Категорія:ч.2 ст. 186, ч.1 ст. 187 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 лютого 2018 року м. Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 липня 2017 року щодо ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИВ:
Даним вироком ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луцьк Волинської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, працюючого, неодруженого, проживаючого та зароеєтрованого за адресою АДРЕСА_1 , впорядку ст. 89 КК України не судимого,

засуджено:

за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки;

за ч. 1 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_8 до відбуття визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 3 роки, не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Обраний ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту залишено до набрання вироком законної сили.

Вироком вирішено долю речових доказів.

ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за те, що він близько 21 год. 18 вересня 2016 року в м.Луцьк Волинської області, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння поблизу кафе "ФЕБ", що по вул.Гордіюк, з корисливих мотивів, з умислом на незаконне заволодіння майном, з застосуванням насильства до ОСОБА_9 , яке не є небезпечним для життя і його здоров`я, що виразилось в нанесенні одного удару кулаком правої руки в ліве плече ОСОБА_9 , від якого ОСОБА_9 впав та випустив з руки мобільний телефон, а ОСОБА_8 піднявши з землі, відкрито викрав чуже майно, а саме: мобільний телефон марки "Ріу" ІМЕІ: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 вартістю 300 гривень 30 копійок, з вмонтованою в телефон сім - карткою оператора мобільного зв`язку "Київстар", вартістю 50 гривень, грошовими коштами в сумі 6 гривень 80 копійок, картою пам`яті об`ємом 1 Гб, вартістю 70 гривень, а всього заволодів майном на загальну суму 456 гривень 80 копійок, заподіявши ОСОБА_9 майнову шкоду на зазначену суму.

Крім того, близько 22 години 18 вересня 2016 року, в м.Луцьк Волинської області, ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, біля під`їзду будинку №2А по вул. Карбишева, з корисливих мотивів, з умислом на незаконне заволодіння чужим майном, вчинив напад на ОСОБА_6 , застосувавши насильство, небезпечне для здоров`я особи, яка зазнала нападу, а саме: штовхнув правою рукою в потилицю потерпілого, від чого той вдарився обличчям об домофон, що на дверях під`їзду та впав, спричинивши тілесне ушкодження у виді рани в правій надбрівній ділянці, що за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, та наніс три удари ногами по ногах ОСОБА_6 , який від падіння випустив з руки мобільний телефон, а ОСОБА_8 піднявши з землі телефон, заволодів чужим майном, мобільним телефоном марки «А8и8» Р400СО, ІМЕІ: НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , вартістю 1205 гривень 00 копійок, з вмонтованими сім-карткою мобільного оператора «МТС» № НОМЕР_5 , вартістю 25 гривень, на рахунку якої знаходились грошові кошти у сумі 30 гривень, сім-карткою мобільного оператора «Лайф», вартістю 25 гривень, на рахунку кошти якої відсутні, карткою пам`яті на 16 Гб, вартістю 100 гривень, а всього майном на загальну суму 1385 гривень, заподіявши ОСОБА_6 майнову шкоду в зазначеному розмірі.

В поданій на вирок апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікацію дій обвинуваченого, через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого через м`якість, просить вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання ОСОБА_8 скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст. 186 КК України 4 роки позбавлення волі, за ч. 1 ст. 187 КК України 5 років позбавлення волі. За сукупністю злочинів на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді 5 років позбавлення волі. Вказує, що судом при призначенні покарання ОСОБА_8 не надано належної оцінки та не в достатній мірі враховано той факт, що хоча обвинувачений свою вину визнав повністю та відшкодував завдану шкоду потерпілим, проте скоїв два умисні корисливі злочини, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких, при обтяжуючих обставинах, оскільки перебував в стані алкогольного сп`яніння. Водночас, обвинувачений не займається суспільно-корисною працею та офіційно не працює, не має постійного джерела доходів, неодружений, а тому, перебуваючи на волі, матиме можливість продовжувати займатись злочинною діяльністю та вчиняти нові злочини.

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, прокурора, який подану ним апеляційну скаргу підтримав, обвинуваченого, захисника та потерпілого, які відносно її задоволення заперечили та просили вирок суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції, не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, які не оскаржувалися і стосовно яких, відповідно до вимог ч. 1 ст. 349 КПК України, докази не досліджувалися.

Як убачається із матеріалів кримінального провадження, у зв`язку із повним визнанням ОСОБА_8 вини у скоєнні інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 187 КК України, судовий розгляд провадження судом першої інстанції відбувся без дослідження доказів щодо фактичних обставин вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, які ніким не оспорювалися. Учасникам судового розгляду роз`яснено зміст ч. 3 ст. 349 КПК України і наслідки її застосування.

Із урахуванням наведеного, висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи, які не оспорювались і стосовно яких відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України докази не досліджувались, апеляційною інстанцією не перевіряються.

Діям ОСОБА_8 дана правильна юридична оцінка, яка також ніким не оспорюється.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які відносяться до категорії тяжких, дані про його особу та інші обставини, що впливають на ступінь відповідальності.

Так, ОСОБА_8 щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю злочинів, що є обставинами, які пом`якшують його покарання.

До обставини, яка обтяжує покарання, суд правильно відніс вчинення злочинів в стані алкогольного сп`яніння.

Обвинувачений має постійне місце місця проживання, де характеризується позитивно, в сім`ї є єдиним сином та онуком, з 01 грудня 2017 року офіційно працює.

Окрім того, кожен з потерпілих окремо, просив не призначати обвинуваченому ОСОБА_8 суворе покарання.

Тому, врахувавши всі обставини в кримінальному провадженні в їх сукупності, у тому числі й ті, на які посилається прокурор у своїй апеляційній скарзі, суд призначив ОСОБА_8 покарання в межах санкцій ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 187 КК України, яке є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів і не є надто м`яким.

З урахуванням тих же обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, дані про його особу, суд обґрунтовано дійшов висновку про можливість звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.ст .75, 76 КК України та покладення на нього обов`язків в межах іспитового строку, що дозволить здійснювати контроль за його поведінкою зі сторони уповноваженого органу з питань пробації.

Хоча вчинені ОСОБА_8 злочини відносяться до категорії тяжких, за наявності наведених характеризуючих даних, враховуючи пом`якшуючі покарання обставини, апеляційний суд не знаходить підстав, які б підтверджували, що обвинувачений, як особа, становить підвищену суспільну небезпечність і до нього слід застосувати покарання у виді позбавлення волі, яке слід відбувати реально.

А тому підстав для скасування вироку та ухвалення нового з призначенням обвинуваченому більш суворого покарання, без звільнення від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, з мотивів наведених в апеляційній скарзі прокурора, апеляційний суд не знаходить.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, Апеляційний суд Волинської області,

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні залишити без задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 липня 2017 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення апеляційним судом.

Головуючий
Судді: