Справа № 216/431/18
Провадження № 1-кс/216/705/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29.01.2018 м. Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Слідчий суддя Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 8 клопотання слідчого СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Криворізької місцевої прокуратури № 3 Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про застосування до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, відомості за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001872 від 17.10.2017 року,
В С Т А Н О В И В:
29.01.2018 року до суду надійшло клопотання слідчого СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Дане клопотання мотивоване наступним.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 03 січня 2018 року, діючи повторно, маючи намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна поєднаного із проникненням до сховища та обернення його на свою користь, вступив із раніше йому знайомим ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у злочинний зговір, направлений на таємне викрадення металевих виробів, що знаходяться на території домоволодіння АДРЕСА_1 . Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, поєднаного із проникненням до сховища, ОСОБА_4 спільно із раніше йому знайомим ОСОБА_7 підійшли до території домоволодіння АДРЕСА_1 , де ОСОБА_4 переліз через паркан, яким огороджено територію домоволодіння АДРЕСА_1 , розташованого по сусідству, таким чином незаконно потрапив на його територію. Звідки, спільно із раніше йому знайомим ОСОБА_7 , діючи повторно, з корисливих мотивів, переслідуючи корисливу мету, таємно викрали майно, що належить потерпілій ОСОБА_8 , саме: металеві труби в кількості 3 шт., загальною вагою 87 кг, вартість яких відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 320 від 24.01.2018 року складає 571,59 гривень, але в цей час були викриті на місці власницею домоволодіння ОСОБА_8 , яка стала вимагати від них повернути викрадене ними належне їй майно, але ОСОБА_4 разом із ОСОБА_7 , незважаючи на те, що були помічені потерпілою ОСОБА_8 , усвідомлюючи, що їх дії є явними для власника майна, не реагуючи на законні вимоги потерпілої, діючи умисно, з корисливих мотивів та реалізуючи свій злочинний намір, направлений на відкрите викрадення чужого майна, поєднаного із проникненням до сховища, утримуючи при собі викрадені металеві труби з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, розпорядившись ним за власним розсудом, тим самим завдали потерпілій ОСОБА_8 майнової шкоди, у вигляді матеріальних збитків, у розмірі 571, 59 гривень (п`ятсот сімдесят одна гривня 59 копійок).

26.01.2018 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, за ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного із проникненням у сховище, вчинене за попередньою змовою групою осіб, повторно.

У вчиненні кримінального правопорушення підозрюється:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянин України, який не має місця офіційної реєстрації, мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

- 01.03.2007 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим строком на 1 рік;

- 10.07.2008 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим строком на 1 рік;

- 27.12.2010 року Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 309, ст. 76 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим строком на 2 роки;

- 25.01.2011 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 263 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт;

- 07.09.2011 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 389, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 72 КК України до покарання виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України частину не відбутого покарання за вироком Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.12.2010 року у виді 10 днів позбавлення волі, частину не відбутого покарання за вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.01.2011 року із застосуванням ч. 1 ст. 72 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 20 днів. 26.07.2013 року звільнено із Криворізької ВК № 80 Дніпропетровської області умовно-достроково не відбутий строк 11 місяців 16 днів.

- 16.01.2016 року Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим строком на 1 рік, 16.02.2017 року знятий із обліку Саксаганського районного сектору м. Кривого Рогу Дніпропетровської області по закінченню іспитового строку;

- 27.09.2017 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік, на підставі ст. 75, п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим строком на 1 рік.

Вина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні вказаного кримінального правопорушення доводиться:

1) протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 03.01.2018 року;

2) протоколом огляду місця події від 03.01.2018 року;

3) протоколом огляду (металеві труби ) від 03.01.2018 року;

4) протоколом допиту потерпілої ОСОБА_8 від 08.01.2018 року;

5) протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.01.2018 року;

6) протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 24.01.2018 року;

7) протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 24.01.2018 року;

8) іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосовується до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Беручи до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України віднесено законом до тяжкого злочину, за вчинення якого законом передбачене покарання у виді позбавлення волі строком від 4 до 6 років, той факт, що вказане кримінальне правопорушення має корисливий характер, вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним вказаного кримінального правопорушення, те, що підозрюваний ОСОБА_4 раніше судимий за корисливі кримінальні правопорушення, має не зняту і не погашену в установленому законом порядку судимість, вчинив кримінальне правопорушення під час випробувального терміну, не має місця реєстрації в м. Кривому Розі, що в подальшому може ускладнити процес встановлення його місцезнаходження, не працевлаштований, та, не маючи постійного джерела доходів до існування, міцних соціальних зв`язків і утриманців за місцем мешкання, може продовжити свою злочинну діяльність, з метою попередження можливості підозрюваного ОСОБА_4 переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про неможливість запобігання ризикам, передбаченим п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, іншими, більш м`якими запобіжними заходами, керуючись вимогами керуючись вимогами ст. ст. 40, 131, 132, 176 178, 183, 184, 194 КПК України, слідчий просив клопотання задовольнити.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити.

У судовому засіданні підозрюваний та його захисник, кожен окремо, заперечували проти задоволення клопотання й просили суд обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, враховуючи особу підозрюваного та обставини справи.

При цьому підозрюваний пояснив, що незаконних методів досудового розслідування до нього не застосовувалось.

Заслухавши учасників судового засідання, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до висновку про те, що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно із ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Загальним правилом, яке випливає із рішень ЄСПЛ від 27 червня 1968 р. «Вемгофф проти Німеччини», від 24 липня 2003 р. у справі «Смірнови проти Росії», є те, що особа, обвинувачена у правопорушенні, має перебувати на волі до початку судового розгляду її справи, якщо держава не наведе відповідних і достатніх підстав для тримання під вартою цієї особи. Тобто держава має довести необхідність тримання під вартою особи, а суди, виходячи із презумпції на користь свободи, вирішити, на основі принципу змагальності, чи є достатні підстави для тримання особи під вартою.

У справі «Смірнови проти Росії» (п. 59) ЄСПЛ зазначив, що в досудовому звільненні особі може бути відмовлено через доведеність таких основних підстав, як: ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. у справі «Штеґмюллер проти Австрії»); ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесу здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ від 27 червня 1968 р. у справі «Вемгофф проти Німеччини»); вчинення ним подальших правопорушень (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. «Мацнеттер проти Австрії») або спричинення ним порушень громадського порядку (рішення ЄСПЛ від 26 червня 1991 р. у справі «Летельєр проти Франції»).

ЄСПЛ визнав допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою наявність із боку підозрюваного таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину. Проте й у цих випадках ЄСПЛ наголошує на тому, що наявність відповідних ризиків, які слугують підставою тримання підозрюваного під вартою, повинна бути доведена в кожному конкретному випадку.

ЄСПЛ робить висновок, що перед застосуванням до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою національний судовий орган повинен обов`язково розглянути можливість застосування інших, альтернативних триманню під вартою, заходів. Позбавлення свободи може бути виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається (п. 31 рішення ЄСПЛ у справі «Амбрушкевич проти Польщі»).

Слідчим суддею встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років. Підозрюваний свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнає повністю. Крім того, підозра ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтовується такими доказами: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 03.01.2018 року; протоколом огляду місця події від 03.01.2018 року; протоколом огляду (металеві труби ) від 03.01.2018 року; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_8 від 08.01.2018 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.01.2018 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 24.01.2018 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 24.01.2018 року.

Підозрюваний ОСОБА_4 не працює, не одружений, неповнолітніх дітей чи інших непрацездатних осіб на утриманні не має, а також не має офіційного місця реєстрації, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків і дає достатні підстави вважати, що, перебуваючи на волі, він може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Крім того, ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, у тому числі за кримінальні правопорушення проти власності, підозрюється у вчиненні злочину під час іспитового строку, з квітня 2006 року перебуває під наглядом лікаря-нарколога з приводу психічних поведінкових розладів унаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності, тому є достатні підстави вважати, що, перебуваючи на волі, він може вчинити інше кримінальне правопорушення, а також незаконно впливати на потерпілу.

Ураховуючи вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, фактичні обставини справи, особу підозрюваного, а також характер вчиненого злочину, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, у їх взаємозв`язку з можливими ризиками в справі, слідчий суддя вважає, що є достатні підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя погоджується з наведеними слідчим підставами для застосування такого запобіжного заходу, оскільки встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Інші більш м`які запобіжні заходи у даних фактичних обставинах не є достатніми, тому що існують ризики, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, тому слідчий суддя не вбачає підстав для можливості застосування інших запобіжних заходів, альтернативних триманню під вартою, як таких, що недостатні для запобігання ризиків та виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Разом з тим відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Згідно із п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

У зв`язку з цим слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному ОСОБА_4 заставу в розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 193-196, 369-372 КПК України,
У Х В А Л И В:
Клопотання слідчого СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_11 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 14 години 20 хвилин 29.03.2018 року.

У порядку ч. 3 ст. 183 та ч. 5 ст. 182 КПК України визначити заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в розмірі 35 240 (триста п`ять тисяч дві сорок) гривень України.

У разі внесення підозрюваним, обвинуваченим або заставодавцем застави на депозитний рахунок суду застосовується запобіжний захід у вигляді застави.

На випадок застосування запобіжного заходу у вигляді застави покласти на підозрюваного такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою;

- не відлучатися із м. Кривого Рогу Дніпропетровської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним, який перебуває під вартою, у той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1