Справа № 353/710/17
Провадження № 1-кп/353/84/17
В И Р О К
10 жовтня 2017 року м.Тлумач
Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:
головуючої - судді ОСОБА_1
за участю: секретаря ОСОБА_2
прокурора Тлумацького відділу Тисменицької місцевої прокуратури Івано-
Франківської області ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 умисно заподіяв ОСОБА_5 легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Кримінальне правопорушення вчинено за таких обставин:
26.06.2017 року приблизно о 9 год. 30 хв. ОСОБА_5 пішла на пасовище, що по вул. Братів Саракунових в с. Остриня Тлумацького району Івано-Франківської області, з метою випасання великої рогатої худоби, де в той час ОСОБА_4 , який являється її сусідом, випасав свою худобу. Знаходячись на пасовищі, між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на грунті тривалих неприязних відносин виник словесний конфлікт. ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільну небезпеку та бажаючи настання таких наслідків, умисно наніс потерпілій дерев`яною палицею два удари в ліву частину обличчя та чотири удари в нижню щелепу справа. Внаслідок чого ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді забійних ран у виличній ділянці зліва, які згідно висновку експерта № 426 від 27.07.2017 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я, та забій з травматичним набряком м`яких тканин, та синця в ділянці лівого ока, нижньої щелепи справа, синця і садна в ділянках обличчя, синця в ділянці лівої кисті, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, визнав повністю, підтвердив обставини вчиненого ним кримінального правопорушення відповідно до викладеного, вказавши на те, що він дійсно 26.06.2017 року приблизно о 9 год. 30 хв. на пасовищі по вул. Братів Саракунових в с. Остриня Тлумацького району Івано-Франківської області випасав свою худобу, пізніше туди із своєю худобою підійшла ОСОБА_5 , між ними виник словесний конфлікт, в ході якого він наніс ОСОБА_5 дерев`яною палицею декілька ударів в ділянку обличчя.
У вчиненному ОСОБА_4 щиро розкаюється, розуміє, що вчинив неправильно, запевняє суд, що більше такого не повториться, просить застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2016 році», оскільки він на день набрання чинності цим Законом досяг пенсійного віку, та звільнити його від відбування покарання.
Прокурор ОСОБА_3 не заперечує проти звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання на підставі Закон України «Про амністію у 2016 році».
Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечувала щодо застосування до обвинуваченого Закону України «Про амністію у 2016 році».
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
Таким чином, оскільки обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а прокурор, потерпіла не висловили жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження у судовому засіданні та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 125 КК України, оскільки він умисно заподіяв ОСОБА_5 легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно ч. 2 ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 2 ст. 125 КК України, відноситься до злочинів невеликої тяжкості.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття, активне сприяння розслідуванню кримінального правопорушення, від вчиненого кримінального правопорушення тяжких наслідків не наступило.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Суд враховує також дані про особу винного, а саме те, що він до кримінальної відповідальності притягується вперше, посередньо характеризується за місцем проживання, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, негативно ставиться до вчиненого, являється особою пенсійного віку.
Виходячи із принципу, що покарання повинно бути призначене необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, суд вважає, що ОСОБА_4 слід призначити покарання у межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України у виді штрафу.
Відповідно до п. «ґ» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» № 1810-VIІІ від 22 грудня 2016 року звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, які на день набрання чинності цим Законом досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 25.03.2008 року Пенсійним фондом України довічно, являється особою пенсійного віку (а.с. 50).
На підставі викладеного, суд вважає, що ОСОБА_4 слід звільнити від відбування покарання на підставі п. «ґ» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» № 1810-VIІІ від 22 грудня 2016 року, оскільки останній вчинив злочин невеликої тяжкості до дня набрання чинності цим Законом і на день набрання чинності цим Законом (07 вересня 2017 року) досяг пенсійного віку, раніше не судимий, не заперечує проти застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році». Обставин, які б перешкоджали застосуванню амністії відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст.ст. 9, 13 Закону України «Про амністію у 2016 році», ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» судом не встановлено.
Питання речових доказів суд вирішує керуючись правилами, викладеними в ст. 100 КПК України.
Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлявся.
У кримінальному провадженні процесуальних витрат немає.
Питання щодо обрання та зміни запобіжного заходу судом не вирішується, оскільки учасниками процесу відповідних клопотань не заявлялось.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України та Законом України «Про амністію у 2016 році» № 1810-VIІІ від 22 грудня 2016 року, суд,-
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (П`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (Вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.
На підставі п. «ґ» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» № 1810-VIІІ від 22 грудня 2016 року звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання.
Речовий доказ: дерев`яна палиця, яка зберігаються у кімнаті зберігання речових доказів Тлумацького ВП Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківської області знищити.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Тлумацький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуюча ОСОБА_1