В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 березня 2018 року смт. Близнюки
Близнюківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження з боку обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , представника потерпілого ОСОБА_5 ,з боку захисту: обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Близнюки Харківської області кримінальне провадження відносно:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Холодне Близнюківського Харківської області, громадянина України, з повною середньою освітою, одруженого, працюючого на посаді єгеря в Близнюківській районній організації Українського товариства мисливців та рибалок, зареєстрованого та такого, що фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.125КК України,-
в с т а н о в и в:
03.07.2017 близько 18:00 годин, ОСОБА_6 , перебуваючи неподалік від магазину, який розташований за адресою: Харківська область,Близнюківський район, с. Новоукраїнка, вул. Суха, де маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, на ґрунті особистих раптово виниклих неприязних відносин наніс потерпілому ОСОБА_4 декілька ударів дерев`яною палицею по голові та по спині, чим спричинив потерпілому ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді садни в області лоба зліва, ділянки травматичної припухлості м`яких тканин в області правої лопатки і по розгинальні поверхні правого ліктьового суглобу, тупу травму лівого ліктьового суглобу у вигляді посттравматичної поєднаної невропатії лівого ліктьового і променевого нервів, з легким парезом лівої кисті та контактурою лівого ліктьового суглоба. Згідно висновку судово-медичної експертизи №224-ЛЗ/17 від 27.07.2017 вище вказана тупа травма ліктьового суглобу є легким тілесним ушкодженням що спричинило короткочасний розлад здоров`я, згідно пункту 2.3.3 правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості, тілесних ушкоджень Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995, садно та ділянки травматичної припухлості м`яких тканин є легкими тілесними ушкодженнями, згідно пункту 2.3.1 правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, Наказу № 6 МОЗ України від 17.10.1995.
Допитаний у судовому засіданні в якості обвинуваченого ОСОБА_6 , вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав частково та пояснив, що влітку 2017 року неповнолітній онук сказав, що його образив ОСОБА_4 .. Тоді він взяв дерев`яну палицю та пішов до ОСОБА_4 разом із онуком та дружиною, але його не було вдома.Потім він побачив останнього на вул. Сухій неподалік від магазину в с. Новоукраїнка Близнюківського району Харківської області, який стояв разом із ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та розмовляв по телефону. Після того, як він підійшов до ОСОБА_4 , він не пам`ятає як, куди і скільки разів бив останнього. Чи бив взагалі. Після цього їх розтягли і він пішов додому.
Захисник під час судового розгляду зазначив, що дії ОСОБА_6 були правомірними та виправданими, оскільки саме потерпілий спровокував обвинуваченого. Крім того, зазначив, що ОСОБА_6 діяв у стані сильного душевного хвилювання.
Не зважаючи на вищенаведені показання ОСОБА_6 та позицію захисника, винність ОСОБА_6 підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, а саме:
- показаннями свідка ОСОБА_10 , який в судовому засіданні пояснив, що влітку 2017 року близько 17:30 він вийшов до магазину в с. Новоукраїнка Близнюківського району Харківської області, де зустрів ОСОБА_4 . Потім до них підійшов ОСОБА_11 . З цей час ОСОБА_4 хтось зателефонував і він відійшов на кілька кроків розмовляти. Після цього він побачив як ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_4 зі спини та дерев`яною палицею, яку тримав у руках, вдарив три або чотири рази останнього по голові, по спині та по руках. Потім ОСОБА_12 закрив ОСОБА_4 металевим тазиком, заспокоїв ОСОБА_6 та пішов із ним додому. Доповнив, що відразу побачив у ОСОБА_4 гематому на лікті. ОСОБА_4 не бив ОСОБА_6 ;
- показаннями свідка ОСОБА_13 , яка в судовому засіданні пояснила, що влітку 2017 року близько 18:00 вона зі свого двору побачила як ОСОБА_4 їхав на велосипеді зі сторони автобусної зупинкив с. Новоукраїнка Близнюківського району Харківської області. Зупинився біля дітей, які гуляли на подвір`ї. Поговорив із ОСОБА_14 . Потім біля магазину ОСОБА_4 зустрівся із ОСОБА_10 . Після цього вона помітила як ОСОБА_6 підбіг до ОСОБА_4 зі спини та дерев`яною палицею, яку тримав у руках, завдав близько декілька ударів по спині та по руках потерпілого. В цей час ОСОБА_4 розмовляв по телефону, від ударів обвинуваченого, телефон впав на землю. Потім підійшов ОСОБА_12 та заспокоїв ОСОБА_6 . Після цього ОСОБА_6 пішов додому;
- показаннями свідка ОСОБА_15 , який в судовому засіданні пояснив, що влітку 2017 року після 17 години він викидав сміття з території дитячого садка. Потім він помітив ОСОБА_4 та ОСОБА_10 , які стояли неподалік, та підійшов до них. В процесі розмови, він помітив, як до них наближався ОСОБА_6 з дерев`яною палицею. Коли ОСОБА_6 наблизився до ОСОБА_4 , він щось крикнув та почав розмахувати палицею в бік потерпілого. Потім він став між обвинуваченим та потерпілим, розвів руками їх по сторонам і сказав ОСОБА_6 , щоб той йшов до дому. Обвинувачений його послухав і вони разом пішли з місця події. Коли йшли додому, то ОСОБА_6 розповів, що цей конфлікт стався із за його онука. Також свідок доповнив, що не бачив чи попав обвинувачений палицею по потерпілому чи ні. Крім того, свідок не зміг пояснити в якому стані знаходився обвинувачений;
- показаннями потерпілого ОСОБА_4 , який в судовому засіданні пояснив, що 03.07.2017 близько 18:00 він їхав на велосипеді додому по вул. Сухій в с. Новоукраїнка Близнюківського району Харківської області та зустрів ОСОБА_16 та ОСОБА_17 .. Тоді в нього зателефонував телефон і він відійшов на декілька кроків розмовляти. В цей час зі спини до нього підбіг ОСОБА_6 та вдарив кілька разів дерев`яною палицею по голові, а потім декілька раз по спині та по руці. Потім ОСОБА_12 заспокоїв ОСОБА_6 та повів останнього додому;
Крім показань свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 та потерпілого ОСОБА_4 вина обвинуваченого ОСОБА_6 також підтверджується наступними доказами, дослідженими судом, а саме:
- висновком експерта № 224-ЛЗ/17 від 21.07.2017, відповідно до якого гр. ОСОБА_4 отримав легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я у вигляді тупої травми лівого ліктьового суглобу; легкі тілесні ушкодження у вигляді садни та ділянки травматичної припухлості м`яких тканин, які не відобразили своїх індивідуальних особливостей. Вказані тілесні могли бути спричинені в строк та при обставинах вказаних потерпілим;
- протоколом слідчого експерименту від 24.08.2017 та фото-таблицею до нього, яким встановлено, що потерпілий ОСОБА_4 та свідок ОСОБА_13 показали, де і яким чином ОСОБА_6 завдав потерпілому тілесні ушкодження;
- протоколом слідчого експерименту від 24.08.2017 та фото-таблицею до нього, яким встановлено, що потерпілий ОСОБА_4 та свідок ОСОБА_10 показали, де і яким чином ОСОБА_6 завдав потерпілому тілесні ушкодження;
- висновком експерта № 296-ЛЗ/17 від 25.08.2017, відповідно до якого покази надані потерпілим і свідками ОСОБА_13 та ОСОБА_10 під час проведення слідчих експериментів 24.08.2017 в цілому не суперечать об`єктивним судово-медичним даним в частині способу спричинення, механізму утворення та локалізації у потерпілого тілесних ушкоджень;
- протоколом слідчого експерименту від 30.08.2017 та СД-диском до нього, яким встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 показав, де і яким чином завдав потерпілому тілесні ушкодження.
Аналізуючи вищевказані докази, які суд вважає належними та допустимими, і які за своїм змістом співвідносяться та доповнюють один одного, враховуючи встановлені обставини по кримінальному провадженню, дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 повністю доведена.
Суд критично ставиться до показань обвинуваченого ОСОБА_6 та позиції захисника, в тій частині, що після того, як обвинувачений підійшов до ОСОБА_4 , він не пам`ятає як, куди і скільки разів бив потерпілого, що викликано станом сильного душевного хвилювання, оцінюючи їх як бажання ОСОБА_6 уникнути встановленої законом відповідальності за вчинення злочинного діяння, виходячи з наступного.
Згідно ч.1 ст. 242 КПК України, експертиза проводиться експертом за зверненням сторони кримінального провадження або за дорученням слідчого судді чи суду, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання.
Відповідно до ст.. 243 КПК України, сторона обвинувачення залучає експерта за наявності підстав для проведення експертизи, у тому числі за клопотанням сторони захисту чи потерпілого. Сторона захисту має право самостійно залучати експертів на договірних умовах для проведення експертизи, у тому числі обов`язкової. Експерт може бути залучений слідчим суддею за клопотанням сторони захисту у випадках та в порядку, передбачених статтею 244 цього Кодексу.
Проте, суд зазначає, що сторони кримінального провадження, в тому числі, захисник, не заявляли клопотань про проведення експертизи ОСОБА_6 , яка б стосувалась перевірки вищенаведеної позиції обвинуваченого, а суд згідно вищенаведених норм позбавлений процесуальної можливості за власною ініціативою призначати будь-які експертизи.
Крім того, з показів свідка ОСОБА_10 вбачається, що після того, як ОСОБА_6 підійшов на почав бити палицею потерпілого, свідок ОСОБА_15 заслонив металевим тазиком потерпілого ОСОБА_4 , після чого обвинувачений припинив бити потерпілого, а не продовжував бити палицею по металевому тазику, що свідчить про те, що останній розумів безперспективність своїх дій та самостійно припинив їх. Також, свідок ОСОБА_15 зазначив, що після того як ОСОБА_6 почав розмахувати палкою в сторону потерпілого, він сказав обвинуваченому щоб той перестав та йшов з ним додому, на що ОСОБА_6 погодився. При цьому, свідок ОСОБА_15 зазначив, що насильно не відтягував ОСОБА_6 , а останній добровільно погодився припини свої дії.
Тобто вищенаведене спростовує позицію обвинуваченого та захисника і суд відхиляє її як неспроможну.
Доводи ОСОБА_6 про те, що перед слідчим експериментом, який проводився за його участю, слідчий розповів йому механізм спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, що він повторив під відеозапис, суд вважає не обґрунтованими, оскільки вони не підтверджені будь-якими об`єктивними даними.
Позиція захисника та обвинуваченого в тій частині, що потерпілий ОСОБА_4 спровокував ОСОБА_6 на дії, які інкримінуються останньому, є неспроможною, оскільки не підтверджуються жодними доказами, які були досліджені під час судового розгляду. При цьому, стороною захисту не заявлялись клопотання про дослідження інших доказів на підтвердження своєї позиції.
Отже, дії обвинуваченого ОСОБА_6 , які виразилися в нанесенні тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , суд кваліфікує за ч. 2 ст.125 КК України умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
При вирішенні питання про вид і міру покарання ОСОБА_6 суд враховує відсутність відповідно до ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують його покарання.
Відповідно до ст.67 КК України, обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_6 також відсутні.
Відповідно до класифікації злочинів, передбаченої ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_6 , відноситься до злочинів невеликої тяжкості.
Вивченням даних про особу ОСОБА_6 встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра Близнюківської ЦРЛ не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, офіційно працює.
При призначенні покарання ОСОБА_6 , суд відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, його наслідки, дані про особу обвинуваченого, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Враховуючи вказані обставини, суд приходить до висновку про необхідність і достатність призначення ОСОБА_6 покарання у виді штрафу в межах санкції ч.2 ст.125 КК України.
На думку суду, призначене покарання відповідає характеру та ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а також є достатнім для виправлення ОСОБА_6 та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 на стадії досудового розслідування не обирався. Підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.
Цивільний позов не пред`являвся. Арешт на майно не накладався.
Речових доказів немає. Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.
Керуючись ст.ст. 349, 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-
у х в а л и в:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо ОСОБА_6 не обирати.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Харківської області через Близнюківський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя ОСОБА_1
21 березня 2018 року