Справа № 578/1005/17
№ провадження 1-кп/588/27/18
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2018 року Тростянецький районний суд Сумської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тростянці кримінальне провадження відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Суми, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, який не працює, є інвалідом 3 групи з дитинства, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України,
за участі учасників судового провадження:
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
потерпілої ОСОБА_9 ,
представника потерпілої ОСОБА_10 ,
У С Т А Н О В И В :
Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що він 01.06.2017 близько 17 години 40 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем «УАЗ-Патріот», з державним номером НОМЕР_1 , рухаючись по головній дорозі із смт.В.-Писарівка до смт.Краснопілля в районі с.Землянка Краснопільського району Сумської області розпочав маневр обгону велосипедиста ОСОБА_11 , який в цей час рухався попереду на велосипеді в попутному напрямку, та в порушення вимог п.16.11 Правил дорожнього руху України, не впевнившись у безпеці свого маневру, почав виконувати маневр повороту ліворуч. ОСОБА_7 в свою чергу, в порушення вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України, при виявленні небезпеки для руху транспортного засобу, знехтував безпекою дорожнього руху не прийняв негайних заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу, продовжував виконання маневру обгону, що призвело до попутного зіткнення автомобіля «УАЗ-Патріот», з державним номером НОМЕР_1 та велосипедиста. В результаті зіткнення велосипедист впав на узбіччі дороги.
Керуючи автомобілем «УАЗ-Патріот» з державним номером НОМЕР_1 відповідно до пред`явленого обвинувачення ОСОБА_7 порушив вимоги пунктів 2.10, 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_11 від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці дорожньо-транспортної пригоди. Смерть ОСОБА_11 , 2004 року народження, настала в результаті сполученої тупої травми тіла, яка настала у складі розриву атланто-окципітального з`єднання з травмуванням спинного мозку, забою легень, переломів ключиць, розриву капсули селезінки, переломами кісток лівої гомілки, множинних саден, синців та ран, та ускладнилася розвитком спинного шоку, що підтверджуєтьсянаявністю ознак ушкодження спинного мозку та його оболонок, ознаками швидкої смерті, незначним об`ємом кровотечі з ушкодженої селезінки. Ушкодження виникли в результаті дій тупих предметів не задовго до настання смерті і по ступеню тяжкості ушкодження у вигляді забою легень, розриву капсули селезінки, розриву атланто-окципітального з`єднання з травмуванням спинного мозку кваліфікується як тяжкі та як такі, що викликали небезпечний для життя стан, і знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Усі вказані ушкодження могли утворитися в результаті дорожньо-транспортної пригоди.
Допущені ОСОБА_7 порушення Правил дорожнього руху України, передбачені п.12.3, знаходяться у прямому причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди і наслідками, що настали.
Дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковано за частиною 2 статті 286 КК України, тобто як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 за пред`явленим йому обвинуваченням за частиною 2 статті 286 КК України винним себе не визнав повністю і суду показав, що 01.06.2017 близько 17 години 30 хвилин, коли було ще видно, він разом зі своїм другом ОСОБА_12 , який сидів на передньому пасажирському сидінні, їхав на автомобілі УАЗ «Патріот», який належить його брату ОСОБА_13 , зі сторони с.Мезенівка в сторону с.Краснопілля, рухався зі швидкістю близько до 60 км/год. Крім того, він має посвідчення водія категорії «В», навики керування цим автомобілем також має, оскільки і раніше їздив на цьому автомобілі. Цю дорогу він знає добре, оскільки досить часто нею їздить. Їхав він по середині дороги, та проїжджаючи повз с.Земляне побачив велосипедиста перед собою, було видно, що то була дитина, який рухався з достатньою швидкістю, близько 12 км/год., та виїхав справа з другорядної частини дороги на головну. За поворотом, як повертати в с.Земляне, на початку другорядної дороги були насаджені великі кущі дерев висотою близько 2 метрів і може вище, якби не ці кущі, він би міг побачити велосипедиста раніше здалеку, наступного дня після події кущів вже не було. Він думав, що велосипедист буде їхати по узбіччю, але той доїжджаючи до перехрестя, повернув вліво, навскоси. Коли він побачив виїзд велосипедиста на головну дорогу, відстань між ним та велосипедистом була близько 2 метри. Він не встиг загальмувати, і щоб уникнути ДТП різко вивернув кермо вліво на зустрічну смугу, але правим переднім крилом автомобіля почув поштовх у переднє колесо велосипеда, екстрене гальмування він не застосовував, та і при тій швидкості він не міг зупинитися. Місце зіткнення відбулося на зустрічній смузі. Велосипедист ніяких дій для уникнення ДТП не застосовував. ОСОБА_7 трохи проїхав вперед і зупинився вже на своїй стороні дороги, тобто справа. Після зіткнення вже було екстрене гальмування. На зупинці в с.Земляне були ще люди, які були свідками ДТП, діти, які їхали з села. Він вийшов з автомобіля та побіг до потерпілого близько на метр, але подумав, що потерпілий вже помер, оскільки він не подавав ніяких ознак життя. Його товариш ОСОБА_14 був біля машини. До тіла він не торкався, діти також підбігали до потерпілого. Тіло дитини лежало позаду автомобіля, його тіло викинуло у траву на узбіччя з правої частини дороги, велосипед також там лежав. У нього був шок, його почало трусити, він розвернувся і поїхав далі. Службу міліції та швидкої допомоги він не викликав. Він приїхав у с.Грабовське, там міліція вже шукала того, хто збив дитину, він підійшов до них і зізнався у скоєному. Вони почали оглядати автомобіль, поїхали у ОСОБА_15 , взяли нього кров на вміст алкоголю, і відібрали покази. Він винить себе лише в тому, що не залишився на місці пригоди.

Сторона обвинувачення на підтвердження пред`явленого обвинувачення посилалась на показання потерпілої ОСОБА_9 , свідка ОСОБА_16 , неповнолітніх свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , висновки експертів, протоколи слідчих дій та інші письмові докази.

Так, допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_9 показала, що обвинуваченого раніше вона не знала. 01.06.2017 до неї додому прийшов ОСОБА_20 і повідомив, що її сина ОСОБА_21 збила машина. Коли вона туди прибігла, там була вже сусідка, яка тримала його голову на руках. У нього були тілесні ушкодження. Потім приїхала швидка, намагалися йому надати екстрену допомогу, але він помер відразу. Велосипед лежав у кущах вивернутий на пополам. На велосипеді син катався не часто, вона купила сину велосипед, а на другий день його збила машина. Того дня він говорив, що буде їздити по селу, але чомусь поїхав на трасу, хоча вона (потерпіла) просила сина не їздити до дороги. Як часто там каталися діти, вона не знає. Їй відомо, що її син також порушив два пункти Правил дорожнього руху України. Потерпіла зазначила, що претензій до обвинуваченого не має на час розгляду судом кримінального провадження, оскільки їй шкода відшкодована, у питанні покарання покладається на розсуд суду.

Потерпіла не була очевидцем дорожньо-транспортної пригоди, її поясненнями підтверджується, що її малолітній син ОСОБА_21 дійсно в день пригоди виїхав з дому на велосипеді, факт його смерті в результаті дорожньої пригоди, місце перебування після пригоди тіла її сина та пошкодженого велосипеда.

Відповідно до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 01.06.2017 року, схеми до нього та фототаблиць місцем пригоди є перехрестя доріг біля с.Земляне Краснопільського району Сумської області, в ділянці, де до основної дороги, що веде від смт.В.Писарівка до смт.Краснопілля примикає другорядна, яка представляє собою вул.Молодіжна у с.Земляне. Під час огляду 01.06.2017 на указаному перехресті було виявлено сліди руху транспортного засобу на правому узбіччі, які відобразилися у вигляді коліс лівих та правих по трав`яному покриттю, які мають дугоподібну траєкторію, сліди ковзання коліс автомобіля, сліди бокового зсуву велосипедиста. На ділянці проїзної частини біля електроопори в с.Земляне Краснопільського району Сумської області виявлено труп ОСОБА_11 , який знаходився у положенні на спині обличчям догори, під час огляду описані ушкодження у виді саден на обличчі, боковій поверхні грудної клітки, сидниці, поверхні лівої ноги, на поверхні правої п`ятки, у виді синця правого колінного суглобу, та у виді рани гомілки лівої ноги з наявними ушкодженнями велико-гомілкової кістки. Під час огляду з місця події було вилучено труп ОСОБА_11 , уламки полімерного матеріалу чорного кольору глянцеві та матові, гумовий ущільнювач чорного кольору та велосипед «Тітан» чорного кольору, під час огляду якого виявлено пошкодження рами, рульової частини(а.с.78-104, 105-112 том 1).

Висновком судово-медичної експертизи №447/325 від 31.07.2017 підтверджується, що смерть ОСОБА_11 настала в результаті сполученої тупої травми тіла, яка настала у складі розриву атланто-окципітального з`єднання з травмуванням спинного мозку, забою легень, переломів ключиць, розриву капсули селезінки, переломами кісток лівої гомілки, множинних саден, синців та ран, та ускладнилася розвитком спинного шоку, що підтверджуєтьсянаявністю ознак ушкодження спинного мозку та його оболонок, ознаками швидкої смерті, незначним об`ємом кровотечі з ушкодженої селезінки. Ушкодження виникли в результаті дій тупих предметів не задовго до настання смерті і по ступеню тяжкості ушкодження у вигляді забою легень, розриву капсули селезінки, розриву атланто-окципітального з`єднання з травмуванням спинного мозку кваліфікується як тяжкі та як такі, що викликали небезпечний для життя стан, і знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Усі вказані ушкодження могли утворитися в результаті ДТП (а.с.114-116 том 1).

Відповідно до протоколу обшуку, проведеного з 01.06.2017 по 02.06.2017 у лісовому насадження в урочищі «Просіки» за межами с.Грабовське Краснопільського району Сумської області у присутності двох понятих було виявлено та вилучено: автомобіль PATRIOT-УАЗ, з державним номером НОМЕР_1 з ключами; чохол з водійського сидіння; чохол з пасажирського сидіння; чохол з керма; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на ім`я ОСОБА_7 ; водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_7 ; сліди рук (а.с.118-137 том 1).

На підставі дослідженого судом висновку експертизи технічного стану транспортного засобу від 22.06.2017 №19/119/9-1/147е установлено, що на момент експертного огляду автомобіля «УАЗ Патріот», з державним номером НОМЕР_1 робоча гальмівна система, рульове керування та ходова частина знаходились в працездатному стані. Технічних несправностей в системах, які досліджувалися в автомобілі «УАЗ Патріот», виявлено не було (а.с.146-153 том 1).

Велосипед «TITAN», що було вилучено 01.06.2017 року в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, яким в момент події керував ОСОБА_11 , також був предметом експертного дослідження. На підставі висновку технічного стану транспортного засобу від 26.06.2017 №19/119/9-1/146е судом установлено, що на момент експертного огляду велосипеда «TITAN» робоча гальмівна система, рульове керування та ходова частина знаходились в несправному стані. Несправності гальмівної системи велосипеда визначаються порушенням функціонального зв`язку між приводом та гальмівним механізмом переднього колеса, що полягає у від`єднанні тросу приводу від місця його кріплення на гальмівному важелі. Несправності рульового керування полягають в зміщенні рульової труби, відносно конструктивного свого розташування. Виявлені несправності ходової частини велосипеда: деформація ободу переднього колеса; розгерметизація пневматичної камери шини заднього колеса; деформація передньої телескопічної вилки; деформація труб рами та пошкодження елементів трансмісії велосипеда. Виявлені несправності велосипеда «TITAN», які досліджувалися під час огляду, мають аварійний характер утворення та характерні для виникнення під час дорожньо-транспортної пригоди. (а.с.157-163 том 1).

За висновком судової транспортно-трасологічної експертизи №19/119/9-1/145е від 30.06.2017 первинний контакт відбувався між правою передньо-боковою частиною автомобіля та лівою боковою частиною велосипеда. В момент первинного контакту кут взаємного розташування між повздовжньою віссю автомобіля «УАЗ Патріот» з державним номером НОМЕР_1 та повздовжньою віссю велосипеда «TITAN» складав близько 30+-10 град., розгорнутий ліворуч відносно напрямку руху автомобіля. Зафіксована слідова картина місця пригоди, та наявні на транспортних засобах механічні пошкодження характерні для розташування місця зіткнення між початком утворення слідів здвигу коліс велосипеда на проїзній частині, зафіксованих під час огляду місця події, в районі осьової лінії дорожньої розмітки (а.с.167-180 том 1).

На підставі аналізу указаних висновків експерта та протоколів огляду з доданою схемою суд дійшов висновку, що місцем зіткнення велосипеда «TITAN» та автомобіля «УАЗ Патріот» з державним номером НОМЕР_1 є ділянка проїзної частини в районі осьової лінії дорожньої розмітки біля перехрестя нерівнозначних доріг поблизу с.Земляне Краснопільського району Сумської області, в ділянці, де до основної дороги, що веде від смт.В.Писарівка до смт.Краснопілля примикає другорядна, яка представляє собою вул.Молодіжна у с.Земляне, при цьомуконтакт відбувався між правою передньо-боковою частиною автомобіля та лівою боковою частиною велосипеда.

На підтвердження: 1) обставин взаємного розташування автомобіля «УАЗ Патріот» з державним номером НОМЕР_1 , та велосипеда, яким керував потерпілий ОСОБА_11 , на момент, коли обвинувачений міг виявити велосипедиста, їх місця перебування відносно перехрестя та місця зіткнення; 2) траєкторії руху автомобіля та велосипедиста до моменту зіткнення та після; 3) механізму їх зближення; 3) місця їх зіткнення; 4) швидкості руху транспортного засобу, яким керував ОСОБА_7 та швидкості руху велосипедиста, сторона обвинувачення посилалась на показання свідка ОСОБА_16 , неповнолітніх свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , також на протоколи слідчих експериментів, проведених за їх участі та за участі ОСОБА_7 .

Так, допитаний в судовому засіданні як свідок сторони обвинувачення неповнолітній ОСОБА_19 за участі законного представника ОСОБА_22 та соціального педагога-психолога ОСОБА_23 суду показав, що у день події він та ще троє товаришів - ОСОБА_24 , ОСОБА_20 та ОСОБА_25 їхали на велосипедах у с.Земляне по дорозі вкритою щебнем, при цьому ОСОБА_24 рухався попереду всіх, а він ( ОСОБА_19 ) їхав самий останній. Їхали в напрямку головної траси, оскільки мали намір переїхати головну дорогу, щоб потім поїхати до лісу. Перед виїздом на головну дорогу з села ліворуч розташовані кущі.До моменту зіткнення ОСОБА_21 з автомобілем свідок наближення автомобіля не бачив, стверджував, що ОСОБА_21 не відволікався під час руху. Момент зіткнення ОСОБА_21 з автомобілем ОСОБА_19 не бачив, оскільки рухаючись по щебню, буксував, зупинився і в цей момент відволікся, інші поїхали далі. Слідів гальмування не чув. Одразу після того, як ОСОБА_21 збив автомобіль УАЗ Патріот чорного кольору, його відкинуло на праве узбіччя у напрямку руху до смт.Краснопілля. ОСОБА_19 вказав, що перебуваючи момент зіткнення на відстані 15 метрів від головної дороги, одразу побіг до найближчого будинку кликати на допомогу. Після зіткнення ні водія, ні пасажирів автомобіля, ні його номерів не бачив.

Під час слідчого експерименту свідок ОСОБА_19 надав аналогічні свідчення, які не містять даних про момент зіткнення, траєкторію руху велосипедиста та автомобіля перед виїздом на головну дорогу та по головній дорозі, їх швидкість тощо (а.с.195-199 том 1).

Допитаний в судовому засіданні як свідок сторони обвинувачення малолітній ОСОБА_18 за участі законного представника ОСОБА_26 та соціального педагога-психолога ОСОБА_23 суду показав, що на час пригоди рухався по вул.Молодіжна у с.Земляне в напрямку головної дороги від смт.Мезенівка до Краснопілля, при цьому вул.Молодіжна розташована перпендикулярно головній дорозі. ОСОБА_18 зазначив, що рухався другим на велосипеді безпосередньо за 2-3 кроки за ОСОБА_27 , позаду нього рухались на велосипедах ОСОБА_28 та ОСОБА_25 . Поки їхали до головної дороги автомобілів не спостерігали. Не доїжджаючи до головної дороги ОСОБА_21 зупинився подивися по сторонах, автомобіля не було, свідок залишився чекати інших товаришів, а ОСОБА_21 почав переїжджати головну дорогу, при цьому виїжджав рухаючись більше у правий бік. Вони всі планували переїхати через головну дорогу. Свідок вказав, що бачив момент наїзду автомобіля «Патріот» на ОСОБА_21 , автомобіль їхав швидко, але швидкості визначити не може, перед наїздом автомобіль не гальмував. Наїзд відбувся, коли ОСОБА_21 переїхав половину головної дороги, зіткнення відбулось правою частиною автомобіля. Після зіткнення ОСОБА_11 відкинуло у кущі з велосипедом. Водій автомобіля після наїзду зупинився, вийшов, був високого зросту, пасажир був низенький, вони висловлювалися нецензурною лайкою.

Під час проведення слідчого експерименту, проведеного 02.06.2017 року, свідок ОСОБА_18 вказав відстань між ним та ОСОБА_27 під час руху на другорядній дорозі (4-5 м), продемонстрував місце де зупинився і звідки побачив наїзд на ОСОБА_11 , також ОСОБА_18 вказав, що їхали всі не швидко без зупинок, що в цій частині не відповідає його поясненням наданим в судовому засіданні під час допиту в частині того, що ОСОБА_29 перед виїздом на головну дорогу зупинився та дивився праворуч та ліворуч (а.с.190-194 том 1).

Так, допитаний в судовому засіданні як свідок сторони обвинувачення малолітній ОСОБА_25 за участі законного представника ОСОБА_17 та соціального педагога-психолога ОСОБА_23 суду показав, що в день події 01.06.2017 року поїхали покататись на велосипедах з товаришами. Першим їхав ОСОБА_24 , за ним ОСОБА_30 , третім був він ( ОСОБА_25 ), а за ним їхав ОСОБА_31 , їхали на близькій дистанцій один від одного близько 1-1,5 м. Момент наїзду бачив частково, до моменту зіткнення бачив автомобіль УАЗ «Патріот» чорного кольору за 10 м, до зіткнення автомобіль не гальмував, після наїзду почав гальмувати, автомобіль під час руху зміщався ліворуч. ОСОБА_32 вважав, що автомобіль рухався швидко, припустив, що більше 100 км/год. Як під`їхали до головної траси вони не зупинялись, не бачив чи ОСОБА_21 дивився по сторонах перед виїздом на дорогу та не бачив чи зупинявся він, пояснити чому ОСОБА_21 не побачив автомобіль не зміг. Після наїзду автомобіль проїхав далі, потім зупинився десь на відстані 300 м, вийшов водій і пасажир, один був високого зросту, інший був нижчий, почали йти в їх сторону, ходили біля автомобіля, кричали погані слова на їх адресу, допомоги не надавали. ОСОБА_32 вказав. що був біля ОСОБА_21 з матір`ю своєю, яка є медичним працівником, ОСОБА_20 та ОСОБА_28 побігли звати батьків.

Відповідно до протоколу слідчого експерименту від 02.06.2017 року свідок ОСОБА_32 продемонстрував траєкторію руху велосипедиста ОСОБА_33 при виїзді з другорядної дороги на головну, довжина якої склала 20,8 м і відображена на схемі до протоколу слідчого експерименту, яка спочатку простягається праворуч вздовж правої частини другорядної дороги (вул.Молодіжна с.Земляне) і продовжується в бік праворуч аж до осьової головної дороги (смт.В.Писарівка смт.Краснопілля). Під час слідчого експерименту визначався експериментально час руху велосипедиста до місця наїзду, зафіксовано положення автомобіля на головній дорозі з якого спостерігається як перший, так і другий велосипедисти (а.с.181-189 том 1).

Допитаний як свідок сторони обвинувачення ОСОБА_16 суду показав, що перебуває у дружніх стосунках з обвинуваченим, 01.06.2017 року разом ОСОБА_34 їхали на автомобілі УАЗ «Патріот» по дорозі В.Писарівка-Краснопілля в напрямку Краснопілля, він був на пасажирському сидінні, а ОСОБА_7 , за кермом, спочатку їхали 75 км/год., потім ближче до с.Земляне рухались зі швидкістю у межах до 60 км/год., праворуч були кущі і дітей не було видно, під`їхавши ближче, побачили велосипедиста близько за 20 м. Свідок в засіданні підтвердив вказавши на схемі, складеній під час слідчого експерименту за його участі, що спочатку велосипедист почав виїжджати з другорядної дороги праворуч вздовж цієї другорядної дороги, але потім, доїхавши до головної дороги різко зробив маневр ліворуч та почав виїжджати на головну дорогу під кутом переїжджаючи її. В цей момент діти напевно щось кричали цьому велосипедисту, а тому його голова була повернута праворуч, в інший бік від автомобіля. Коли велосипедист опинився на проїзній частині, ОСОБА_7 намагався його об`їхати, шляхом маневру ліворуч на зустрічну смугу, але не встиг. При цьому до зіткнення не гальмував водій, оскільки не було сенсу, автомобіль вага якого складає 2700 кг, не встиг би зупинитись, а дитину б переїхали. Не пам`ятає чи подавав ОСОБА_7 будь-які сигнали. Зіткнення відбулось на середині проїзної частини. Після зіткнення зупинили автомобіль, свідок вказав, що вони вийшли, але свідок через втрату пам`яті точно не може згадати, що було після зіткнення, оскільки був в шоці. В поліцію не телефонували, допомогу не надавали.

Під час слідчого експерименту 02.06.2017 року за участі свідка ОСОБА_16 та в подальшому з метою уточнення його свідчень під час додаткового слідчого експерименту 21.06.2017 року ОСОБА_16 в цілому надав аналогічні пояснення та продемонстрував положення в якому він побачив велосипедиста, положення автомобіля, коли водій почав зміщуватись на зустрічну смугу з метою об`їзду велосипедиста, вказав, що точно не може стверджувати чи потерпілий розвертався перед початком руху в напрямку головної дороги чи це бу інший підліток, вказав довжину ділянки, яку проїхав велосипедист до місця зіткнення, у тому числі з моменту виїзду на головну дорогу, ОСОБА_16 вказав місце зіткнення, яке визначено з прив`язкою до орієнтирів, зазначив, що до зіткнення автомобіль УАЗ «Патріот» рухався без гальмування зі швидкістю 60-70 км/год., гальмування водій почав застосовувати після наїзду, автомобіль зупинився на правому узбіччі (а.с.201-213 том 1).

Відповідно до протоколу слідчого експерименту проведеного 02.06.2017 року за участі ОСОБА_7 як свідка останній в ході указаної слідчої дії вказав положення транспортного засобу в момент часу, коли він виявив велосипедиста, продемонстрував його траєкторію при виїзді із другорядної дороги на головну, яка відображена на схемі, доданій до протоколу (а.с.221 том 1), вказав положення в якому він почав зміщуватись на зустрічну смугу, вказав, що його швидкість руху становила 60-65 км/год., за допомогою статиста за темпом руху заданим ОСОБА_7 , визначено експериментально швидкість руху велосипедиста, відстань яку він подолав до місця зіткнення (а.с.216-229 том 1).

Відповідно до заяви від 27.09.2017 року та протоколу проведення слідчого експерименту від 27.09.2017 року ОСОБА_7 будучи у статусі підозрюваного відмовився від участі у слідчому експерименті (а.с.241-243 том 1).

На підставі вихідних даних отриманих в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, з висновків експертизи технічного стану автомобіля та велосипеда, висновку транспортно-трасологічної експертизи та під час слідчих експериментів за участі свідків та ОСОБА_7 була проведена судова-автотехнічна експертиза судовим експертом Сумського НДЕКЦ МВС України ОСОБА_35 .

Згідно з висновком судової автотехнічної експертизи №19/119/9-1/144е від 07.07.2017 водій автомобіля «УАЗ Патріот» з державним номером НОМЕР_1 повинен був діяти відповідно до вимог пунктів 12.3, 12.4, 2.10 Правил дорожнього руху України, та мав технічну можливість уникнути зіткнення. В діях водія автомобіля «УАЗ Патріот» з державним номером НОМЕР_1 вбачаються невідповідності вимогам пункту 12.3 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою. Якщо водій автомобіля «УАЗ Патріот» з державним номером НОМЕР_1 рухався з перевищенням допустимої швидкості в даних дорожніх умовах, то в його діях вбачаються невідповідності вимогам пунктів 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху України, з яких невідповідності вимогам пункту 12.3 з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою. В діях велосипедиста вбачаються невідповідності вимогам пункту 16.11 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою. Оцінка дій водія автомобіля УАЗ та велосипедиста стосовно виконання водієм автомобіля УАЗ вимог пункту 2.10 та велосипедистом пункту 6.1 Правил дорожнього руху України, не потребує спеціальних автотехнічних знань і тому може бути виконана судом або органами досудового слідства самостійно (а.с.232-240 том 1). Повністю тотожні аналогічні відповіді викладені у висновку того ж експерта №19/119/9-1/311е від 13.10.2017 (а.с.3-11 том 2).

Проаналізувавши надані стороною обвинувачення докази у сукупності кожний наданий доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність наданих стороною обвинувачення доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що стороною обвинувачення не доведено наявність складу інкриміновано кримінального правопорушення в діянні ОСОБА_7 , а його доводи і доводи його захисника, надані в обґрунтування заперечення проти пред`явленого обвинувачення прокурором в ході судового розгляду не спростовано.

Сторона захисту, заперечуючи проти пред`явленого обвинувачення, посилалась на те, що показання допитаних у судовому засіданні свідків та обвинуваченого вказують на те, що дорожньо-транспортна пригода в частині місця і способу зіткнення сталась за інших обставин, ніж це викладено в обвинувальному акті.

Суд, проаналізувавши дані протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 01.06.2017 року, схеми до нього та фототаблиць, показань обвинуваченого, свідків та протоколи слідчих експериментів зі схемами та фототаблицями, складеними під час їх проведення, дійшов висновку про обґрунтованість указаних тверджень сторони захисту щодо неправильного викладення обставин механізму події.

Так, згідно з обвинувальним актом ОСОБА_7 рухаючись на автомобілі по головній дорозі із смт. В.-Писарівка до смт. Краснопілля в районі с.ЗемлянкаКраснопільського району Сумської області розпочав маневр обгону велосипедиста ОСОБА_11 , який в цей час рухався попереду на велосипеді в попутному напрямку, та в порушення вимог п.16.11 Правил дорожнього руху України, не впевнившись у безпеці свого маневру, почав виконувати маневр повороту ліворуч. ОСОБА_7 в свою чергу, в порушення вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України, при виявленні небезпеки для руху транспортного засобу, знехтував безпекою дорожнього руху не прийняв негайних заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу, продовжував виконання маневру обгону, що призвело до попутного зіткнення автомобіля «УАЗ-Патріот», з державним номером НОМЕР_1 та велосипедиста.

Указані обставини спростовуються показаннями обвинуваченого, свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_32 , наданими ними під час судового розгляду та даними, отриманими під слідчих експериментів, проведеними за їх участі, зокрема указаними доказами підтверджується, що велосипедист ОСОБА_11 не рухався у попутному з автомобілем УАЗ Патріот» з державним номером НОМЕР_1 напрямку по головній дорозі із смт. В.-Писарівка до смт. Краснопілля, тобто велосипедист не рухався прямолінійно по головній дорозі спереду автомобіля.

Судом установлено, що велосипедист здійснив виїзд з другорядної дороги на проїзну частину головної дороги справа-наліво відносно напрямку руху автомобіля, при цьому траєкторія руху велосипедиста згідно з показаннями обвинуваченого та свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_32 представляла собою лінію у формі дуги, що починається на другорядні дорозі і простягається спочатку праворуч вздовж правої бокової частини другорядної дороги, продовжується з лінії примикання другорядної дороги до головної по головній дорозі з деяким зміщенням ліворуч, а потім продовжується в напрямку близькому до поперечного (не під прямим під кутом)до осьової смуги головної дороги.

Поряд з цим, не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду викладена в обвинувальному акті обставина, що ОСОБА_7 перед зіткнення з велосипедистом розпочав маневр його обгону в момент, коли велосипедист рухався попереду в попутному напрямку.

Так, на підставі показань обвинуваченого та свідка ОСОБА_16 установлено, що обвинувачений почав зміщуватись в бік осьової по головній дорозі та виїжджати на зустрічну смугу з метою об`їзду небезпеки для руху, що раптом виникла, у виді велосипедиста, який рухаючись по другорядній дорозі, при виїзді з якої не зупинився, а повернув різко ліворуч на проїзну частину головної дороги та почав її переїжджати під кутом, рухаючись до осьової.

Обгін це маневр, пов`язаний з випередженням транспортного засобу (або кількох) з виїздом на зустрічну смугу (бік проїжджої частини) і подальшим обов`язковим поверненням на ту, з якою було започатковано маневр. З огляду на викладене визначення маневру обгону та те, що велосипедист ОСОБА_11 , як установлено судом, не рухався в попутному напрямку по проїзній частині головної дороги попереду автомобіля, що виключало необхідність його випередження, ОСОБА_7 не виконував маневр обгону, а враховуючи створення велосипедистом небезпеки для руху автомобіля через виїзд з другорядної дороги на головну з метою її перетину в напрямку близькому до поперечного, обвинувачений фактично здійснив маневр об`їзду небезпеки, що виникла для його руху по головній дорозі.

Згідно з обвинувальним актом відбулось попутне зіткнення автомобіля «УАЗ-Патріот», з державним номером НОМЕР_1 та велосипедиста. Проте, ураховуючи установлені судом траєкторії руху автомобіля, який рухався перед зіткненням прямолінійно по зустрічній смузі вздовж осьової по головній дорозі, а велосипедист рухався, виїжджаючи з другорядної дороги на головну під кутом в напрямку близькому до поперечного з метою перетину головної дороги, та з огляду на висновок транспортно-трасологічної експертизи від 30.06.2017 року про те, що в момент первинного контакту кут взаємного розташування велосипеда та автомобіля складав близько 30 град., суд дійшов висновку, що за напрямком удару відбулось не попутне (пряме) зіткнення, а перехресне (косе) зіткнення.

Отже, суд дійшов висновку, що обставини, викладені в обвинувальному акті, які характеризують об`єктивну сторону кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_7 обвинувачується, в частині напрямку руху потерпілого до зіткнення, маневру, який виконував обвинувачений, механізму зближення автомобіля та велосипедиста та способу їх зіткнення, не відповідають указаним обставинам установленим, судом на підставі наданих стороною обвинувачення доказів.

Посилання захисника на те, що не доведено місце вчинення кримінального правопорушення, оскільки в обвинувальному акті зазначено,що пригода сталась в с.Землянка Краснопільського району, а не в с.Земляне Краснопільського району, суд вважає не обґрунтованим, оскільки написання назви села «Землянка», замість «Земляне» є очевидною опискою, а подія відбулась не в указаному населеному пункті, а поблизу нього, зокрема на перетині головної дороги із смт. В.-Писарівка до смт.Краснопілля та другорядної, що веде до указаного села, що відображено в обвинувальному акті.

Поряд з викладеним, суд дійшов висновку, що під час судового розгляду стороною обвинувачення не було доведено наявність причинного зв`язку між діянням ОСОБА_7 та наслідками, які настали, що обґрунтовується таким.

Із суб`єктивної сторони злочин, передбачений частиною 2 статті 286 КК України характеризується необережною формою вини, яка складається з наявності у винної особи прямого умислу або злочинної недбалості до порушень правил дорожнього руху та необережності до наслідків порушення цих правил.

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 286 КК України, включає сукупність таких обов`язкових ознак, як: а) порушення правил безпеки руху та експлуатації транспорту; б) суспільно небезпечні наслідки; в) причинний зв`язок між порушенням і суспільно небезпечними наслідками.

В постанові Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні порушення на транспорті» вказано, що при розгляді справ про злочини, відповідальність за які встановлено статтями 286-288, 415 КК України, слід мати на увазі, що диспозиції сформульованих у них норм - бланкетні. В зв`язку із цим суди повинні ретельно з`ясовувати і зазначати у вироках, у чому саме полягали названі у перелічених статтях порущення; норми яких правил, інструкцій, інших нормативних актів не додержано; чи є причинний зв`язок між цими порушеннями та передбаченими законом суспільно небезпечними наслідками.

Порушення правил безпеки руху та експлуатації транспорту полягає в дії або бездіяльності, пов`язаній з невиконанням однієї чи кількох вимог Правил дорожнього руху України або інших нормативних актів, що регламентують безпеку руху та експлуатацію транспорту, з боку особи, яка керує транспортним засобом. При цьому необхідно встановити причинний зв`язок між порушенням правил безпеки руху та експлуатації транспорту і наслідками, що настали.

Причинний зв`язок в автотранспортних злочинах відрізняється тим, що він встановлюється не між діями водія та наслідками, що настали, а між порушеннями правил дорожнього руху та наслідками, що настали. Якщо такого зв`язку немає, водій не може нести кримінальну відповідальність за ті наслідки, що настали.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23.12.2005 року, у випадках, коли передбачені ст.286 КК України суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту двома або більше водіями транспортних засобів, суди повинні з`ясовувати характер порушень, які допустив кожен із них, а також чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної події та її наслідків. При цьому, треба мати на увазі, що за певних умов виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила Правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, котра керувала транспортним засобом.

Оцінюючи дії водія ОСОБА_7 та велосипедиста ОСОБА_36 з метою установлення обставин, викладених у пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України№14 від 23.12.2005 року, суд виходить з такого.

Згідно з висновком судової автотехнічної експертизи №19/119/9-1/144е від 07.07.2017 та №19/119/9-1/311е від 13.10.2017 судовий експерт ОСОБА_37 при аналізі дій учасників пригоди, крім поданих матеріалів кримінального провадження (протоколів огляду, висновків експертів тощо) брав до уваги лише показання свідка ОСОБА_16 , які містили достатньо технічних даних, на відміну від показань свідків ОСОБА_38 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 .

Згідно з указаними висновками експерт ОСОБА_37 установив порушення ОСОБА_7 вимог пункту 12.3 ПДР України, які експерт вважав такими, що з технічної точки зору перебувають у причинному зв`язку з наслідками пригоди, що мотивовано тим, що ураховуючи спосіб виїзду велосипедиста з другорядної дороги на головну, тобто в напрямку близькому до поперечного, способом попередження даної пригоди являлось застосування водієм автомобіля екстреного гальмування для зниження швидкості аж до зупинки автомобіля, оскільки в даній ситуації траєкторії руху до зупинки автомобіля перетинаються і застосування маневру не забезпечує гарантії роз`їзду з велосипедом.

При цьому, визначивши зупиночний шлях автомобіля «УАЗ-Патріот», з державним номером НОМЕР_1 , який рухається зі швидкістю 60 (70) км/год. (38,0-40,7 м), тобто відстань, яка необхідна для зупинки автомобіля УАЗ, який рухається з допустимою швидкістю в даних дорожніх умовах (60 км/год.), експерт порівняв її з відстанню (44,4-60,7 м), на якій знаходився автомобіль від місця зіткнення в момент виникнення небезпеки для руху, і дійшов висновку, що водій УАЗ мав технічну можливість уникнути зіткнення з велосипедистом, оскільки зупиночний шлях є меншим, ніж відстань, на якій автомобіль знаходився в момент виникнення небезпеки.

Необґрунтованим суд вважає посилання захисника на те, що експерт мав брати до уваги відстань, на якій знаходився автомобіль від місця зіткнення в момент виникнення небезпеки для руху, не визначену ним за формулою, а виходячи з даних слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_16 , яка становить 39,1 м і є меншою за усереднені табличні дані зупиночного шляху автомобіля 42,5 м., а тому на думку захисника ОСОБА_7 не мав технічної можливості уникнути зіткнення.

Згідно з вимогами частин 1, 2, 6 статті 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Стороною захисту під час судового розгляду на стадії дослідження доказів не оспорювався в цій частині висновок судової автотехнічної експертизи №19/119/9-1/144е від 07.07.2017, клопотання про допит експерта ОСОБА_37 для роз`яснення його висновку, клопотання про проведення повторної чи додаткової автотехнічної експертизи стороною захисту не заявлялось, а тому доводи захисника обвинуваченого в частині відсутності у ОСОБА_7 можливості уникнути зіткнення шляхом застосування екстреного гальмування та необ`єктивність висновку експерта ОСОБА_37 не підтверджено належними та допустимими доказами, а тому такі доводи захисника не спростовують висновку судової автотехнічної експертизи №19/119/9-1/144е від 07.07.2017, який суд з урахуванням вихідних даних, які використовував експерт, оцінює як обґрунтований, а тому він є належним та допустимим доказом, що підтверджує наявність в діях ОСОБА_7 невідповідності з вимогами пункту 12.3ПДР України.

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_7 порушив пункт 12.4 ПДР України, яка дозволяє рух транспортних засобів у населених пунктах зі швидкістю не більше 60 км/год., але указане порушення не перебувають у причинному зв`язку з наслідками пригоди. Твердження про порушення ОСОБА_7 вимог пункту 12.4 ПДР України згідно з обвинувальним актом ґрунтується на висновку судової автотехнічної експертизи №19/119/9-1/144е від 07.07.2017.

Натомість згідно з указаним висновком експерт зазначив, що в діях ОСОБА_7 є невідповідності з вимогами пункту 12.4 ПДР України - якщо водій рухався з перевищенням допустимої швидкості в даних дорожніх умовах, що свідчить про те, що цей висновок експертом здійснено з умовою, при цьому з якою точно швидкістю рухався ОСОБА_7 експертом не установлено. В якості вихідних даних у постанові про призначення експертизи на підставі показань свідка ОСОБА_16 слідчим була зазначена не конкретна швидкість, а приблизне значення 60-70 км/год., що не дало можливість експерту прийти до категоричного висновку.

Отже, необґрунтованим є посилання в обвинувальному акті, що відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи №19/119/9-1/144е від 07.07.2017 ОСОБА_7 порушив вимоги пункту 12.4 ПДР України, оскільки конкретного категоричного висновку експерт з цього питання не надав і його висновок залежить від величини швидкості руху автомобіля, яку необхідно установити і залежно від цього робити остаточний висновок.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 та свідок ОСОБА_16 під час надання суду показань стверджували, що автомобіль «УАЗ-Патріот», з державним номером НОМЕР_1 перед зіткнення рухався зі швидкістю не більше 60 км/год. Свідки ОСОБА_19 та ОСОБА_18 не змогли визначити величини швидкості руху, а свідок ОСОБА_32 припустив, що швидкість була близько 100 км/год.

Під час слідчого експерименту за участі ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_16 відомості про швидкість руху автомобіля, які вказали швидкість 60-65 км/год. та 60-70 км/год. відповідно, були установлені з пояснень останніх, а не експериментальним шляхом. Під час судового розгляду ОСОБА_16 пояснював, що зазначав швидкість приблизно, в момент події був у стресовій ситуації.

Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Згідно з частиною 4 статті 17 КПК України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Показання ОСОБА_7 , надані ним під час судового розгляду про те, що він рухався з допустимою швидкістю 60 км/год не спростовано стороною обвинувачення належними та допустимими доказами.

При цьому суд виходить з того, що показання свідків сторони обвинувачення, в частині швидкості руху автомобіля «УАЗ-Патріот» до моменту зіткнення з велосипедом об`єктивно не підтверджуються, носять характер припущень в силу того, що троє свідків є підлітками, двоє з них взагалі не змогли назвати конкретної величини швидкості, всі сприймали подію під різними кутами зору й з різних місць, подія виникла раптово, тривала декілька секунд, що не давало можливості точно визначити її обстановку. Свідки знаходились під дією стресових вражень від автопригоди, внаслідок якої на їх очах сталась смерть, а тому вони можуть добросовісно помилятись у визначенні швидкості, для чого необхідно мати відповідну освіту, підготовку та досвід, тому такі показання не можуть бути точними, а на переконання суду є суб`єктивними, приблизними, ймовірними, а обвинувачення ОСОБА_7 в частині того, що він рухався з перевищенням допустимої швидкості не може ґрунтуватись виключно на указаних показаннях свідків.

Крім того, слід зазначити, що в обвинувальному акті у викладених в ньому обставинах не зазначено ні про те з якою конкретно швидкістю рухався автомобіль «УАЗ-Патріот», ні про те, що рухався указаний автомобіль з перевищенням допустимої швидкості.

Отже, оскільки стороною обвинувачення не надано належних та допустимих доказів, що містили б об`єктивні дані про швидкість руху автомобіля, яка наприклад, могла б бути визначена розрахунковим шляхом з використання законів механіки, суд дійшов висновку, що не доведено перевищення ОСОБА_7 під час руху до моменту зіткнення з велосипедистом допустимої швидкості 60 км/год.

Факт зникнення з місця пригоди та як наслідок порушення пункту 2.10 ПДР ОСОБА_7 не оспорюється, проте, оскільки порушення указаних правил безпеки дорожнього руху не перебувають у причинному зв`язку з наслідками, що настали, тому при оцінці наявності в діянні ОСОБА_7 складу інкримінованого кримінального правопорушення ця обставина значення не має.

Крім того, суд вважає висновок судової автотехнічної експертизи №19/119/9-1/144е від 07.07.2017 обґрунтованим та таким, що беззаперечно підтверджує, що в діях велосипедиста ОСОБА_11 вбачаються невідповідності вимогам пункту 16.11 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору перебувають у причинному зв`язку з наслідками пригоди, оскільки в дорожній ситуації, що склалась, технічна можливість уникнути зіткнення з боку велосипедиста визначалась виконанням ним вимог указаного пункту ПДР України, тобто наданням переваги в русі автомобілю «УАЗ-Патріот» з державним номером НОМЕР_1 , який рухався по головній дорозі. Якщо велосипедист ОСОБА_11 виконав вимоги п.16.11 ПДР України зіткнення не відбулось би.

Отже, з урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що порушення правил безпеки дорожнього руху мало місце як з боку водія ОСОБА_7 , так і велосипедиста ОСОБА_11 .

У випадку виникнення ДТП за участю декількох водіїв наявність чи відсутність в їх діях складу злочину, передбаченого відповідними частинами статті 286 КК, потребує встановлення причинного зв`язку між діянням (порушенням правил безпеки дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали, тобто з`ясування ступені участі (внеску) кожного з них у спричинення злочинного наслідку.Для правильного застосування норми закону про кримінальну відповідальність у таких випадках особливого значення набуває дослідження характеру та черговості порушень, які вчинив кожен із водіїв (постанова Верховного Суду України від 20.11.2014 року у справі № 5-18кс14).

Проаналізувавши характер порушень, які допустив кожен із учасників пригоди, послідовність їх дій, визначивши чиї дії стали першопричиною події, та те, хто з них мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної події та її наслідків, суд дійшов висновку, що ОСОБА_7 порушив вимоги 12.3 ПДР України вимушено через створення аварійної ситуації ОСОБА_11 , який керував велосипедом, і допущене ОСОБА_7 порушення не перебуває у причинному зв`язку з наслідками, що настали, виходячи з таких мотивів.

Так, з показань обвинуваченого, свідка ОСОБА_16 установлено, що велосипедист ОСОБА_11 перед виїздом з другорядної дороги на головну не зупинявся, свідок ОСОБА_16 вказав, що його голова при виїзді була повернута праворуч, в інший бік від автомобіля. Свідок ОСОБА_32 під час допиту в судовому засіданні вказав, що не бачив, щоб ОСОБА_11 перед виїздом на головну дорогу зупинявся. Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні стверджував, що ОСОБА_11 перед виїздом на головну дорогу зупинився та дивився по сторонах, проте в цій частині його показання суд оцінює критично і не бере до уваги, оскільки ці свідчення не підтверджуються показаннями свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_32 , суперечать даним, які повідомляв ОСОБА_18 під час слідчого експерименту за його участі, де він на наступний день після події зазначав, що ОСОБА_11 не зупинявся перед виїздом з вул.Молодіжна. Крім того, ураховуючи профіль дороги в ділянці, де відбулось зіткнення, яка є прямолінійною і без підйомів та спусків, з огляду на те, що після виїзду на проїзну частину через декілька секунд відбулось зіткнення, ОСОБА_11 за умови зупинки повинен був виявити автомобіль, що наближається по головній дорозі.

Отже, велосипедист ОСОБА_11 при виїзді з другорядної дороги, не вживши заходів виявлення транспортного засобу, що наближається до нього по головній дорозі, не надавши перевагу в русі, нехтуючи таким чином правилами безпеки, першим порушив ПДР України та створив аварійну ситуацію.

Доказів того, що до виїзду ОСОБА_11 з другорядної дороги на головну ОСОБА_7 , керуючи автомобілем«УАЗ-Патріот» з державним номером НОМЕР_1 , уже порушував ПДР України, у тому числі, рухався з недопустимою швидкістю чи допускав інші грубі порушення ПДР, стороною обвинувачення надано не було.

Посилання представника потерпілої про те, що ОСОБА_7 , виявивши дітей, які рухались по другорядній дорозі, тобто ще до виїзду ОСОБА_11 на головну дорогу, мав зменшити швидкість та значно уповільнити рух, прогнозуючи будь-яку поведінку дітей на дорозі, є необґрунтованими, оскільки такі твердження не ґрунтуються на вимогах ПДР України, які не містять вимог до водіїв, які рухаються по головній дорозі та спостерігають інших учасників дорожнього руху на другорядній дорозі, у тому числі дітей, зменшувати швидкість чи зупинятись, припускаючи їх виїзд на головну дорогу, не надавши їм перевагу в русі. Висновок судової автотехнічної експертизи від 07.07.2017 року не містить висновків про те, що ОСОБА_7 в даній дорожній обстановці мав діяти, у тому числі, таким чином як про це стверджує представник потерпілої.

Не установлено під час судового розгляду обставин, які б указували на те, що велосипедисту ОСОБА_11 що-небудь заважало виконати вимоги пункту 16.11 ПДР України.

Порушення вимог 12.3 ПДР України, які допустив ОСОБА_7 , були зумовлені за своїм характером виключно діями, тобто порушеннями вимог пункту 16.11 ПДР України, які допустив ОСОБА_11 .

Відповідно до пункту 1.4 ПДР України водій ОСОБА_7 вправі був розраховувати, що велосипедист ОСОБА_11 надасть йому перевагу в русі, зокрема, перед виїздом з другорядної дороги на головну зупиниться і надасть йому можливість проїхати місце перехрещення головної та другорядної дороги.

За таких обставин, зважаючи на те, що дії водія ОСОБА_7 пов`язані з його реагуванням на виникнення небезпеки для руху, були обумовлені порушенням Правил з боку велосипедиста ОСОБА_39 , першопричиною дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 01.06.2017 року, є невідповідність вказаним нормам саме велосипедиста.

Тому в причинному зв`язку із суспільно небезпечними наслідками, що настали, перебувають лише дії велосипедиста ОСОБА_11 .

ОСОБА_7 вимушено порушив правила дорожнього руху (не вжив заходів для зниження швидкості шляхом «екстреного» гальмування, а почав зміщувати свій автомобіль вліво, на зустрічну смугу руху) через створення аварійної ситуації велосипедистом ОСОБА_11 , який створивши небезпеку для ОСОБА_7 мав більше можливостей уникнути зіткнення, надавши останньому перевагу в русі, проте ОСОБА_40 розпочав та продовжував маневр, різко виїхавши на проїзну частину головної дороги у напрямку близькому до поперечного, не переконавшись у безпечності як на початку руху, так і під час руху. У свою чергу ОСОБА_7 вжив заходів до безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, але внаслідок того, що ОСОБА_11 не виконав обов`язку, встановленого пунктом 16.11 ПДР України, тобто не дав дорогу автомобілю «УАЗ-Патріот» з державним номером НОМЕР_1 , який наближався і рухався по головній дорозі, сталось зіткнення, а тому дії ОСОБА_7 за своїми ознаками не утворюють складу злочину, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України.

У цій дорожній ситуації ОСОБА_7 не міг передбачити і прорахувати: чи пришвидшить, зупиниться, чи змінить рух маневруючий велосипедист. Обвинувачений у ситуації, що сталась на дорозі раптово, обрав альтернативний (рівноцінний) варіант дій водія у цій ситуації - безпечний для інших учасників руху об`їзд перешкоди, а не зменшення швидкості аж до зупинки.

Не може бути поставлено у провину ОСОБА_7 те, що він не зміг уникнути зіткнення з велосипедистом ОСОБА_11 , який грубо порушив вимоги пункту 16.11 ПДР, виїхав на головну дорогу з другорядної, внаслідок чого сталося зіткнення транспортних засобів, оскільки ОСОБА_7 не зобов`язаний був виходити із можливості грубого порушення ПДР іншим учасником дорожнього руху. Обвинувачений відповідно до пункту 1.4 ПДР мав право розраховувати на те, що й інші учасники виконають ці Правила.

Указаний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, яка викладена у постановах від 20.11.2014 року у справі № 5-18кс14, від 05.11.2015 у справі № 5-218кс15.

Таким чином, з урахуванням викладеного вище суд погоджується із доводами захисника обвинуваченого, які не спростовано доказами сторони обвинувачення, про те, що ОСОБА_7 , порушив Правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації ОСОБА_11 .
З огляду на те, що обставини, які характеризують об`єктивну сторону інкримінованого кримінального правопорушення, які викладені в обвинувальному акті не в повній мірі відповідають обставинам в частині способу вчинення діяння та механізму, які установлено судом, а між діянням ОСОБА_7 та наслідками, що настали через вимушене порушення ПДР України, відсутній причинний зв`язок, суд дійшов висновку про відсутність в діянні обвинуваченого об`єктивної сторони складу кримінального правопорушення, що як наслідок виключає склад інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом (частини 2 статті 17 КПК України). Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення (частина 3 статті 373 КПК України).
Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється в разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.
За таких обставин, оскільки стороною обвинувачення не доведено, що в діянні ОСОБА_7 є склад кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України, суд вважає за необхідне його виправдати.
У кримінальному провадженні потерпілою заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого на її користь 300000 грн. моральної шкоди, завданої злочином, яку потерпіла мотивувала тим, що смерть сина завдала їй та її родині нестерпного болю, син був її надією на майбутнє.
Під час судового розгляду ОСОБА_9 у зв`язку з відшкодуванням обвинуваченим шкоди в добровільному порядку подала заяву про відмову від цивільного позову, а провадження в цій частині просила закрити.
Згідно з вимогами частини 5 статті 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 49 ЦПК України позивач вправі відмовитись від позову (всіх або частини вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії процесу. Суд своєю ухвалою закриває провадження у справі якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом (пункт 4 частини 1 статті 255 ЦПК України).

В судовому засіданні ОСОБА_9 роз`яснено наслідки подання заяви про відмову від позову, визначені частиною 2 статті 256 ЦПК України.

Підстав для не прийняття відмови цивільного позивача від позову, ураховуючи мотиви відмови, судом не установлено, при цьому суд виходить з принципу диспозитивності закріпленому частиною 3 статті 13 ЦПК України за змістом якого особа, яка бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Таким чином, суд дійшов висновку, що слід закрити провадження щодо цивільного позову прийнявши відмову ОСОБА_9 від вимог про відшкодування моральної шкоди.

Долю речових доказів необхідно вирішити в порядку статті 100 КПК України. Зокрема, уламки полімерного матеріалу, запаковані до пакету № 2161918, № 2161917, гумовий ущільнювач, ремінь чорного кольору, запакований в пакет № 2161916 знищити, велосипед «Тitan» - повернути потерпілій, автомобіль «УАЗ Патріот» з державним номером НОМЕР_1 з ключами, чохол з водійського сидіння, чохол з пасажирського сидіння, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на ім`я ОСОБА_7 , водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_7 повернути обвинуваченому як законному володільцю, сліди пальців рук залишити для зберігання в матеріалах кримінального провадження.
З огляду на те, що обвинувачений підлягає виправданню з останнього не підлягають стягненню процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів.
На підставі викладеного та керуючись вимогами статей 368-374, 392, 395 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за частиною 2 статті 286 КК України та виправдати на підставі пункту 3 частини 1 статті 373 КПК України у зв`язку з недоведеністю, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.
Прийняти відмову ОСОБА_41 від цивільного позову до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди.
Провадження у частині цивільного позову - закрити.

Речові докази:
-уламки полімерного матеріалу, запаковані до пакету № 2161918, № 2161917, гумовий ущільнювач, ремінь чорного кольору, запакований до пакету № 2161916 знищити;
-велосипед «Тitan» чорного кольору - повернути ОСОБА_42 ;
-автомобіль «УАЗ Патріот» з державним номером НОМЕР_1 з ключами, чохол з водійського сидіння, чохол з пасажирського сидіння, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на ім`я ОСОБА_7 , водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_7 повернути ОСОБА_43 як законному володільцю;
-сліди пальців рук залишити для зберігання в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1