Справа № 398/2023/16-к
УХВАЛА
28 лютого 2018 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

адвоката: ОСОБА_4

обвинуваченої: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0002924 від 03.10.2015 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно ухвали Ленінського райсуду м. Кіровограда від 09 січня 2018 року обвинуваченій ОСОБА_5 було продовжено термін перебування під вартою на строк шістдесят днів до 09 березня 2018 року.

В судовому засіданні постало питання щодо доцільності перебування обвинуваченої ОСОБА_5 під вартою, оскільки такий термін спливає 09.03.2018 року.

Прокурор в судовому засіданні зазначила про необхідність продовження терміну перебування обвинуваченої під вартою. Свої доводи мотивувала тим, що, ОСОБА_5 раніше судима, не має постійного джерела доходу, до затримання не працювала, вчинила корисливий злочин повторно, що може бути ризиком вчинення нових злочинів. Крім цього, прокурор зазначила, що ОСОБА_5 не має сталих соціальних зв`язків, постійного місця проживання, що є ризиком переховування від суду. Також прокурором зазначено, що знаходячись на волі ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків та потерпілих, які не допитані під час судового розгляду. За наведених обставин прокурор просила продовжити ОСОБА_5 термін перебування під вартою на строк 60 днів.

Адвокат заперечив проти продовження тримання обвинуваченої ОСОБА_5 під вартою, зазначивши, що ризики кримінального провадження прокурором не доведені. У зв`язку з цим просив суд застосувати до обвинуваченої інший більш м`який запобіжний захід.

Обвинувачена ОСОБА_5 підтримала позицію адвоката.

Заслухавши доводи прокурора, думку адвоката та обвинуваченої, суд прийшов до висновку про доцільність продовження тримання обвинуваченої ОСОБА_5 під вартою, виходячи із такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для справи; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до п.1 ст.5 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Ніхто не може бути позбавлений свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Вирішуючи питання щодо продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд виходить не лише з вимог чинного кримінально-процесуального законодавства України, а й правових позицій Європейського суду з прав людини. Згідно

рішення ЄСПЛ від 02.10.2014 р. у справі «Воляник проти України», зазначено, що допустимими підставами для взяття й утримання особи під вартою є наявність з боку підозрюваного таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину. Відповідно до рішення ЄСПЛ від 20.05.2010 р. у справі «Москаленко проти України», суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Крім цього, при вирішенні даного питання, судом враховано, що тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (рішення ЄСПЛ від 06.04.2000 р. у справі «Лабіта проти Італії»). Також судом враховано обставини, передбачені ст.178 КПК України, а саме тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченій у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні у вчиненні якого вона обвинувачується, міцність соціальних зв`язків обвинуваченої та існування ризиків кримінального провадження.

Разом з цим, судом взято до уваги та враховано вік обвинуваченої, стан здоров`я, майновий стан. Так, ОСОБА_5 , маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості, раніше неодноразово судима за вчинення умисних корисливих кримінальних правопорушень, що може бути ризиком вчинення іншого кримінального правопорушення. Також судом враховано ту обставину, що обвинувачена неодружена, до затримання не займалася суспільно-корисною працею, не мала постійного джерела доходу та постійного місця проживання, що є свідченням про відсутність міцних сталих соціальних зв`язків та може бути ризиком переховуватися від суду.

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що обвинувачена ОСОБА_5 знаходячись на волі, може перешкоджати встановленню істини по справі, переховуватися від суду і вчинити інше кримінальне правопорушення.

З метою виконання обвинуваченою ОСОБА_5 покладених на неї процесуальних обов`язків, суд вважає доцільним продовжити тримання обвинуваченої ОСОБА_5 під вартою на строк шістдесят днів, тобто до 28 квітня 2018 року.

На підставі наведеного та керуючись ст. 331 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк шістдесят днів до 28 квітня 2018 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченій, прокурору та направити до ДУ «Кропивницька установа виконання покарань» (№14).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда ОСОБА_1