АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1302/17 Справа № 204/2617/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючої: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4

за участю секретаря: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 травня 2017 року про продовження примусових заходів медичного характеру відносно :
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ульянівка м. Ровеньки Луганської області, громадянина України,
за участю прокурора: ОСОБА_8

особи, відносно якої застосовано примусові заходи медичного характеру : ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

представника ДЗ « Українська психіатрична лікарня»-

ОСОБА_9

В с т а н о в и л а:
Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 травня 2017 року продовжено застосування примусових заходів медичного характеру призначених ухвалою Антрацитівського міськрайонного суду Луганської області від 23.12.2013 року, відносно ОСОБА_6 в умовах лікарні із суворим наглядом.

Обґрунтовуючи ухвалене рішення, суд першої інстанції посилався на висновок комісії лікарів-психіатрів № 470 від 25.04.2017 року ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України», згідно з яким, ОСОБА_6 потребує продовження примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом. Оскільки ОСОБА_6 має діагноз шизофренія, параноїчної форми, епізодичний тип перебігу з наростаючим вираженим психопатоподібним типом дефекту, параноїчний синдром та потребує подальшого лікування , медична комісія дійшла висновку, що хворий обумовлює особливу небезпеку для оточуючих та йому необхідно продовжити лікування саме у даному медичному заході.

За вказаних обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність продовження ОСОБА_6 міри примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом.

В апеляції ОСОБА_6 просить ухвалу скасувати та направити його на лікування до психіатричної лікарні за місцем реєстрації.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_6 вказує, що судом першої інстанції не було взято до уваги покази його та захисника щодо його психічного стану на момент судового засідання.

ОСОБА_6 зазначає що не порушує режим, вважає себе потрібним спеціалістом, має позитивну характеристику з місця роботи, не конфліктує з персоналом лікарні та пацієнтами, виконує вимоги адміністрації лікарні.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник звертає увагу, що при ухваленні судового рішення про продовжено застосування примусових заходів медичного характеру, призначених ухвалою Антрацитівського міськрайонного суду Луганської області від 23.12. 2013 p., відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в умовах психіатричної лікарні із суровим наглядом, судом Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська, були допущені порушення ст. 411 КПК України, а саме в мотивувальній частини ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 травня 2017 p., не було вказано в повному обсязі висновки комісії лікарів-психіатрів, на яке саме психічне захворювання страждає ОСОБА_10 . Також судом, на думку захисника, не вказано підстави для продовження застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_11 .

Заслухавши суддю-доповідача, доводи захисника ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , які підтримали апеляційні скарги та прохали скасувати судове рішення та постановити рішення про зміну режиму утримання заходів медичного характеру, вислухав пояснення лікарів психіатричного закладу: ОСОБА_12 та ОСОБА_13 про психічний стан ОСОБА_6 , який на думку лікарів потребує знаходження та лікування в лікарні з суворим наглядом, думку прокурора, яка вважала що апеляційні скарги ОСОБА_6 та захисника не підлягають задоволенню, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 95 КК України, особи, до яких застосовані примусові заходи медичного характеру, підлягають огляду комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про наявність підстав для звернення до суду із заявою про припинення або про зміну застосування такого заходу.

Відповідно до ч. 2 ст. 514 КПК України, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосовуваних заходах медичного характеру.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», питання про зміну або припинення застосування примусового заходу медичного характеру вирішується судом у разі такої зміни стану психічного здоров`я особи, за якої відпадає необхідність застосування раніше призначеного заходу або виникає необхідність у призначенні іншого примусового заходу медичного характеру.

Перевіривши матеріали подання, зокрема висновок комісії лікарів-психіатрів ДЗ «Української психіатричної лікарні з суворим наглядом МОЗ України» № 470 від 25.04.2017 року, колегією суддів встановлено, що він містить обґрунтування на підтвердження доцільності застосування раніше обраного ОСОБА_6 примусового заходу медичного характеру.

Так, згідно до висновку рекомендовано продовжити заходи медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом у зв`язку з тим, що ОСОБА_6 має діагноз шизофренія, параноїчної форми, епізодичний тип перебігу з наростаючим вираженим психопатоподібним типом дефекту, параноїчний синдром та хворий обумовлює особливу небезпеку для оточуючих.

Крім того, суд задовольняючи заяву медичного закладу про продовження примусових заходів медичного характеру, послався на висновок лікарів психіатрів, тому доводи захисника в цій частині не знаходять свого підтвердження.

Апеляційним судом додатково допитано лікарів: ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які підтримали висновки експертизи, та посилалися саме на те, що не має підстав вважати, що ОСОБА_6 не обумовлює небезпеку для оточуючих. Відповідно до діагнозу ОСОБА_6 , а саме шизофренія, параноїчної форми, епізодичний тип перебігу з наростаючим вираженим психопатоподібним типом дефекту, параноїчний синдром, хворий обумовлює особливу небезпеку для оточуючих та потребує лікування, на яке посилалася комісія лікарів.

Колегія суддів, дослідивши висновок лікарів, враховуючи пояснення лікарів психіатрів, яка вважають, що ОСОБА_6 потребує тримання у психіатричному закладі з посиленим наглядом , вважає доцільним продовжити лікування ОСОБА_6 , тому погоджується з висновком суду першої інстанції.

Колегія суддів не вбачає порушень норм кримінально процесуального закону при розгляді провадження, а тому апеляційна скарга ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 94, 95 КК України, ст.ст. 404, 407, 514 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 травня 2017 року, якою продовжено застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 в умовах лікарні із суворим наглядом, залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду Дніпропетровської області може бути оскаржена в касаційному порядку у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців.

Судді апеляційного суду :
-------------------- ------------------------- -----------------------------
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4