УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 жовтня 2017 року м. Київ
Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 ,
у с т а н о в и в :
До Шевченківського районного суду м. Києва 12.10.2017 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 зі скаргою у порядку ч. 1 ст. 206 КПК України звернулася захисник обвинуваченого ОСОБА_4 .
Обґрунтовуючи скаргу, захисник зазначила, що ОСОБА_5 перебуваючи майже вісім місяців у ДУ «Київський слідчий ізолятор», неодноразово звертався до адміністрації цієї установи з скаргами на здоров`я, з проханнями про надання медичної допомоги, однак його звернення не знаходять належної реакції з боку керівництва ДУ «Київський слідчий ізолятор».
У той же час, стан здоров`я ОСОБА_5 значно погіршився та має ознаки прогресуючого захворювання.
Отже, особа, перебуваючи в умовах несвободи, фактично позбавлена можливості отримати кваліфіковану медичну допомогу.
У зв`язку з цим захисник просила слідчого суддю зобов`язати керівництво ДУ «Київський слідчий ізолятор» забезпечити направлення ОСОБА_5 до закладу охорони здоров`я для проведення медичного обстеження, надання медичної допомоги лікарями-спеціалістами отоларингологом, хірургом; встановити дводенний строк для виконання ухвали.
У судовому засіданні захисник просила скаргу задовольнити з наведених у ній підстав, крім того, просила взяти до уваги, що ОСОБА_5 майже повністю втратив слух, у слідчому ізоляторі оглядається лікарями, які не мають відповідної спеціалізації, що фактично призводить до порушення його прав, гарантованих чинним законодавством України.
Прокурор ОСОБА_3 вважав скаргу обґрунтованою, підтвердив, що судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 суттєво ускладнений через неможливість аудіоконтакту з обвинуваченим. З огляду на зазначене прокурор також просив слідчого суддю задовольнити скаргу.
Участь обвинуваченого ОСОБА_5 у судовому засіданні з розгляду скарги не забезпечувалась у зв`язку із станом здоров`я останнього, що підтверджено наданим документами та поясненнями захисника та прокурора.
Слідчий суддя, заслухавши доводи сторін, дослідивши долучені до клопотання матеріали, дійшов висновку про таке.
У силу ч. 1 ст. 206 КПК кожен слідчий суддя, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка утримується під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.
Згідно з ст. 12 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права кожна людина має право на медичну допомогу та медичний догляд у разі хвороби.
Відповідно до ст. 49 Конституції України кожен має право на охорону здоров`я та медичну допомогу. Держава створює умови для ефективного і доступного для всіх громадян медичного обслуговування.
Зміст права громадян на охорону здоров`я визначається статтею 6 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», що, зокрема, передбачає медичний догляд, який є необхідним для підтримки здоров`я людини.
Статтею 8 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» встановлено, що на державу покладається обов`язок забезпечення захисту права кожного громадянина України на охорону здоров`я. При цьому кожний громадянин має право на безоплатне отримання у державних та комунальних закладах охорони здоров`я медичної допомоги, до складу якої належать екстрена, первинна і вторинна (спеціалізована) медична допомога.
Як визначено статтею 3 Європейської конвенції з прав та основоположних свобод людини (далі Конвенція), нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або катуванню.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини порушенням ст. 3 Конвенції визнається ненадання належної медичної допомоги особам, що тримаються під вартою («Каприковський проти Польщі» від 03.02.2009, «Алєксанян проти Росії» від 22.12.2008 та ін.)
Враховуючи, що особи, які перебувають під вартою, позбавлені можливості самостійно вживати заходів для отримання належної медичної допомоги та медичного догляду, відповідний обов`язок покладений на службових осіб місць попереднього ув`язнення.
Так, статтею 21 Закону України «Про попереднє ув`язнення» на адміністрацію місць попереднього ув`язнення покладений обов`язок забезпечити особам, взятим під варту, медичне обслуговування.
Згідно з п. 2.8 чинного Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України з закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту (затв. Наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 10.02.2012 №239/5/104) (далі Порядок), якщо за результатами огляду чи обстеження особи, узятої під варту, встановлено, що вона потребує надання медичної допомоги у закладі охорони здоров`я з орієнтовного переліку, лікар медичної частини СІЗО має підготувати медичну довідку про стан здоров`я такої особи та звернутися з відповідним запитом до керівництва слідчого ізолятору.
На керівництво СІЗО, у свою чергу, покладається забезпечення перевезення особи, узятої під варту, до закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку.
У зазначений спосіб забезпечується можливість отримання обвинуваченим, який утримується під вартою, необхідної медичної допомоги у випадку, коли таку допомогу не може надати медична частина установи попереднього ув`язнення.
У той же час, встановлені під час розгляду скарги обставини свідчать, що адміністрацією ДУ «Київський слідчий ізолятор» не приймаються необхідні заходи для забезпечення додержання прав ОСОБА_5 .
Зокрема, адміністрацією СІЗО констатована відсутність у штаті медичної частини установи лікаря-отоларинголога та звернення з відповідним запитом до Департаменту охорони здоров`я КМДА.
Наведене з достатньою очевидністю свідчить про пасивність керівництва ДУ «Київський слідчий ізолятор» щодо вжиття заходів для забезпечення права ОСОБА_5 на медичний догляд, що не відповідає вищезазначеному Порядку та межує з порушенням ст. 3 Конвенції.
Отже, скарга в цій частині підлягає задоволенню.
Водночас, слідчий суддя не вбачає підстав для покладення на адміністрацію ДУ «Київський слідчий ізолятор» обов`язку забезпечити медичне обстеження ОСОБА_5 лікарями конкретної спеціалізації, оскільки зазначене є виключною компетенцією медичного закладу.
Враховуючи викладене, керуючись ч.1 ст. 206 КПК України, ст. 21 Закону України «Про попереднє ув`язнення», слідчий суддя
у х в а л и в :
Скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити частково.

Зобов`язати начальника ДУ «Київський слідчий ізолятор»невідкладно забезпечити додержання права взятого під варту ОСОБА_5 на медичну допомогу та медичний догляд шляхом неухильного виконання вимог Наказу Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 10.02.2012 №239/5/104 «Про затвердження Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України з закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту».
У задоволенні решти вимог скарги відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає

Слідчий суддя ОСОБА_1