Справа № 646/241/17
№ провадження 1-кс/646/411/2017
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07.08.2017 року м.Харків
Слідчий суддя Червонозаводського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участі: секретаря ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_4 від 13 грудня 2016 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000365 від 12 квітня 2016 року,

ВСТАНОВИВ:
Заявник звернулась до суду із зазначеною скаргою на постанови слідчого про закриття кримінального провадження та невизнання потерпілою, мотивуючи тим, що вважає дані постанови передчасними, не вмотивованими та такими що не відповідають чинному КПК України, оскільки досудове розслідування проведено не повно та не об`єктивно, не стосовно того злочину, на якій нею вказано у своїй заяві, з порушенням правил підслідності і не уповноваженим на це органом досудового розслідування.

Заявник ОСОБА_3 в судове засідання не прибула, звернулась до суду з письмовою заявою про розгляд скарги у її відсутність.

Слідчий та прокурор, повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступного.

Достовірно встановлено, що в провадженні другого слідчого відділу прокуратури Харківської області знаходилось кримінальне провадження № 0000365 від 12 квітня 2016 року за заявою ОСОБА_3 щодо втручання в діяльність судді Жовтневого районного суду м.Харкова ОСОБА_5 з боку голови суду та суддів цього суду, в саме: голова суду, створюючи перешкоди виконанню функцій судді, дав вказівки не передавати заяви ОСОБА_3 щодо перегляду заочного рішення та роз`яснення судового рішення судді ОСОБА_5 , який виніс рішення по справі та ще виконував свої обов`язки судді, а передати їх на авторозподіл, начебто це первинні справи, чим було створено додаткові номери для розглянутої справи, а судді, яким передано зазначені заяви ОСОБА_3 , створюючи перешкоди розгляд цих заяв суддею ОСОБА_5 , не передали йому ці заяви, що мало ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 376 КК України.

За результатами досудового розслідування старший слідчий другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_4 дійшов висновку про відсутність в діях зазначених суддів складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 376 КК України і 13 грудня 2016 року виніс постанову про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити, як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно вимог п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів. Постанова слідчого має бути вмотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладена суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій прав та законних інтересів учасників процесу.

Зазначені вимоги слідчим не виконані.

У заяві ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення від 30 грудня 2015 року зазначені дати подання заяв про перегляд заочного рішення та про роз`яснення рішення, але копій заяв до матеріалів кримінального провадження не долучено та не встановлено обставин передання цих заяв іншим суддям, ніж суддя ОСОБА_5 , який виносив рішення по справі.

У фабулі ЄРДР у порушення ч.5 ст.214 КПК України не внесено короткий виклад обставин вчинення право порушення, хоча у заяві ОСОБА_3 викладені конкретні факти і обставини, зазначено, які заяви подавала заявниця та дати цих заяв.

Як зазначено у відповіді голови Жовтневого районного суду м.Харкова (а.с.26) немає можливості надати слідчому інформацію по справі та справу для ознайомлення. Таким чином доводи заявниці, викладені у заяві про кримінальне правопорушення, слідчим шляхом не перевірено.

Із слідчих дій проведено лише допит судді ОСОБА_5 , інші судді та голова суду не допитані щодо обставин не передання заяв по справі, поданих заявницею на ім`я судді ОСОБА_5 , що виносив рішення по справі, цьому судді, та щодо розгляду суддями цих заяв, не перевірено доводи заявниці щодо створення додаткових номерів справи, що унеможливлює ідентифікування судових рішень по цих заявах.

Під час допиту суддя ОСОБА_6 підтвердив, що до нього дійсно не надходили заяви ОСОБА_3 щодо роз`яснення судового рішення та перегляд заочного рішення (а.с.17).

11 травня 2016 року без допиту заявниці слідчим винесено постанову про відмову у визнанні заявниці потерпілою (а.с.23).

Ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 03 серпня 2016 року заявниці відмовлено у задоволенні скарги на зазначену постанову слідчого від 11 травня 2016 року про відмову у визнанні заявниці потерпілою, як зазначив суд, заявниця не надала доказів нанесення їй шкоди (а.с.32).

04 серпня 2016 року у даному кримінальному провадженні заявницею подано заяву про визнання її потерпілою, цю заяву обґрунтовано конкретними доводами нанесення моральної шкоди із посиланням на норми законодавства (а.с.28).

Відповідно до ч.2 ст.55 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Відповідно до ч.5 ст.55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Матеріали кримінального провадження містять лист слідчого Хольченкова від 09 серпня 2016 року на ім`я ОСОБА_3 (а.с.27), у якому зазначено про розгляд її заяви від 04 серпня 2016 року та про винесення у кримінальному провадженні постанови про відмову у визнанні заявниці потерпілою, але матеріали кримінального провадження не містять постанови про відмову у визнанні заявниці потерпілою, винесену після 04 серпня 2016 року, тобто за заявою ОСОБА_3 від 04 серпня 2016 року про визнання її потерпілою постанова про відмову у визнанні потерпілим не виносилася.

Таким чином, з 04 серпня 2016 року у заявниці з моменту подання нею заяви про залучення її до даного кримінального провадження як потерпілої виникли права та обов`язки потерпілої, у тому числі право заявляти клопотання.

Заява від 04 серпня 2016 року про визнання заявниці потерпілою містить низку клопотань: про проведення експертизи моральної шкоди, допиту осіб, витребування матеріалів, при цьому заявниця просить їх розглянути згідно ст.220 КПК України. У порушення цієї норми закону зазначені у заяві клопотання слідчим не розглянуті та не виконані, без проведення передбачених законом слідчих дій винесено постанову від 13 грудня 2016 року про закриття кримінального провадження.

У цій постанові не зазначено щодо подання заявницею 04 серпня 2016 року заяви про визнання її потерпілою.

Доводи слідчого про неявку ОСОБА_3 судом не беруться до уваги, оскільки матеріали кримінального провадження не містять доказів виклику заявниці на допит у якості потерпілої після подання 04 серпня 2016 року нею заяви про визнання її потерпілою.

Крім того, у резолютивній частині постанови про закриття кримінального провадження не зазначено, у чиїх діях відсутній склад злочину, хоча у заяві ОСОБА_3 та у фабулі ЄРДР зазначені прізвища голови суду та суддів.

Вказані обставини свідчать про суттєву неповноту досудового розслідування.

З огляду на наведене, постанова слідчого про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню з метою відновлення досудового розслідування.

В частині скарги про скасування постанови про відмову у визнанні заявниці потерпілою у кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку про відмову, оскільки така постанова після подання заявницею 04 серпня 2016 року заяви про визнання її потерпілою не виносилася, матеріали кримінального провадження на час розгляду скарги такого процесуального документу не містять.

Виходячи з викладеного, керуючись статтями 303-307 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову старшого слідчого другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_4 від 13 грудня 2016 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000365 від 12 квітня 2016 року - скасувати.

Матеріали кримінального провадження повернути до прокуратури Харківської області для відновлення досудового розслідування, під час якого необхідно урахувати доводи суду, викладені у мотивувальній частині.

В іншій частині скарги - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1