ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
Ухвала
іменем україни
11 жовтня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду
цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 10001454 за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на вирок Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 08 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 січня 2017 року,
встановила:
Вироком Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 08 листопада 2016 року засуджено:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , неодруженого, працюючого, з середньо-спеціальною освітою, не судимого,
- за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 січня 2017 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_7 залишено без зміни.
За вироком суду, ОСОБА_7 04 грудня 2014 року близько 20 год., на літній площадці магазину «Ласточка», розташованого на вул. Леніна, 6-а в с. Нива Трудова, Апостолівського району Дніпропетровської області, під час сварки, що перейшла у бійку з ОСОБА_8 , відштовхнув Татарінова від себе, внаслідок чого останній впав на бетонне покриття, а ОСОБА_7 завдав потерпілому кулаками ще близько 10 ударів в обличчя та близько 4 ударів у тулуб ногою. Внаслідок злочинних дій ОСОБА_7 , потерпілому ОСОБА_8 було спричинено тілесні ушкодження у виді: закритої черепно-мозкової травми, здавлення головного мозку з лівосторонньою субдуральною гематомою, забій головного мозку 2-го ступеню, крововиливи, гематоми; численні синці та садна. Виявлені тілесні ушкодження належать до тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя у момент їх спричинення.
У касаційній скарзі засуджений просить змінити вирок та ухвалу щодо нього, застосувавши до нього положення ст. 75 КК України. В обґрунтування своїх вимог зазначає про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Вважає, що покарання є невідповідним тяжкості вчиненого злочину та даним про особу засудженого внаслідок надмірної суворості. Зазначає, що судами не враховано віктимну та провокативну поведінку потерпілого, який, на думку засудженого, перебував у стані алкогольного сп`яніння та поводив себе неадекватно.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який просив залишити судові рішення без зміни, а касаційну скаргу засудженого без задоволення, пояснення захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.
Відповідно до ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Згідно з ч. 2 ст. 65 КК та роз`ясненнями, наведеними в п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним та достатнім для виправлення засудженого й попередження нових злочинів.
Відповідно до ст. 75 КК, необхідною умовою прийняття судом рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням є наявність достатніх підстав для висновку про можливість його виправлення без відбування покарання.
Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення волі, проаналізував і врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, характеризується підвищеним рівнем суспільної небезпеки, оскільки його основним об`єктом є життя та здоров`я людини, які згідно ст. 3 Конституції України є найвищою соціальною цінністю, суд взяв до уваги також і кількість нанесених потерпілому ударів та їх наслідки, позицію потерпілого, який наполягав на призначенні покарання у виді реального позбавлення волі.
Крім того, суд врахував, й ті обставини, на які посилається засуджений у своїй касаційній карзі, проаналізував і відомості щодо особи обвинуваченого, а саме, те, що він раніше не судимий (ар.пр.125), не перебував і не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра (ар.пр.126, 127), працює (ар.пр.129), одружений.
Обставинами, які обтяжують покарання, суд, визнав вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
Оцінивши у сукупності вказані вище обставини, суд першої інстанції призначив ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції статті, з чим повністю погоджується і колегія суддів.
З огляду на викладене, вирок місцевого суду та ухвала апеляційного суду є законними і обґрунтованими, призначене покарання справедливим, а відтак касаційна скарга засудженого задоволенню не підлягає.
Враховуючи наведене, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429, статтями 433, 434, 436 КПК, п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій та статус суддів», колегія суддів
ухвалила:
Касаційну скаргу засудженого залишити без задоволення.
Вирок Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 08 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 січня 2017 року щодо ОСОБА_7 - без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.
судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3