УХВАЛА

14 листопада 2017 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

представника скаржника ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне клопотання представника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 про скасування арешту майна накладеного в межах кримінального провадження № 0000139 від 31.01.2017р., -

в с т а н о в и в:

Представник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 звернувся до суду із клопотанням про скасування арешту майна накладеного в межах кримінального провадження № 0000139 від 31.01.2017р.

В обґрунтування своєї скарги вказує на те, що Ухвалою Рівненського міського суду рівненської області від 14 вересня 2017 року, за результатами розгляду клопотання СУ ГУНП в Рівненській області ОСОБА_7 про арешт майна, накладено арешт на майно вилучене 19.08.2017 року у автомобілі марки «Мерсадес Бенс» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_8 під час огляду масця події поблизу кафе «Шашлична» по вул.. Млинівська, 36 в м. Рівне, а саме: зошит із чорновими записами, флеш карта 4 gb, флеш карта 16gb, флешка mikro sd, сім картка мобільного оператора «Київстар», мобільний телефон марки «Нокіа 310» чорного кольору.

У задоволенні клопотання про арешт грошових коштів в сумі 3800 доларів США, 6805 грн. - відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 28 вересня 2017 року, апеляційну скаргу прокурора задоволено.

Ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 14 вересня 2017 року, якою частково задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на майно вилучене 19 серпня 2017 року у автомобілі марки «Мерседес Бенс» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_8 , під час огляду місця події, а саме: зошит із чорновими записами, флеш картку 4 gb, флеш карта 16gb, флешка mikro sd, сім картка мобільного оператора «Київстар», мобільний телефон марки «Нокіа 310» чорного кольору, відмовивши у задоволенні решти клопотання скасувати.

Клопотання слідчого ОСОБА_7 погоджене з прокурором відділу процесуального керувницва ОСОБА_4 щодо накладення арешту на речі та документи вилучені 19 серпня 2017 року у автомобілі «Мерседес Бенс» з державник номерним знаком НОМЕР_1 , належному ОСОБА_8 задоволено.

Накладено арешт на майно вилучене 19 серпня 2017 року у автомобілі ОСОБА_8 марки «Мерседес Бенс» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , а саме на грошові кошти в сумі 3800 доларів США, 6805 гривень, зошит із чорновими записами, флеш картку 4 gb, флеш карта 16gb, флешка mikro sd, сім картка мобільного оператора «Київстар», мобільний телефон марки «Нокіа 310» чорного кольору.

Представник скаржника вважає, що арешт на грошові кошти, вилучені під час огляду транспортного засобу накладено необгрутновано у зв`язу з тим, що матеріали клопотання та оскаржувана ухвала, якою накладено арешт не містять фактичних даних, які б свідчили про те, що грошові кошти які належать ОСОБА_5 , набуті в результаті кримінального правопорушення або є предметом кримінального правопорушення.

У невиконання вимог ч. 3 ст. 132 КПК України, ні слідчим, ні прокурором не доведено необхідності застосування заходів забезпечення кримінального провадження шляхом арешту та вилучення майна.

У зв`язку з цим представник скаржника вважає, що арешт накладений на грошові кошти та інше майно є незаконним, безпідставним та має бути скасованим судом.

Відповідно до ст. 98 КПК України - речовими доказами є матеріальні об"єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставини, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об"єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Представник скаржника ОСОБА_9 в судовому засіданні скаргу підтримав просив її задоволити з підстав викладених у ній. Додатково вказавши на те, що накладаючи арешт на грошові кошти слідчий суддя виходить з того, що грошові кошти, вилучені у ОСОБА_8 на підставі постанови слідчого від 19.08.2017р. визнано речовими доказами та приєднано до матеріалів кримінального провадження. Інших обґрунтувань, необхідності вилучення майна та накладення на нього арешту ні ухвала суду першої ні апеляційної інстанції не містить.

Також, вказані матеріали не містять об`єктивних даних про причетність до кримінальних правопорушень, перебачених ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 368 КК України, відомості щодо яких внесено до ЄРДР за № 0000139 від 31 липня 2017 року ОСОБА_8 , а також, що вилучене майно та грошові кошти стосуються цього кримінального провадження, так як ОСОБА_8 вони не належать.

Прокурор в судовому засіданні скаргу заперечив, просив відмовити у її задоволенні. Вказавши на те, що згідно постанови СУ ГУНП в Рівненськй області грошові кошти, вилучені у ОСОБА_8 на підставі постанови слідчого від 19.08.2017р. визнано речовими доказами та приєднано до матеріалів кримінального провадження, однак вони дійсно не являються предметом злочину.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення представника скаржника, думку прокурора, всебічно вивчивши матеріали клопотання, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що СУ ГУНП в Рівненськй області проводиться досудове розслідування кримінальногоповадження № 0000139 від 31.01.2017р. у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 368 КК України.

Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 28 вересня 2017 року, апеляційну скаргу прокурора задоволено.

Ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 14 вересня 2017 року, якою частково задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на майно вилучене 19 серпня 2017 року у автомобілі марки «Мерседес Бенс» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_8 , під час огляду місця події, а саме: зошит із чорновими записами, флеш картку 4 gb, флеш карта 16gb, флешка mikro sd, сім картка мобільного оператора «Київстар», мобільний телефон марки «Нокіа 310» чорного кольору, відмовивши у задоволенні решти клопотання скасувати.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», а саме частиною 3 пункту 1 зазначено, що за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

Згідно ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

На підставі вище викладеного, враховуючи норми Конституції України, ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03 червня 2016 року №5 Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» суд приходить до висновку, що клопотання підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути як найшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст.16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Таким чином, перебування речового доказу не у володільця майна можливе лише у визначених законом випадках.

Статтями 160-166 КПК України, до яких відсилає ст.100 КПК України, врегульовано питання надання тимчасового доступу до речей і документів з можливістю їх вилучення, а статті 170-174 КПК України регулюють процесуальний порядок арешту майна в ході досудового слідства.

У відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

У відповідності до ч.3 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Враховуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, слідчий суддя приходить до висновку що клопотання про скасування арешту майна накладеного 28.08.2017р. ухвалою Апеляційного сду Рівненської області підлягає скасуванню так, як накладення арешту не містять фактичних даних, які б свідчили про те, що грошові кошти які належать ОСОБА_5 , набуті в результаті кримінального правопорушення або є предметом кримінального правопорушення.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. 100, 107, 171, 174 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання задоволити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 28 вересня 2017 року у кримінальному провадженні № 0000139 від 31.07.2017р. на грошові кошти в сумі 3800 (три тисячі вісімсот) доларів США, 6805 (шість тисяч вісімсот п`ять) гривень.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1