Справа № 458/1014/17
1-кп/458/143/2017
УХВАЛА
13 листопада 2017 року Турківський районний суд Львівської області в складі судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши в місті Турці матеріали кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 191 Кримінального кодексу України,

встановив:

30.10.2017 року до Турківського районного суду Львівської області від Прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні Прокуратури Львівської області, ОСОБА_6 , надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000048 стосовно ОСОБА_5 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 Кримінального кодексу України, відомості про яке 28.01.2015 року занесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 191 Кримінального кодексу України.

Ухвлою судді від 03.11.2017 року було призначено підготовче судове засідання на 13.11.2017 року на 11:30 годину.

В підготовчому судовому засіданні суддя ОСОБА_1 заявила самовідвід, посилаючись на те, що 10.05.2017 року Прокуратурою Львівської області розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000028 від 10.05.2017 року за фактом постановлення суддею ОСОБА_1 завідомо неправосудного вироку від 21.11.2016 року, яким затверджено угоду про визнання винуватості від 21.11.2016 року, укладену між прокурором Самбірської місцевої прокуратури та обвинуваченим ОСОБА_7 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 375 Кримінального кодексу України, щодо неї ведеться кримінальне провадження стороною обвинувачення, - а тому в силу п. 4 ч. 1 ст. 75 Кримінального процесуального кодексу України вона не може розглядати дану кримінальну справу по суті.

Заявлений самовідвід було поставлено на обговорення.

Прокурор, захисник та обвинувачений висловили спільну думку про безпідставність заяленого самовідводу.

Вислухавши учасників кримінального провадження, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 10.05.2017 року Прокуратурою Львівської області розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000028 від 10.05.2017 року за фактом постановлення суддею ОСОБА_1 завідомо неправосудного вироку від 21.11.2016 року, яким затверджено угоду про визнання винуватості від 21.11.2016 року, укладену між прокурором Самбірської місцевої прокуратури та обвинуваченим ОСОБА_7 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 375 Кримінального кодексу України, щодо судді стороною обвинувачення у даній справі ведеться кримінальне провадження.

Згідно зі статтею 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Згідно зі статтею 81 КПК України у разі заявлення відводу судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу. У разі заявлення відводу одному, кільком або всім суддям, які здійснюють судове провадження колегіально, його розглядає цей же склад суду.

Усі інші відводи під час досудового розслідування розглядає слідчий суддя, а під час судового провадження - суд, який його здійснює.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або щодо висунутого проти нього обвинувачення.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини (справи "Білуха проти України", "Мироненко і Мартенко проти України") важливим є, чи існують переконливі факти, які б могли свідчити про безсторонність суду. Це означає, що при вирішенні того, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.
З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться".
Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ наявність безсторонності має визначатися для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім.
Застосовуючи об`єктивний критерій, слід з`ясувати, чи існують певні факти, які можуть служити підставою для сумніву в безсторонності судді. Тобто при визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими. У цьому зв`язку навіть видимі ознаки можуть мати певне значення або, іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється", адже йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість.
В даному випадку суд бере до уваги право учасників судового розгляду на справедливий суд саме незалежним і безстороннім судом.
Враховуючи наведені вище обставини, суд вважає необхідним з метою забезпечення неупередженості правосуддя, забезпечення відсутності будь-яких сумнівів у його безсторонності, а також убезпечення від тиску на суд у даному кримінальному провадженні з боку сторони обвинувачення задовольнити заявлений самовідвід судді.
На підставі наведеного вище та керуючись статтями 7, 75, 80-82 Кримінального процесуального кодексу України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, рішеннями Європейського суду з прав людини "Білуха проти України" від 09.11.2006 року, "Мироненко і Мартенко проти України" від 10.12.2009 року, суд

ухвалив:

заявлений самовідвід задовольнити.

Справу передати на розгляд іншого судді Турківського районного суду Львівської області відповідно до ст. 35 Кримінального процесуального кодексу України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя -