Справа № 577/4463/17
Провадження № 1-кп/577/529/17

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 листопада 2017 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
адвоката ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5
представника потерпілого адвоката ОСОБА_6
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
22.05.2017 року в обідній час обвинувачений ОСОБА_7 на лузі, біля обвідної канави в с.Лобківка, Конотопського району, косив траву. У цей час порибалити в канаві прийшов потерпілий ОСОБА_5 , який перебуваючи у стані сп`яніння, в грубій формі із застосуванням нецензурної лайки зробив зауваження обвинуваченому щодо покосу трави, яку мешканці села засіяли клівером і чекали врожаю. У відповідь ОСОБА_7 взувши резинові чоботи та з метою умисного заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_5 , підійшов до останнього, який сидів на землі біля канави, та носаком взутої у чобіт ноги спричинив два удари в область ребер справа, а коли потерпілий піднявся, наніс ще два удари ногою в область попереку справа ззаду. Після цього ОСОБА_5 зібравши речі пішов додому, звідки його було доставлено каретою швидкої допомоги до хірургічного відділення Конотопської ЦРЛ ім. академіка М.Давидова.
За висновком експерта №256 від 26.07.2017 на час госпіталізації у відділення та лікування у Комунальному закладі КЦРЛ виявлено підшкірна емфізема правої половини грудної клітини, шиї та переломи ребер справа. На стаціонарному лікуванні знаходився у КЦРЛ, відділення 78 з 22.05. по 07.06.2017 року з діагнозом ЗТКГ. Множинні переломи 3-9 ребер справа. Забій обох легень ДН11-111. Посттравматичний правобічний пневмоторакс. Пневмомеднастиум. Бронхіальна астма. ІХС. Дифузний кардіосклероз. Стабільна стенокардія напруги ФК 11СН 11А, церебросклероз 11ст. Знаходився на стаціонарному лікуванні у СОКЛ відділення 067 з 07.06. по 23.06.2017 року з діагнозом ЗТКГ. Перелом 111-1V-V1-V11-1Х-Х ребер справа. Забій лівої половини грудної клітини. Забій легень. Правосторонній посттравматичний пневмоогемоторакс. Лівостронній малий гемоторакс. Бульозна емфізема легень. Дисциркуляторна енцефалопатія 1-11ст змішаного ґенезу. Невротичний синдром. Дані ушкодження виникли від дії тупих предметів, що підтверджується характером пошкодження. По часу спричинення дані ушкодження могли утворитися в час указаний у постанові, що підтверджується записами медичної карти. По ступеню важкості множинні переломи 3-10 ребер справа, забій обох легень, посттравматичний правобічний пневмоторакс, пневмомедиастиум, в комплексі є небезпечними для життя в момент заподіяння, тому згідно підпунктів о), л) п. 2.1.3 правил судово-медичного визначення ступеня важкості тілесних ушкоджень відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. Виходячи з наявності тілесних ушкоджень потерпілому було здійснено прикладання не менше 4-х кратної дії травмуючого предмету. В момент спричинення тілесних ушкоджень потерпілий міг знаходитися в горизонтальному або близькому до цього положеннях. Дані тілесні ушкодження, які виявлені у потерпілого під час лікування у стаціонарах могли виникнути внаслідок ударів носаками ніг і тому подібних предметів.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 винним себе визнав повністю та пояснив, що 22.05.2017 року в обідній час біля канави с.Лобківка косив траву. До нього підійшов потерпілий ОСОБА_5 , який в образливій формі із застосуванням нецензурної лайки, став висловлювати претензії щодо покосу трави. Зібравши покошену траву він відніс її до машини, де одягнувся, взув чоботи і підійшовши до потерпілого завдав декілька ударів ногою. Точну кількість і місце нанесення не пам`ятає. Після цього усвідомивши протиправність своїх дій і побачивши, що потерпілому стало зле, запропонував його підвезти, але той відмовився. У подальшому оплачував лікування ОСОБА_5 , посилене харчування, переїзди до лікарні тощо. У вчиненому кається і просить суворо не наказувати. Позовні вимоги прокурора про відшкодування витрат на лікування потерпілого, а також позов ОСОБА_5 в частині відшкодування понесених витрат на лікування визнає повністю. Разом з тим, вважає, що вимоги потерпілого про стягнення моральної шкоди в розмірі 50 000 грн. занадто завищені, а тому визнає частково лише на суму 5000 грн., при цьому просить врахувати, що він є інвалідом 3-ї групи і має на утриманні неповнолітню дитину.
Потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що у вказаний день і час він дійсно пообідавши випив трохи спиртного і пішов на рибалку до канави розташованої в с.Лобківка. Побачивши ОСОБА_7 , який косив траву, зробив тому зауваження вказавши, що траву сіяли мешканці села, при цьому висловився нецензурною лайкою. Після цього обвинувачений відніс траву до машини, повернувся вже одягнутим і наніс декілька ударів ногою по ребрах і спині. На цьому побиття припинилося. Прийшовши додому він відчув себе погано, а тому викликав швидку допомогу, яка і відвезла до лікарні. Внаслідок неправомірних дій йому було завдано матеріальних збитків на суму 1504 грн. 84 коп., що підтверджено належними доказами та моральних - у розмір 50 000 грн., які просить стягнути з обвинуваченого подавши відповідний позов. Визначаючи покарання просить не позбавляти обвинуваченого свободи, оскільки той добровільно відшкодовував лікування, попросив вибачення і щиро розкаявся у вчиненому.
Врахувавши, що показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ніким не оспорюються, суд, відповідно до ч. 3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин обвинувачення викладених в обвинувальному акті, роз`яснивши обвинуваченому, що у такому випадку відсутнє право оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
Переконавшись у добровільності повного визнання обвинуваченим винуватості та правильному розумінні його суті, суд приходить до висновку про винність обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину та необхідності призначення покарання.
Отже, дії ОСОБА_7 слід кваліфікувати за ч.1 ст.121 КК України як заподіяння потерпілому умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.
Призначаючи покарання суд враховує тяжкість, ступінь та суспільну небезпечність вчиненого злочину, особу обвинуваченого, ставлення останнього до скоєного.
Обтяжуючих відповідальність обставин не встановлено.
До обставин пом`якшуючих покарання слід віднести щире каяття у вчиненому, часткове відшкодування збитків, раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем мешкання і роботи, є інвалідом 3-ї групи, має на утриманні неповнолітню дитину.
З урахуванням наведених обставин, думки потерпілого, який просить не позбавляти обвинуваченого свободи, висновку органу пробації за яким ОСОБА_7 ризиків та небезпеку для суспільства не несе, а виправлення та перевиховання можливо без позбавлення волі, суд вважає, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів буде покарання призначене в межах санкції статті зі звільненням від відбування покарання з випробуванням.
Даний висновок зроблений з огляду на таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню ним нових злочинів.
Зазначене узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, і якою встановлено, що кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.
У п. 33 рішення Європейського Суду з прав людини від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України» Суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.
Європейський Суд з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» (п. 38 рішення від 6 листопада 2008 року), вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи». Також, у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), та у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принцип законності і воно не було свавільним».
Виходячи з принципу індивідуалізації та співмірності заходів примусу, враховуючи обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , характер вчиненого ним діяння, висновок органу пробації, а також ту обставину, що обвинувачений повністю визнав себе винним у скоєнні злочину, вибачився перед потерпілими, його ставлення до вчиненого кримінального правопорушення, позитивні характеристики за місцем проживання і роботи, поведінку потерпілого, яка фактично спровокувала конфлікт і спричинення тілесних ушкоджень, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_7 можливо без ізоляції від суспільства та реального відбування ним покарання, а тому при призначенні покарання слід застосувати ст. 75 КК України.
Позовні вимоги прокурора про відшкодування витрат на лікування потерпілого в медичних закладах, а також позов потерпілого про стягнення понесених ним витрат на лікування, які підтверджені належними доказами і визнані обвинуваченим підлягають задоволенню в повному обсязі.
Разом з тим вимоги потерпілого про стягнення моральної шкоди в розмірі 50 000 грн., на переконання суду, підлягають задоволенню частково.
При цьому слід визнати обґрунтованим і доведеним, що винними діями ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_5 завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, що зазнав останній у зв`язку з причиненням тілесних ушкоджень, внаслідок чого тривалий час перебував на лікуванні у медичних закладах, переносячи болі та незручності. Крім того, безсумнівно був порушений нормальний життєвий уклад потерпілого.
Разом з тим, виходячи із вимог ст.23 ЦК України, слід враховувати не тільки тяжкість злочину, а й поведінку потерпілого, що фактично спровокувала нанесенню тілесних ушкоджень, матеріальне становище обвинуваченого, наявність у нього на утриманні неповнолітньої дитини, незадовільний стан здоров`я (є інвалідом 3-ї групи), а тому, з урахуванням принципів розумності, виваженості, справедливості, суд приходить до висновку, що розмір моральної шкоди повинен становити 20 000 грн.
Процесуальні витрати відсутні.
Керуючись: ст.ст. 128, 368, 370, 371 КПК України,-
УХВАЛИВ:
Визнати винним ОСОБА_7 за ч.1 ст.121 КК України та призначити покарання у виді п`яти років позбавлення волі.
На підставі статей 75, 76 КК України звільнити засудженого від відбування призначеного покарання якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього наступні обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Позовні вимоги прокурора задовольнити повністю.
Позовні вимоги потерпілого ОСОБА_5 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 на відшкодування матеріальної шкоди 1504 грн. 84 коп. та моральної 20 000 грн.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Конотопський міськрайонний суд.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1