У Х В А Л А
Іменем України

03 квітня 2018 р. м. Київ
Справа № 442/755/14-к

Провадження № 51-1708 км 18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за касаційними скаргами потерпілої ОСОБА_7 і прокурора на вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12 травня 2017 року та вирок Апеляційного суду Львівської області від 23 жовтня 2017 року щодо ОСОБА_8 .

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12 травня 2017 року визнано винуватим та засуджено
ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця с. Опаки Дрогобицького району
Львівської області, який мешкає за адресою:

АДРЕСА_1 ,
такого, що не має судимості,

за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
На підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного йому за вказаним вироком покарання.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування завданих збитків 165 361,52 грн.
Вироком Апеляційного суду Львівської області від 23 жовтня 2017 року вирок місцевого суду в частині звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України та Закону України «Про амністію у 2014 році» скасовано, ухвалено новий, яким ОСОБА_8 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.
На підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року ОСОБА_8 звільнено від відбування основного покарання.
У решті вирок залишений без змін.
За вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим і засуджено за те, що він 12 грудня 2011 року приблизно о 17.20, керуючи автомобілем ВАЗ 2109, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись у смт. Підбуж Дрогобицького району Львівської області, порушив вимоги п.п. 1.2, 1.3, 1.5, 2.1 ґ, 2.3 б, 2.9 а; 11.2, 12.4, 12.9 б; 13.1 Правил дорожнього руху, вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_9 , яка від отриманих тілесних ушкоджень померла на місці пригоди.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі потерпіла ОСОБА_7 , не погоджуючись із ухваленими щодо ОСОБА_8 судовими рішеннями через неправильне застосування кримінального закону, невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок м`якості, просить їх скасувати та направити кримінальну справу на новий судовий розгляд. Свої вимоги потерпіла мотивує тим, що суди першої та апеляційної інстанцій безпідставно звільнили ОСОБА_8 від відбування покарання, при цьому не взяли до уваги, що засуджений вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння. Стверджує про те, що ОСОБА_8 спочатку визнавав цю обставину, але в подальшому, після прийняття Закону України «Про амністію у 2014 році», змінив свої показання в частині наявності алкогольного сп`яніння з метою уникнення відповідальності за вчинений злочин. Вказує на часткове відшкодування моральної шкоди, що, на її думку, свідчить про відсутність у засудженого щирого каяття. Також потерпіла зазначає про невідповідність вироку апеляційного суду вимогам кримінально- процесуального закону, оскільки доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд не проаналізував та не дав на них вичерпної відповіді.
У касаційній скарзі прокурор, не погоджуючись із ухваленим щодо ОСОБА_8 рішенням суду апеляційної інстанції через істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону та неправильне застосування кримінального закону, просить його скасувати та направити кримінальну справу на новий апеляційний розгляд. Свої вимоги прокурор мотивує тим, що суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність обтяжуючої обставини - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, посилаючись на те, що в матеріалах справи відсутні дані про перевірку ОСОБА_8 на вміст етанолу. Вказує на те, що апеляційний суд формально розглянув апеляційні скарги та ухвалив рішення, яке не відповідає вимогам кримінально-процесуального закону, доводів, викладених в апеляційних скаргах, не проаналізував та не дав вичерпної відповіді на них.
Від захисника ОСОБА_6 надійшли заперечення, в яких він просить відмовити у задоволенні касаційних скарг потерпілої та прокурора, а судові рішення залишити без зміни.
Позиції учасників судового провадження
Прокурор підтримав подані ним і потерпілою касаційні скарги.
Захисник просив залишити касаційні скарги без задоволення.
Мотиви Суду
Відповідно до вимог ст. 323 КПК України (1960 року) судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та правильність кваліфікації його дій за цим законом в касаційному порядку не оспорюються.
Щодо доводів, викладених у касаційних скаргах потерпілої та прокурора, про безпідставне виключення з обвинувачення кваліфікуючих ознак - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та порушення правил експлуатації транспорту, то Суд уважає їх необґрунтованими.
Як убачається з вироку від 12 травня 2017 року, суд першої інстанції своє рішення про виключення вказаних кваліфікуючих ознак прийняв на підставі ґрунтовного аналізу досліджених у судовому засіданні численних доказів - документів, показань свідків, пояснень експерта, та належним чином його умотивував.
Суд апеляційної інстанції ретельно перевірив доводи апеляційних скарг прокурора та потерпілої ОСОБА_7 , аналогічні викладеним у їх касаційних скаргах, в тому числі й щодо перебування засудженого в стані алкогольного сп`яніння, й обґрунтовано визнав їх безпідставними.
При призначенні покарання ОСОБА_8 суд апеляційної інстанції обґрунтовано врахував ставлення засудженого до вчиненого, відсутність обтяжуючих покарання обставин і наявність обставин, що його пом`якшують, а також дані про особу засудженого, та призначив ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на певний строк з позбавленням права керувати транспортними засобами.
Також суд апеляційної інстанції дотримався вимог Закону України «Про амністію у 2014 році» при звільненні ОСОБА_8 від відбування основного покарання.
Перегляд справи в апеляційному порядку здійснювався відповідно до вимог кримінально-процесуального закону (1960 року).
Вирок апеляційного суду відповідає вимогам статей 323, 334 КПК України (1960 року).
Перевіркою матеріалів кримінальної справи істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, в тому числі й тих, на які вказують у своїх касаційних скаргах прокурор і потерпіла, та які б давали підстави для скасування чи зміни судового рішення, Судом не встановлено.
Керуючись статтями 395, 396 КПК України (1960 року), пунктами 11, 15 розділу XI «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України пунктом 4 параграфу 3 розділу 4 Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, Суд

ухвалив:
Касаційні скарги потерпілої ОСОБА_7 і прокурора залишити без задоволення, а вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12 травня 2017 року та вирок Апеляційного суду Львівської області від 23 жовтня 2017 щодо ОСОБА_8 - без зміни.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3