АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 596/1219/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/270/17 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - на ухвалу
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2017 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах

апеляційного суду Тернопільської області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого - ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Гусятинського районного суду Тернопільської області від 23 серпня 2017 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини більш м`яким покаранням у виді обмеження волі.

Відмовляючи у задоволенні клопотання ОСОБА_7 суд виходив з того, що доводи заявника є передчасними і не обумовлені достатніми підставами і надані матеріали в сукупності не свідчать про досягнення мети виправлення засудженого та запобігання вчинення ним нових злочинів, а також що він не став на шлях виправлення.

В апеляційній скарзі засуджений просить скасувати оскаржувану ухвалу, дослідити вказані в апеляційній скарзі факти, витребувати у адміністрації ВК №112 матеріали його особової справи, характеристику засудженого, довідку про заохочення, стягнення, інформацію про залучення до праці, інформацію про нарахування заробітної плати за виконаний об`єм роботи, також інформацію про надання довготривалих побачень. Також просить витребувати з Гусятинського районного суду його клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням у виді обмеження волі. Вважає, що суд дійшов невірних висновків внаслідок того, що не в повній мірі вивчив його особову справу. Зазначає, що судом не було враховано його твердження про відсутність в особовій справі трьох чи чотирьох заохочень за період перебування його в Копичинецькій ВК №112, а також про те, що він працював там на виробництві з перших місяців після прибуття. Також просить врахувати, що за час відбуття покарання він почав зустрічатись з дівчиною і зараз вони одружились, що на його думку свідчить про виправлення. Додатково зазначає, що на даний час триває прокурорська перевірка по факту протиправних дій адміністрації ВК, яка виразилась у наданні не достовірної інформації суду під час розгляду даного провадження.

Заслухавши доповідача суддю апеляційного суду, прокурора, який вважає оскаржувану ухвалу законною та просив залишити її без змін, та засудженого, який просив задовольнити апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до переконання, що вона задоволенню не підлягає у зв`язку з наступним.

Встановлено, що ОСОБА_7 08.08.2012 року був засуджений вироком Кузнецовського районного суду Рівненської області за ч.4 ст.187, ч.2 ст.115, п.п.6,12 ст.70 КК України на 14 років позбавлення волі із конфіскацією майна. На підставі ст.71 КК України до покарання призначеного за вказаним вироком засудженому частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Володимирецького районного суду Рівненської області від 21 квітня 2008 року та остаточно призначено покарання у виді 15 років позбавлення волі із конфіскацією майна.

Ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 10 лютого 2016 року ОСОБА_7 зараховано в строк відбування покарання за вироком Кузнєцовського міського суду Рівненської області від 08.08.2012 року, строк попереднього ув`язнення з 25.03.2010 року по 04.12.2012 року у відповідності до ч.5 ст.72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Станом на 16.07.2017 року засуджений ОСОБА_7 відбув 2/3 строку покарання.

Як вбачається зі змісту оскарженої ухвали, суд першої інстанції детально проаналізував відомості щодо особи засудженого, його поведінку за місцем відбування покарання та зайнятість на виробництві і прийшов до вірного висновку, з яким погоджується і колегія суддів, що вони не містять достатніх підстав для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі.

Викладені в оскарженій ухвалі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає вірними, оскільки вони ґрунтуються на аналізі даних про поведінку засудженого за весь період відбування покарання.

Так, з матеріалів даної справи слідує, що крім обставин, які засуджений наводить в апеляційній скарзі і які його характеризують позитивно, також встановлено і те, що ОСОБА_7 за період перебування в слідчому ізоляторі характеризувався негативно, допустив одне порушення режиму утримання, за яке накладено дисциплінарне стягнення, яке погашене у встановленому законом порядку. Заохочень не мав. За час відбування покарання у державній установі Копичинецькій виправній колонії №112 характеризується посередньо, допустив 6 порушень установленого порядку відбування покарання, за які притягувався до дисциплінарної відповідальності (у тому числі 3 рази поміщався в дисциплінарний ізолятор), стягнення погашені у встановленому законом порядку.

Також, як встановлено в ході судового розгляду ОСОБА_7 за весь час відбування покарання має два заохочення, які отримані в період часу безпосередньо перед настанням встановленої ст.82 КК України можливості заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Суд першої інстанції вірно оцінив наведені обставини в сукупності, врахувавши роз`яснення постанови № 2 від 26 квітня 2002 року Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» щодо необхідності ретельного з`ясування ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, неухильного дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків, старанності у роботі, прагнення до кращого її виконання, підвищення кваліфікації, бережливого ставлення до матеріалів і обладнання.

Зважаючи на усі вказані обставини в їх сукупності, колегія суддів не знаходить підстав для скасування оскаржуваної ухвали і заміни невідбутої частини покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі, як про це просить засуджений.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Гусятинського районного суду Тернопільської області від 23 серпя 2017 року без змін.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2