Справа № 240/566/17
Провадження № 1-кп/240/59/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 вересня 2017 року смт.Олександрівка

Олександрівський районний суд Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду смт.Олександрівка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.07.2017 року за № 0000185 за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Коканд, Ферганської області, Республіки Узбекистан, з середньою освітою, одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей, не працюючого, не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця с. Самідхан, Масаллинського району, Республіки Азербайджан, з середньою освітою, перебуває у фактичних шлюбних відносинах, має на утриманні малолітню дитину, не працюючого, не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вчинили незаконне позбавлення волі, вчинене за попередньою змовою групою осіб та способом, небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, за наступних обставин.

19.07.2017 року, близько 04 год.00 хв. громадянин ОСОБА_6 , за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_7 , на автомобілі марки ВАЗ 2101, бежевого кольору, д.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_7 приїхали до с. Мар`ївка Олександрівського району Донецької області з метою знайти ОСОБА_4 , який тривалий час був вимушений безоплатно працювати на ОСОБА_6 . Приїхавши за адресою: АДРЕСА_4 за місцем проживання ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зайшли на територію домоволодіння, стали стукати у вікна та двері, після чого двері відчинила ОСОБА_8 . ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зайшли в дім, де у останніх виник раптовий злочинний умисел,

направлений на викрадення та незаконне позбавлення волі ОСОБА_4 з особистих мотивів. Реалізовуючи умисел, направлений на викрадення людини, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, з метою незаконного позбавлення волі, ОСОБА_6 наніс один удар кулаком правої руки у ліве око ОСОБА_4 , спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді синця повік та крововиливу склери лівого ока, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, чим подавив волю ОСОБА_4 до опору та спричинив йому фізичний біль. Після чого, ОСОБА_6 з ОСОБА_7 силоміць вивели ОСОБА_4 за двір, де проти його волі затягнули у багажне відділення автомобіля марки ВАЗ 2101, бежевого кольору, д.н. НОМЕР_1 , та замкнули його там, чим фактично позбавили ОСОБА_4 свободи пересуватися та направилися у бік м. Білицьке Добропільського району Донецької області. Через 20 хвилин ОСОБА_7 зупинив азтомобіль за межами населених пунктів, та разом з ОСОБА_6 , не надаючи змогу вільно пересуватися, пересадили ОСОБА_4 до салону автомобіля та направились за місцем мешкання ОСОБА_6 - АДРЕСА_1 , по приїзду куди ОСОБА_6 , продовжуючи свої злочинні дії, направлені на незаконне позбавлення волі потерпілого, застосовуючи психологічний тиск, що супроводжувався істотним обмеженням вільного руху та пересування, позбавив можливості вільно покинути територію домоволодіння ОСОБА_6 .

До суду з обвинувальним актом надійшли угоди про примирення між потерпілим та підозрюваними від 06.09.2017 року, згідно яких ОСОБА_6 та ОСОБА_7 повністю визнають свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.146 КК України, а потерпілий ОСОБА_4 відмовляється від висунення будь-яких претензій до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , сторонами узгоджено міру покарання: ОСОБА_6 у виді позбавлення волі строком на 2 роки та на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням, а ОСОБА_7 - у виді позбавлення волі строком на 1 рік та на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням
Прокурор висловився про можливість затвердження угод про примирення.

Потерпілий підтримав угоди про примирення з обвинуваченими, просив суд їх затвердити та пояснив, що претензій будь-якого характеру до обвинувачених не має, укладення угод з його боку є добровільним, погоджується з визначеною угодою мірою покарання, наслідки затвердження угоди зрозумілі.

Обвинувачені вину визнали, просили затвердити угоду про примирення з потерпілим і пояснили, що укладення угоди з їх боку є добровільним, вони розуміють наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання.

Захисник висловився про можливість затвердження угоди про примирення.

Перевіривши угоди про примирення на відповідність вимогам чинного кримінального процесуального закону, заслухавши думку прокурора, потерпілого, обвинувачених і захисника, які висловились про можливість затвердження угод, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що укладення угод сторонами є добровільним, зазначені угоди про примирення відповідають вимогам кримінального процесуального закону, а тому підлягають затвердженню, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ч. 1,3 ст.469 КПК України за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Матеріали кримінального провадження свідчать, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7

обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, які відповідно до ст.12 КК України, є злочинами середньої тяжкості.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачені цілком розуміють права, визначені ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання. Потерпілий також розуміє наслідки затвердження угоди, визначені п.2 ч.1 ст.473 КПК України.
Вирішуючи питання про відповідність угод вимогам кримінальному процесуальному закону, суд враховує, що умови угод про примирення не суперечать вимогам КПК України та КК України, правова кваліфікація кримінальних правопорушень правильна, умови угоди відповідають інтересамсуспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб, відсутні підстави вважати, що укладення угод не було добровільним або сторони не примирилися.

Призначаючи покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особи винних, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обох обвинувачених, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обох обвинувачених, судом не встановлено.

Покарання, узгоджене сторонами, відповідає санкціям ч.2 ст.146 КК України, а застосування положень ст.ст. 75, 76 КК України є допустимим.
Вивченням даних про особу обвинуваченого - ОСОБА_6 встановлено, що судимості не має, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей (а.с. 46-54).
Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_7 встановлено, що судимості не має, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває (а.с. 37-44).
Суд зазначає, що узгоджені сторонами вид і міра покарання відповідають ступеню тяжкості вчиненого злочину та даними про особу обвинувачених, відповідають загальним засадам призначення покарання, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження угод про визнання винуватості.
Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлено.
Процесуальні витрати, на підставі ст.124 КПК України, підлягають стягненню солідарно з обвинувачених - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 по кримінальному провадженню (а.с. 55) .
Керуючись ст.ст.314, 368-371, 373 - 374, 474 - 475 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Затвердити угоди від 06 вересня 2017 року про примирення потерпілого ОСОБА_4 та обвинувачених - ОСОБА_6 і ОСОБА_7 .

Визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.146 КК України, та призначити узгоджене сторонами покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням і встановити іспитовий строк терміном 1 (один) ріки.
Згідно ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_6 , у виді тримання під вартою в Артемівській установі виконання покарань (№ 6) Управління ДПтС України в Донецькій області, - скасувати, та негайно його звільнити з-під варти у залі суду.
Визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.146 КК України, та призначити узгоджене сторонами покарання у виді 1(одного) року позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням і встановити іспитовий строк терміном 1( один) рік.
Згідно ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 процесуальні витрати на залучення експерта у розмірі 1608 (одну тисячу шістсот вісім) гривень 10 коп. в дохід держави на рахунок територіального управління Державної казначейської служби України на балансовий рахунок 3111 "Надходження до загального фонду державного бюджету", код бюджетної класифікації доходу: 24060300 "Інші надходження", призначення платежу: "за висновок експерта № 2/5-354 від 11.08.2017".

Апеляційна скарга на вирок суду першої інстанції може бути подана протягом тридцяти днів з моменту його проголошення до апеляційного суду Донецької області через Олександрівський районний суд Донецької області.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути оскаржений в апеляційному порядку:

- обвинуваченими, їх захисником, виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без їх згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;
- потерпілим, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 КПК України;
- прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.
Копію вироку вручити прокурору та засудженим, а іншим учасникам процесу роз`яснити, що вони мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1