Справа № 185/9560/17
Провадження № 1-кп/185/180/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 січня 2018 року м. Павлоград
Дніпропетровської області

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілого - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

його захисника - адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження від 29.06.2017 року за № 0001808 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Райківці Хмельницького району, Хмельницької області, громадянина України, з повною середньою освітою, пенсіонера, одруженого, який зареєстрований і мешкає по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст.286 КК України,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_5 , 28.06.2017 року о 22.00 год. не маючи посвідчення водія на право керувати транспортним засобом відповідної категорії, керуючи технічно справним легковим автомобілем марки LEXUS ES 350 реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить йому згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 в темний час доби, з включеним ближнім світлом фар рухався зі швидкістю 80 кілометрів на годину по лівій полосі вулиці руху вул. Дніпровська м. Павлограда зі сторони м. Дніпро в напрямку м. Донецька.

Наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, що розташований в районі автобусної зупинки ЗОСШ № 20, ОСОБА_5 не врахував дорожню обстановку, не впевнився що його дії будуть безпечними та не створять небезпеки або перешкод іншим учасникам дорожнього руху, грубо порушуючи Правила дорожнього руху, не маючи будь-яких перешкод технічного і фізичного характеру для забезпечення безпечного руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки, не зменшив швидкість та не зупинив керований ним легковий автомобіль марки LEXUS ES 350 реєстраційний номер НОМЕР_1 перед нерегульованим пішохідним переходом, не впевнившись, що на пішохідному переході немає пішоходів. В процесі подальшого руху, на нерегульованому пішохідному переході ОСОБА_5 допустив наїзд передньою частиною керованого ним автомобіля марки LEXUS ES 350 реєстраційний номер НОМЕР_1 на пішохода ОСОБА_4 , який рухався по нерегульованому пішохідному переході, переходячи проїжджу частину вулиці Дніпровська справа на ліво, відносно руху автомобіля марки LEXUS ES 350, під керуванням ОСОБА_5 .

В результаті наїзду на пішохода ОСОБА_4 останньому були спричинені тяжкі тілесні ушкодження.

Своїми діями ОСОБА_5 грубо порушив вимоги п 18.1. Правил дорожнього руху України, відповідно до якого «водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека».

Порушення п. 18.1. Правил дорожнього руху України, з технічної точки зору, знаходиться в причинному зв`язку з настанням події даної дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої пішоходу ОСОБА_4 заподіяно наступні тілесні ушкодження: у вигляді черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, забійних ран та саден лобної області зліва, в області нижньої губи та в області правої щоки; закритої тупої травми живота з розривом селезінки, спленектомія (29.06.2017 р) за очеревинною гематомою; відкритого уламкового перелому верхньої третини обох кісток лівої гомілки зі зміщенням; забійно-скальпованої рани в області лівого ліктьового суглобу, саден лівої кістки, відсутності коронки 1-го зуба верхньої шелепи зліва на рівні шийки. Виявлені тілесні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів, які діяли за ударним механізмом з місцем прикладання діючої сили у вищезазначені області або при ударі об такі та такими предметами могли бути виступаючі частини рухаючогося автомобіля та дорожнє покриття при падінні та удар об нього. Виявлені тілесні ушкодження за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпечності для життя в момент спричинення.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України, заявив про щире каяття, та дав показання про те, що 28.06.2017 року о 22.00 год. він, не маючи посвідчення водія на право керувати транспортним засобом відповідної категорії, керуючи технічно справним легковим автомобілем марки LEXUS ES 350 реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить йому згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 в темний час доби, з включеним ближнім світлом фар рухався зі швидкістю 80 кілометрів на годину по лівій полосі вулиці Дніпровська м. Павлограда зі сторони м. Дніпро в напрямку міста Донецька. Вказаний автомобіль він переганяв своєму сину. Наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, що розташований в районі автобусної зупинки ЗОСШ № 20, він, в зв`язку з недостатньою увагою, не впевнившись, що на пішохідному переході немає пішоходів, допустив наїзд передньою частиною керованого ним автомобіля на пішохода ОСОБА_4 , який рухався по нерегульованому пішохідному переході, переходячи проїжджу частину вулиці Дніпровська справа на ліво, відносно руху його автомобіля, в наслідок чого пішохід отримав тяжкі тілесні ушкодження.

Зазначив, що відразу він навіть не зрозумів, що сталося ДТП, оскільки спочатку подумав, що в його автомобіль хтось щось кинув. Проїхавши якусь відстань, він зупинився в районі 4-ї лікарні, де, згодом й був виявлений працівниками поліції, які повідомили йому про наїзд на пішохода.

Погоджується, що внаслідок ДТП, у потерпілого могли утворитись встановлені висновками експерта тяжкі тілесні ушкодження.

Додав, що повністю згоден з висновками експерта, які встановили, що він зазначеними діями грубо порушив вимоги п.18.1 Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Зауважив, що під час ДТП за кермом авто він перебував у тверезому стані, вперше притягається до кримінальної відповідальності. Також ним у розмірі 200000 грн. відшкодована шкода потерпілому.

Додав, що щиро розкаюється у вчиненому, просить застосувати до нього п. «ґ» ст.ст.1, 15 Закону України «Про амністію у 2016 році» та звільнити від відбування призначеного судом покарання, оскільки він досяг пенсійного віку, є пенсіонером, має відповідний соціальний статус, пенсійне посвідчення № НОМЕР_3 видане 12.12.2000 року, та раніше амністія до нього не застосовувалася.

Потерпілий ОСОБА_4 , в судовому засіданні підтвердив викладені в обвинувальному акті та підтверджені в судовому засіданні обвинуваченим обставини скоєної обвинуваченим ДТП. Зазначив, що внаслідок заподіяних тілесних ушкоджень він переніс декілька операцій, та отримав інвалідність. Просить задовольнити заявлені до обвинуваченого позовні вимоги про стягнення завданої моральної шкоди на суму 100000грн. в повному обсязі, та додав, що обвинувачений відшкодував йому не 200, а 100 тисяч гривень, про що є розписка від батька.
Аналізуючи показання обвинуваченого в судовому засіданні, співставляючи ці показання з обвинуваченням, що закидається ОСОБА_5 , та показаннями потерпілого, суд робить обґрунтований висновок про те, що показання обвинуваченого та потерпілого з приводу обставин учинення злочину мають характер правдивих, логічних, послідовних та об`єктивних, а відтак, винність обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України - доведена повністю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 необхідно правильно кваліфікувати за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення Правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли тяжке тілесне ушкодження.

При призначенні виду і розміру покарання суд, у відповідності до ст.ст.65-67 КК України враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 раніше до кримінальної відповідальності не притягався, вчинив злочин, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжкого кримінального правопорушення, але вчинений з необережності, є пенсіонером, позитивно характеризується за місцем проживання, має сім`ю, постійне місце проживання.

Пом`якшувальними обставинами суд визнає повне визнання обвинуваченим своєї провини, його щире каяття, висловлений жаль з приводу вчиненого, активну співпрацю з досудовим розслідуванням та сприяння швидкому судовому розгляду справи, відшкодування шкоди потерпілому, а також той факт, що обвинувачений раніше не був судимий.

Обтяжуючі обставини у справі відсутні.

Наведене, у своїй сукупності, а також те, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив злочин з необережності, але поруч з тим, враховуючи заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень внаслідок ДТП, що призвели до отримання останнім інвалідності, приводить суд до висновку, що обвинувачений ОСОБА_5 має бути засудженим за ч. 2 ст.286 КК України до покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції передбаченої вказаною статтею, без позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки призначення цього додаткового покарання особі, яка взагалі не мала права керувати транспортними засобами є неможливим, але умовно, із застосуванням до покарання, що призначається, положень передбачених ст.ст.75,76 КК України.

Вирішуючи клопотання обвинуваченого про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році» суд, вивчивши заяву обвинуваченого про застосування амністії, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження із зазначеного питання, кожного окремо, обвинуваченого, роз`яснивши обвинуваченому правові наслідки застосування Закону, який не є реабілітуючим, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до п. «ґ» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», який набрав чинності 07.09.2017 року, звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнанні винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 Кримінального кодексу України, які на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Судом встановлено, що ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , наразі є пенсіонером, має на підтвердження вказаного соціального статусу пенсійне посвідчення № НОМЕР_3 видане 12.12.2000 року.

Обмежень, щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 амністії, передбачених ч. 4 ст. 86 КК України, ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, раніше до ОСОБА_5 амністія не застосовувалася.

Крім того, ст.15 Закону України «Про амністію у 2016 році» визначено, що особи, на яких поширюється дія цього Закону, можуть бути звільнені від відбування основного і додаткового покарання, призначеного судом, крім конфіскації майна…

За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_5 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від відбування основного покарання, що призначається йому за вироком суду, а його клопотання із зазначеного приводу має бути задоволено.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 у справі, щодо компенсації моральної шкоди у розмірі 100000 грн. має бути залишений без задоволення, оскільки обвинуваченим, як це вбачається з долученої до справи розписки родичів потерпілого, у повному обсязі, ще до закінчення судового розгляду справи відшкодована моральна шкода у розмірі 100000грн., що з урахуванням обставин та наслідків вчинення злочину, ступеню тяжкості заподіяних тілесних ушкоджень, поведінки обвинуваченого після вчинення злочину та принципів справедливості, спів розмірності, реальності виконання судового рішення та всіх інших обставин справи, на переконання суду, буде належною та достатньою компенсацією понесених потерпілим моральних страждань.

Крім того, з ОСОБА_5 необхідно стягнути на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експертів у сумі 790 грн. 96 коп.

Доля речових доказів має бути вирішена на підставі ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368, 370, 371, 374 КПК України, Закону України «Про амністію у 2016 році», суд -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_5 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 286 КК України.

ОСОБА_5 призначити покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі строком п`ять років, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбуття призначеного за цим вироком покарання у вигляді позбавлення волі строком п`ять років з іспитовим терміном три роки.

Зобов`язати ОСОБА_5 , у відповідності до п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На підставі п. «ґ» ст. 1, ст. 15 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 до набрання вироком чинності не обирати.

Позовні вимоги потерпілого ОСОБА_4 залишити без задоволення.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експертів у сумі 790 /сімсот дев`яносто/ грн. 96 коп.

Речові докази:

- легковий автомобіль марки LEXUS ES 350 реєстраційний номер НОМЕР_1 , залишити ОСОБА_5 за належністю.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в строк тридцять днів з дня його проголошення.

СУДДЯ ОСОБА_7 .