Справа № 527/2215/17
провадження № 1-кп/527/231/17
В И Р О К
іменем України
06 грудня 2017 року м. Глобине

Глобинський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
потерпілої - ОСОБА_4 ,
представника потерпілої - ОСОБА_5 ,
захисника - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Глобине кримінальне провадження № 0000461, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.08.2017 року за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чайківщина Оржицького району Полтавської області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працюючого, останнє місце реєстрації: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_7 вчинив злочин при наступних обставинах.
24.06.2017 року приблизно о 13 год. 30 хв., в світлий час доби, ОСОБА_7 керуючи автомобілем Volkswagen Golf, д.н.з. НОМЕР_1 по сухому асфальтобетонному покриттю в напрямку с. Погреби Глобинського району на 65 км автодороги «Хорол Семенівка Кременчук» по вул. Травнева в с. Бабичівка Глобинського району Полтавської області автодороги не вибрав безпечну швидкість, не врахував дорожню обстановку, дорожні умови, не переконався в безпечності виконуваного маневру виїхав на зустрічну смугу руху, чим порушив вимоги п. 10.1. «Правил дорожнього руху України», де допустив зіткнення передньою частиною керованого ним автомобіля із передньою частиною вантажно-пасажирського автомобіля ГАЗ-330232-414 д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався в зустрічному напрямку під керуванням водія ОСОБА_9 , який перевозив у якості пасажирів ОСОБА_10 , ОСОБА_4 , ОСОБА_11 та малолітнього ОСОБА_12 .

В результаті зіткнення пасажир автомобіля ГАЗ-330232-414 ОСОБА_4 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 95 від 28.09.2017 отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритих переломів правих плечової та променевої кісток, забійних ран м`яких тканин голови, які утворилися від дії тупих предметів, якими можуть бути виступаючі частини кабіни вантажного автомобіля при зіткненні останнього з легковим автомобілем, які за ступенем тяжкості відносяться до середнього ступеня тяжкості, за ознакою довготривалого розладу здоров`я.

Потерпілою ОСОБА_4 подано позовну заяву про відшкодування моральної шкоди на суму 50000 грн., а також понесені витрати на правову допомогу в розмірі 3000 грн.
Прокурором Глобинського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури подано позов в інтересах держави в особі Комунального некомерційного підприємства «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька» про відшкодування витрат на лікування потерпілої ОСОБА_4 в сумі 8647, 68 грн.
Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні вину визнав повністю і пояснив суду, що 24.06.2017 року приблизно о 13 год. 30 хв., в світлий час доби він керував автомобілем «Volkswagen» та в зв`язку з погіршенням самопочуття виїхав на смугу зустрічного руху, де скоїв зіткнення з автомобілем «ГАЗ». Пояснив суду, що під час керуванням автомобілем він був у тверезому стані, визнає розмір цивільного позову заявленого прокурором. Цивільний позов заявлений потерпілої визнає частково на суму: 3000 грн. - витрати на правову допомогу та 6000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Шкоду потерпілій на даний час не відшкодовував.

Потерпіла ОСОБА_4 пояснила суду, що 24.06.2017 року приблизно о 13 год. 30 хв. вона перебувала в автомобілі «ГАЗ» в якості пасажира та помітила як на зустрічну смугу виїхав автомобіль, який як вона вважала об`їжджав вибоїни на дорозі, але автомобіль скоїв зіткнення з їх автомобілем. Після ДТП вона тривалий час перебувала на стаціонарному та амбулаторному лікуванні, в зв`язку з чим зазнала моральних страждань, які пов`язані з перенесеними операціями, а також в обмеженні у спілкуванні з рідними та знайомими. Крім того, в майбутньому також потребує хірургічного втручання, в зв`язку з чим цивільний позов підтримувала в повному обсязі.

Прокурор в судовому засіданні, в зв`язку з тим, що обвинувачений вину у вчиненому злочині визнав повністю за обставин викладених в обвинувальному акті, запропонував визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Суд, з`ясувавши правильність розуміння обвинуваченим суті пред`явленого йому обвинувачення, врахувавши думку потерпілої та її представника, відповідно ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та обсяг дослідження доказів обмежив допитом обвинуваченого, потерпілої та дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого, а також доказів на підтвердження цивільних позовів.
Своїми необережними діями, які виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.286 КК України.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно ст. 12 КК України, злочин передбачений ч. 1 ст. 286 КК України є злочином середньої тяжкості.
Відповідно до ст. 66 КК України, обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому судом не встановлено.
Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.
Крім того, при призначенні покарання ОСОБА_7 , суд враховує, що він є особою раніше не судимою, одружений, має на утриманні малолітню дитину, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, дані про притягнення його до адміністративної відповідальності відсутні.
Враховуючи викладене, з метою виправлення ОСОБА_7 та запобіганню вчиненню ним нових злочинів, суд вважає за необхідне призначити йому покарання у виді штрафу. Додаткову міру покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами суд не застосовує, оскільки ОСОБА_7 вчинив злочин не перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння.
Під час судового засідання обвинувачений ОСОБА_7 заявив клопотання про звільнення його від відбування покарання на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Суд заслухавши думку прокурора, потерпілу та її представника, які не заперечували проти застосування до обвинуваченого акту амністії, вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України «Про застосування амністії» установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
Статтею 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» встановлено, що питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їхніх захисників чи законних представників.
Відповідно до п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», який набрав чинності 07 вересня 2017 року, звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, зокрема осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб не позбавленних батьківських прав, які на день набрання чинності цим законом мають дітей, яким не виповнилось 18 років.
Зі свідоцтва про народження наданого суду вбачається, що ОСОБА_7 є батьком малолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якому на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» не виповнилось 18 років та відносно нього обвинувачений не позбавлений батьківських прав.
Також судом встановлено, що ОСОБА_7 не відноситься до категорії тих осіб, до яких згідно ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році» або ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія не застосовується. Вчинив необережний злочин, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України.
За таких обставин, суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_7 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від відбування покарання.
Цивільний позов Прокурора Глобинського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Комунального некомерційного підприємства «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька» про відшкодування витрат на лікування потерпілої ОСОБА_4 в сумі 8647, 68 грн. підлягає задоволенню, як такий, що ґрунтується на законі, доведений належними доказами та визнаний обвинуваченим.

Вирішення цивільного позову потерпілої ОСОБА_4 .
Відповідно до ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно з ч.1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння.

Як зазначено в ч.1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково, чи відмовляє у ньому.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Визначаючи розмір моральної шкоди який підлягає стягненню, суд враховує, що потерпіла перебувала на стаціонарному лікуванні в період з 24.06.2017 року по 10.07.2017 року, під час якого зазнала оперативного втручання, тривалий час в період з 14.07.2017 року по 13.10.2017 року перебувала на амбулаторному лікуванні (а.с.30-33), після вчиненого ДТП обвинувачений не відшкодовував матеріальну та моральну шкоду потерпілій. Також суд враховує те, що на утриманні обвинуваченого перебуває малолітня дитина, офіційно не працює, тому з урахуванням вимог розумності і справедливості суд вважає, що цивільний позов потерпілої в частині стягнення моральної шкоди підлягає частковому задоволенню на суму 30000 грн.

В частині стягнення витрат на правову допомогу, позов потерпілої підлягає задоволенню, оскільки він підтверджений належними доказами (а.с.27,28) та визнаний обвинуваченим.

Процесуальні витрати по справі за проведення судової авто технічної експертизи на суму 790,96 грн. відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Долю речових доказів суд вважає необхідним вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 100, 124, 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді штрафу розміром 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 3400,00 грн. (три тисячі чотириста гривень 00 копійок) без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_7 звільнити від відбування призначеного покарання у виді штрафу в розмірі 3400,00 грн. (три тисячі чотириста гривень 00 копійок).

Цивільний позов прокурора - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь Комунального некомерційного підприємства «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька» (УК у м. Кременчуці 24060300, р/р 0008 в ГУДКСУ у Полтавській області, , МФО 831019) витрати на лікування потерпілої ОСОБА_4 в сумі 8647, 68 грн. (вісім тисяч шістсот сорок сім грн. 68 коп.)
Цивільний позов потерпілої - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_4 33000,00 грн. (тридцять три тисячі грн. 00 коп.), з яких:

3000 грн. витрат на правову допомогу;
30000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.
В іншій частині позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати на проведення експертизи в розмірі 790,96 грн.

Арешт накладений ухвалами Глобинського районного суду Полтавської області від 29 червня 2017 року (справа № 527/1228/17, провадження № 1-кс/527/325/17) та від 30 червня 2017 року (справа № 527/1228/17, провадження № 1-кс/527/324/17)- скасувати.

Речові докази:
-автомобіль Volkswagen Golf, реєстраційний номер НОМЕР_1 (знаходиться на майданчику зберігання транспортних засобів Глобинського ВП), свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 (знаходиться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Глобинського ВП) повернути власнику ОСОБА_13 ;
-автомобіль ГАЗ-330232-414, реєстраційний номер НОМЕР_2 (знаходиться на майданчику зберігання транспортних засобів Глобинського ВП), свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 (знаходиться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Глобинського ВП) - повернути власнику ОСОБА_9 .

Підстав для обрання ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили запобіжного заходу суд не вбачає.
Вирок може бути оскаржений учасниками судового провадження до апеляційного суду Полтавської області через Глобинський районний суд Полтавської області з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1