Справа № 414/1620/17
Провадження № 11-кп/782/416/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2017 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря: ОСОБА_4 ,

прокурора: ОСОБА_5 ,

обвинуваченого: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Луганської області у м.Сєвєродонецьку Луганської області апеляційну скаргу першого заступника прокурора Луганської області старшого радника юстиції ОСОБА_7 на вирок Кремінського районного суду Луганської області від 10 жовтня 2017 року, яким ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Рубіжне Луганської області, громадянин України, с середньою спеціальною освітою, раніше неодноразово судимого, який проживає у АДРЕСА_1 ,
ВСТАНОВИВ:
Вироком Кремінського районного суду Луганської області від 10 жовтня 2017 року ОСОБА_6 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та засуджено до 4 років позбавлення волі.
Відповідно до обставин, встановлених судом першої інстанції, наприкінці березня 2017 року ОСОБА_6 , з корисливих мотивів, реалізуючи злочинний умисел, спрямований на таємне заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом примусового відчинення вхідних дверей проник до будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , і таємно викрав з верхньої частини печі, розташованої у першій кімнаті будинку, чотири пічні плити, після чого залишив місце злочину, розпорядившись викраденим на власний розсуд, своїми діями завдавши потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду, яка згідно з висновком товарознавчої експертизи № 19/113/9-3/923е від 16.08.2017 складає 460 грн.

Крім того, 28 липня 2017 року ОСОБА_6 з корисливих мотивів, реалізуючи злочинний умисел, спрямований на таємне заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, проник на територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , що має засоби охорони від доступу сторонніх осіб у вигляді огорожі, таємно викрав металеву трубу довжиною 3,6 метрів діаметром 7,5 см, після чого залишив місце злочину, розпорядившись викраденим на власний розсуд, своїми діями завдавши потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду, яка згідно з висновком товарознавчої експертизи № 19/113/9-3/908е від 14.08.2017 складає 379 грн.

Першим заступником прокурора Луганської області старшим радником юстиції ОСОБА_7 на вирок Кремінського міського суду Луганської області від 10 жовтня 2017 року у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_6 подана апеляційна скарга, в якій він просить оскаржуваний вирок скасувати та призначити новий судовий розгляд у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Прокурор посилається на те, що суд першої інстанції не погодився з викладеною в обвинувальному акті кваліфікацією дій ОСОБА_6 , самостійно змінивши її, та кваліфікував дії обвинуваченого за ч.3 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна(крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло. Зазначив, що суд нашої інстанції вийшов за межі пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення, збільшивши його обсяг, вказав кваліфікуючу ознаку «повторно», чим допустив порушення вимог ст.337 КПК України.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляції, обвинуваченого, який підтримав апеляційі вимоги прокурора, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали кримінального провадження, засудженого, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів доходить до наступних висновків.

Відповідно до положень ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджені дослідженими судом доказами, які правильно оцінені та обґрунтовано покладені судом в основу вироку. В цій частині вирок не оскаржується.

Що стосується доводів апелянта про допущене судом першої інстанції істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність в частині кваліфікації дій обвинуваченого за ч.3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло, то ці доводи є обґрунтованими, з огляду на наступне.

Згідно ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Як передбачено ч.1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 337 КПК України, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Згідно п. 2 ч.3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку, у разі визнання особи винуватою, окрім іншого, зазначаються статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачають відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається особа.

Зазначених вимог судом першої інстанції не дотримався.

В порушення вищезазначеної правової норми, суд першої інстанції в мотивувальній частині вироку за першим епізодом зазначив, «слід правильно кваліфікувати за ст.185 ч.3 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло», тобто вийшов за межі висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Прокурором в апеляційні скарзі не наведено жодних обґрунтованих причин, щодо призначення нового судового розгляду у суді першої інстанції у відповідності до вимог ст. 415 КПК України, а твердження прокурора у судовому засіданні про порушення права обвинуваченого ОСОБА_6 на захист не ґрунтується на даних матеріалів кримінального провадження та фактичних обставинах.

Переглядаючи судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги прокурора, суд апеляційної інстанції, керуючись вимогами ст. 404 КПК України, вважає за необхідне у мотивувальній частині вироку зазначити про виключення кваліфікуючої ознаки «повторно» з формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним за першим епізодом кримінального правопорушення.

За таких умов апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок суду зміні.

Керуючись статтями 337, 370, 374, 404, 407, 409, 415 та 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Луганської області ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Кремінського районного суду Луганської області від 10 жовтня 2017 року відносно ОСОБА_6 - змінити.
Виключити з мотивувальної частини вироку, а саме з формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним за першим епізодом кримінального правопорушення кваліфікуючої ознаки «повторно».

В решті вирок суду залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим у той же строк і том порядку з моменту вручення ухвали суду.
СУДДІ:

_______________ _______________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3