КПК України затримано ОСОБА_10 .

Кримінальна справа № 7000002 відносно вказаної особи перебуває у провадженні слідчого відділу УФСБ Росії по Республіці Башкортостан.

Ініціатору розшуку 20.12.2017 каналами Інтерполу повідомлено про затримання ОСОБА_10 . У відповідь від ініціатора розшуку надійшло підтвердження про отримання вказаного повідомлення та поінформовано про готовність надати документи на підтвердження розшуку ОСОБА_10 та подальший намір клопотатися про видачу (екстрадицію) останнього до Російської Федерації.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22.12.2017 року до затриманого ОСОБА_10 застосовано тимчасовий арешт строком на 30 діб, до 18.01.2018 року до 08 годин 15 хвилин.

Слідчий суддя задовольнив клопотання прокурора, посилаючись на те, що на даний час є достатні підстави для застосування останньому екстрадиційного арешту.
Колегія суддів погоджується із прийнятим слідчим суддею рішенням з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.574 КПК центральним органом щодо видачі (екстрадиції) підозрюваних, обвинувачених у кримінальних провадженнях під час досудового розслідування є Генеральна прокуратура України.

18.01.2018 року до прокуратури Запорізької області з Генеральної прокуратури України надійшли матеріали запиту Генеральної прокуратури Російської Федерації від 17.01.2018 року №81/3-704-17 про видачу ОСОБА_10 для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст. 208, ч.2 ст. 205.5 КК РФ, а також доручення щодо підготовки клопотання про застосування відносно нього екстрадиційного арешту. До Генеральної прокуратури України вказані матеріали надійшли 17.01.2018 року.

Відповідно до наданих російською стороною документів 28.12.2017 року слідчим Слідчої частини з розслідування організованої діяльності Головного слідчого управління МВС по Республіці Башкортостан ОСОБА_14 винесено постанову про притягнення ОСОБА_10 як обвинуваченого по кримінальній справі № 7000002 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.208 (організація незаконного озброєного формування або участь у ньому), ч. 2 ст. 205.5 (участь у діяльності терористичної організації) КК РФ.

Згідно з цією постановою ОСОБА_10 29.11.2012 року прибув на територію Сірійської Арабської Республіки, де вступив та взяв участь у незаконному озброєному формуванні «Джейн аль-Мухаджирин валь-Ансар», яке не передбачено законодавством даної держави, з метою, що протирічить інтересам Російської Федерації. В обов`язки ОСОБА_10 як учасника цього формування входить охорона кордонів захопленої території НВФ «Джейн аль-Мухаджирин валь-Ансар», а також участь у бойових діях проти урядових сил Сирії. До цього часу ОСОБА_10 не поінформував про вихід із зазначеного формування.

Крім того, ОСОБА_10 , є учасником міжнародної терористичної організації «Исламское государство», і незважаючи на те, що діяльність цієї організації з 13.02.2015 року заборонена на території Російської Федерації, умисно продовжував виконувати покладені на нього керівництвом вказаної організації обов`язки. Так, будучи забезпеченим автоматичною вогнепальною зброєю, боєприпасами, виданими керівництвом цієї організації, здійснював озброєне патрулювання та охорону підконтрольної «Исламскому государству» території, а також участь у бойових сутичках із озброєними силами Сирії. До теперішнього часу ОСОБА_10 не повідомив про вихід із вказаної міжнародної терористичної організації.

Згідно з висновком, затвердженим 21.03.2017 року начальником ГУ МВС Росії Челябінської області, ОСОБА_10 є громадянином Російської Федерації, документований паспортом громадянина Російської Федерації серії НОМЕР_3 , виданим 02.03.2005 року Ленінським РУВС м.Челябінська, 27.07.2006 року знятий з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1 , з 15.01.2017 перебуває у федеральному розшуку (ініціатор розшуку - УФСБ Росії по Республіці Башкортостан). 07.04.2017 року відносно ОСОБА_10 Кіровським районним судом м. Уфи Республіки Башкортостан РФ обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

18.01.2018 року о 09 годині 20 хвилин у зв`язку з надходженням із Генеральної прокуратури Російської Федерації матеріалів запиту про екстрадицію ОСОБА_10 . Жовтневим ВИ ДВП ГУНИ в Запорізькій області його затримано в порядку ст. ст. 208, 582 КПК.

Правовідносини між Україною та Російською Федерацією щодо екстрадиції (видачі) осіб регулюються Європейською конвенцією про видачу правопорушників 1957 року та Конвенцією про правову допомогу і правові відносини по цивільним, сімейним і кримінальним справам 1993 року, які є чинними для обох держав.

Згідно ч. 1 ст. 584 КПК після надходження запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи за дорученням або зверненням центрального органу України прокурор звертається з клопотанням про її екстрадиційний арешт до слідчого судді за місцем тримання особи під вартою. Відповідно до п. 10 даної статті екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців.

Крім того, відповідно до ст. 25 Європейської конвенції про видачу правопорушників від 13 грудня 1957 року (ратифікована Україною 29 травня 1997 року) "постанова про утримання під вартою" означає будь-яке розпорядження, яке передбачає позбавлення волі і яке було проголошене кримінальним судом на додаток до вироку про ув`язнення або замість нього.

Як встановлено колегією суддів, зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані в повному обсязі.

З ухвали суду першої інстанції вбачається, що наведені в клопотанні прокурора підстави про застосування щодо ОСОБА_10 екстрадиційного арешту перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний ОСОБА_10 , вислухана думка прокурора та захисників, з`ясовані обставини справи, на підставі яких було прийнято рішення про застосування щодо ОСОБА_10 екстрадиційного арешту до вирішення Генеральною прокуратурою України питання про видачу та фактичну передачу (екстрадицію) компетентним органам Російської Федерації, на строк не більше дванадцяти місяців.

При постановленні ухвали слідчим суддею дотримані вимоги норм КПК України, Конвенції про правову допомогу та правові відносини в цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року.

Постановляючи ухвалу, слідчий суддя, як вважає колегія суддів, обґрунтовано прийшов до висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора про наявність підстав для екстрадиційного арешту відносно ОСОБА_10 виходячи з тих обставин, що 07.04.2017 року відносно ОСОБА_10 Кіровським районним судом м.Уфи Республіки Башкортостан РФ обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою та вказана особа перебуває у міжнародному розшуку.

Злочини, передбачені ч.2 ст. 208, ч.2 ст. 205.5 КК РФ за законодавством України кваліфікуються за ч.2 ст. 260, ч.1 ст. 258-3 КК України відповідно і є екстрадиційними, оскільки передбачають покарання у виді позбавлення волі на строк не менше 1 року. Строки давності притягнення до кримінальної відповідальності за інкриміновані ОСОБА_10 діяння не закінчилися.

Згідно з п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 16 від 08.10.2004 «Про деякі питання застосування законодавства, яке регулює порядок і строки затримання (арешту) осіб при вирішенні питань, пов`язаних з їх екстрадицією", суд повинен перевірити наявність запиту та відповідних документів, визначених договором, на підставі яких вирішується питання про екстрадицію, а також відсутність обставин, що перешкоджають видачі або передачі (статті 2, 3, 6, 10, 11 Європейської конвенції та Додаткові протоколи до неї 1975 і 1978 рр., ст. 57 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 р. тощо).

Колегія суддів, погоджується з висновками, які викладені в ухвалі слідчого судді, а саме те, що слідчий суддя, під час розгляду вказаного клопотання, не досліджує питання про винуватість особи і не перевіряє законність рішень прийнятих компетентними органами інших іноземних держав, а лише перевіряє наявність підстав, достатніх для застосування чи продовження щодо особи обмежувальних заходів.

Судова колегія критично ставиться до доводів апеляційної скарги про можливість обрання ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, оскільки постійного місця проживання ОСОБА_10 на території України не має, а тому здійснити дієвий контроль за його поведінкою є неможливим.

Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив компетентний орган держави відносно ОСОБА_10 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких адвокат просить скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення та спростовуються викладеним.

Істотних порушень норм КПК при розгляді клопотання прокурора, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді у справі не вбачається.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до остаточного висновку про те, що в клопотанні та доданих до нього матеріалах відсутні обставини та законні підстави, при наявності яких щодо ОСОБА_10 неможливе застосування екстрадиційного арешту, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу (з урахуванням доповнень) захисника ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 19 січня 2018 року про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_10 залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4