АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
за участі прокурора ОСОБА_5
адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2016 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ Печерського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_8 , погоджене першим заступником Київської місцевої прокуратури №6 м. Києва ОСОБА_9 та накладено у кримінальному провадженні № 0003886 від 19.04.2016 року арешт на майно - речі та предмети, що було вилучено під час проведення обшуку автомобіля марки «Mercedes BenzS500», д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова VIN НОМЕР_2 .
Слідчий суддя врахувавши правове обґрунтування клопотання, що відповідає положенням ст.ст. 98, 170 КПК дійшов висновку про його задоволення з метою збереження майна, як речових доказів у кримінальному провадження.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 , що діє в інтересах ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 просить частково скасувати ухвалу слідчого судді, за зобов`язати орган досудового розслідування повернути вилучені предмети та речі власникам майна. Одночасно апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки копію рішення адвокатом отримано 04.11.2017 року.
Апеляційні вимоги мотивує тим, що ОСОБА_13 , чиї особисті речі були вилучені під час проведення обшуку в автомобілі, а саме ключі від автомобіля марки Порш Каєн, не має жодного процесуального статусу у розслідуваному кримінальному провадженні, а в подальшому накладення арешту на них є незаконним.
Вилучення особистих речей ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , та накладення арешту на посвідчення водія на ім`я - « ОСОБА_11 » позбавило останнього право на користування транспортним засобом, а арештовані посвідчення майстра спорту на ім`я ОСОБА_11 та ОСОБА_12 не мають жодного відношення до обставин кримінально провадження. Вказані обставини, як додає захисник, порушують особисті права власників на користування майном що їм належить, оскільки останнім не було відомо що майно арештоване, копія рішення суду направлена останнім не була.
Заслухавши доповідь судді, вислухавши думку адвокатів, що підтримали вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, позицію прокурора, щодо законності ухвали слідчого судді, вивчивши матеріали судової справи за клопотанням органу досудового розслідування, обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно з вимогами частини 2 статті 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно частини 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Враховуючи, що ухвалу від 60 жовтня 2016 року було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, копі оскаржуваної ухвали отримана лише 02 листопада 2017 року, а тому, за таких обставин, строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді пропущено з поважних причин та підлягає поновленню.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів.

При апеляційному розгляді встановлено, що у даному кримінальному провадженні слідчим суддею обґрунтовано застосовано такий захід забезпечення кримінального провадження як арешт майна та правильно визначені правові підстави для цього.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні слідчого управління Печерського УП ГУ НП у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження № 0003886, відомості про яке 19.04.2016 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 19.04.2016 року ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , перебуваючи на території автомобільної стоянки будівельного гіпермаркету «Епіцентр», що розташований за адресою: м.Київ, вул. Петра Григоренка, 40, шляхом розбиття скла лівих задніх дверей автомобіля марки «Honda Pilot», д.н.з. НОМЕР_3 , таємно викрали з нього дипломат, у якому перебували кошти в розмірі 550 доларів США, пістолет «ПМР» із дозволом на нього на інше майно, що належать ОСОБА_16 .
Згідно протоколу огляду місця події від 19.04.2016 року, за адресою: місто Київ, вулиця Саксаганського, 64, працівниками поліції у відповідності до вимог статей 104, 105, 106, 223, 237 КПК України виявлено та вилучено транспортний засіб - автомобіль марки «Mercedes BenzS 500», д.н.з. НОМЕР_1 , який направлений на майданчик тимчасового тримання транспортних засобів, за адресою: місто Київ, вул. Озерна, 1. При проведенні огляду зазначеного автомобіля працівниками поліції вилучені предмети та речі, які мають значення для кримінального провадження, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Слідчий слідчого СВ Печерського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_8 , за погодженням з першим заступником Київської місцевої прокуратури №6 м. Києва ОСОБА_9 звернувся до Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно з автомобіля, яке ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2016 року було задоволено.

Жодних об`єктивних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів законність прийнятого слідчим суддею рішення колегія суддів в матеріалах судової справи по розгляду клопотання по накладенню арешту не вбачає, оскільки покладені в основу ухвали слідчого судді мотиви, що стали підставою для задоволення клопотання слідчого, слід визнати обґрунтованими, а доводи апеляційної скарги такими, що не заслуговують на увагу колегії суддів і не ґрунтуються на законі, виходячи з наступного.
КПК України вимагає обов`язкового дотримання вимог закону при оформленні всіх процесуальних документів, надаючи цим вимогам принциповий характер.Отже, якщо закон визначив, що клопотання слідчого про накладення арешту повинно відповідати вимогам ст. 171 КПК України, то слідчий повинен неухильного їх дотримуватися.

Так, згідно ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого повинно бути зазначено правові (законні) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна.

Вказана норма також узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Задовольняючи клопотання слідчого в межах кримінального провадження № 0003886 про арешт майна, слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, заслухав пояснення прокурора прийшов до правильного висновку, що клопотання відповідає вимогам ст. 171 КПК України та містить достатньо правових підстав для його задоволення.
З огляду на вищенаведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено майно і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно зазначене в клопотанні, з метою забезпечення збереження речових доказів. Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 132, 170-173 КПК України, наклав арешт на майно.

Посилання апелянта на те, що слідчим суддею накладено арешт на особисті речі ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , не є визначеною законом самостійною підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, з урахуванням мети арешту та доданих органом досудового розслідування до клопотання доказів на його обґрунтування. Зокрема, особами, перелік яких визначено у ч. 1 ст. 174 КПК, вправі звернутися до слідчого судді суду першої інстанції із клопотанням про скасування ним своєї ухвали про накладення арешту (абз.2 ч. 2 ст. 174 КПК), вважаючи застосування такого виду забезпечення кримінального провадження необґрунтованим.
Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання відчуження, знищення чи пошкодження майна, що може перешкодити кримінальному провадженню.

Зважаючи на вищевикладене, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на речі та предмети, що було вилучено під час проведення обшуку автомобіля марки «Mercedes BenzS500», д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова VIN НОМЕР_2 ., з метою забезпечення збереження речових доказів, врахувавши при цьому і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб, та забезпечивши своїм рішенням розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому вимоги апелянта щодо незаконності ухвали слідчого судді, слід визнати непереконливими.

Враховуючи встановлені обставини та відповідні їм правовідносини, колегія суддів вважає, що ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2016 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Печерського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_8 , погоджене першим заступником Київської місцевої прокуратури №6 м. Києва ОСОБА_9 та накладено у кримінальному провадженні № 0003886 від 19.04.2016 року арешт на майно - речі та предмети, що було вилучено під час проведення обшуку автомобіля марки «Mercedes BenzS500», д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова VIN НОМЕР_2 залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала Апеляційного суду м. Києва оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/78/2018

Слідчий суддя суду 1-ї інстанції ОСОБА_17 Доповідач: ОСОБА_1