Справа № 640/629/18
н/п 1-кс/640/573/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" січня 2018 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
18.01.2018 старший слідчий Київського ВП ГУ НП в Харківській області підполковник поліції ОСОБА_3 звернувся до Київського районного суду м. Харкова з клопотанням, погодженим з прокурором відділу прокуратури Харківської області молодшим радником юстиції ОСОБА_4 , яким просив поновити пропущений процесуальний строк подання клопотання про арешт майна та накласти арешт на автобус «БАЗ» р.н. НОМЕР_1 майно ОСОБА_5 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Зберігання автобуса «БАЗ» р.н. НОМЕР_1 , згідно п.20 Постанови Кабінету Міністрів України №1104 від 19.11.2012, доручити працівникам майданчика тимчасового тримання транспортних засобів м. Куп`янськ, розташованого за адресою: Харківська область, м. Куп`янськ, вул. Харківська, 14.
Підставами для арешту майна слідчий вказує, що 10.01.2018 приблизно о 19:40 в районі 81 км + 130 м автодороги «Чугуїв-Мілове», на території Куп`янського району Харківської області, під час руху сталося від`єднання причепу «Schwarznuler» р.н. НОМЕР_2 від автомобіля «MAN» р.н. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_6 , що призвело до послідуючого зіткнення зазначеного причепу з автобусом «БАЗ» р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_7 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди постраждав водій автобусу ОСОБА_7 1953 р.н., який був госпіталізований, та згодом, помер у лікарні.
10.01.2018 о 22:15 год., під час огляду місця пригоди, автобус «БАЗ» р.н. НОМЕР_1 вилучений як речовий доказ і поставлений на майдан тимчасового тримання транспортних засобів міста Куп`янськ, розташованого за адресою: м. Куп`янськ, вул. Харківська, 14.
Власником автобусу є ОСОБА_5 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з яким не має, на теперішній час, зв`язку та можливості його повідомити про затримання транспортного засобу.
11.01.2018 матеріали дорожньо-транспортної пригоди передані від Куп`янського відділу поліції, співробітники якого проводили огляд місця події, до спеціалізованого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Харківській області для внесення відомостей до ЄРДР.
Слідчий посилаючись на ст. 98 КПК України вказав, що автобус «БАЗ» р.н. НОМЕР_1 , може бути речовими доказом у зазначеному кримінальному провадженні, тобто знаряддям вчинення кримінального правопорушення, що зберіг на собі його сліди та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час розслідування кримінального провадження. Крім того, у кримінальному провадженні будуть призначені автотехнічна експертиза щодо технічного стану транспортного засобу та транспортно-трасологічна експертиза.
Слідчий просив задовольнити клопотання з метою забезпечення збереження речових доказів автобуса «БАЗ» р.н. НОМЕР_1 .
Також слідчий зазначив, що передача матеріалу ДТП з одного органу в інший та внесення відомостей до ЄРДР (11.01.2018), встановлення причини смерті водія ОСОБА_7 та отримання лікарської довідки про його смерть (від 12.01.2018), вжиті спроби повідомити власника автобусу «БАЗ» про затримання його транспортного засобу, всі ці обставини не дали змогу органу досудового слідства вчасно, на протязі доби, з моменту вилучення транспортного засобу звернутися до суду для накладення арешту на майно.
Слідчий у судове засідання не з`явився, 19.01.2018 подав до суду заяву, якою просив розглянути клопотання без його участі та надав Рапорт щодо виклику власника майна.
Власник майна ОСОБА_5 , про день та час розгляду клопотання слідчого повідомлявся своєчасно та належним чином, проте у судове засідання не з"явився.
Згідно Рапорту старшого слідчого в ОВС СУ ГУ НП в Харківській області ОСОБА_3 від 18.01.2018, слідчим були зроблені всі можливі спроби повідомити власника автобусу «БАЗ» ОСОБА_5 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , про час розгляду клопотання про накладення арешту на його майно у Київському районному суді м. Харкова, та про необхідність прибути на засідання, однак, на теперішні час, ніякого зв`язку з останнім немає.
Про день та час розгляду клопотання слідчим були також повідомленні представники ТОВ «Луганська автотранспортна компанія - 0777», яка, на теперішній, час володіє автобусом «БАЗ» за довіреністю, з проханням до цих представників компанії повідомити ОСОБА_5 про необхідність прибуття 19.01.2018 об 11 годині до Київського районного суду м. Харкова. Представник ТОВ «ЛАТК-0777» ОСОБА_9 ( НОМЕР_4 ) повідомила слідчому, про те, що ОСОБА_5 не має можливості прибути до Київського районного суду м. Харкова, і проти арешту не заперечує.
Враховуючи вимоги ч.1 ст.172 КПК України щодо терміну розгляду клопотання, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання без участі власника майна та слідчого. Більш того, власник майна, який не був присутнім при розгляді клопотання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна в порядку та на підставах, визначених ст. 174 КПК України.
16.01.2018 року до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання старшого слідчого Київського ВП ГУ НП в Харківській області підполковника поліції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Харківської області молодшим радником юстиції ОСОБА_4 , яким просив: 1. Поновити пропущений процесуальний строк подання клопотання про арешт майна; 2. Накласти арешт на автобус «БАЗ» р.н. НОМЕР_1 майно ТОВ «Луганська автотранспортна компанія 0777», представником якого є адвокат ОСОБА_9 (засіб зв`язку за телефоном НОМЕР_4 ); 3. Зберігання автобуса «БАЗ» р.н. НОМЕР_1 , згідно п.20 Постанови Кабінету Міністрів України № 1104 від 19.11.2012, доручити працівникам майданчика тимчасового тримання транспортних засобів, розташованого за адресою: Харківська область, м. Куп`янськ, вул. Харківська, 14.
Клопотання про арешт майна подано до суду 18.01.2018 о 15-20 год.
Відповідно до вимог ст. 116 КПК України, строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти.
Таким чином, слідчим виконані вимоги ч. 3 ст. 172 КПК України, та дотримано вимоги закону щодо звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням про арешт майна після усунення недоліків.
Разом з тим, слідчим було порушено строк звернення з клопотання про арешт майна відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, оскільки майно було вилучено 10.01.2018р. (середа), а клопотання про арешт майна надійшло до суду 16.01.2018р. (вівторок).
Однак, відповідно до ч. 1 ст. 117 КПК України, пропущений з поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
Вказаною статтею передбачається не просто можливість, а й обов`язковість поновлення строку виконання процесуальних дій, пропущеного з поважних причин. Поважність причин визначається слідчим суддею у разі неможливості своєчасного подання відповідного документа через будь-які обставини, що не дозволили учасникові процесу завчасно подати відповідний документ.
Принципом кримінального судочинства є доступ до правосуддя (ст. ст. 7, 21 КПК України), який впроваджує у вітчизняне кримінальне процесуальне законодавство міжнародно-правовий стандарт, який міститься у ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав до поновлення процесуального строку слідчому, прокурору на звернення до суду з клопотанням про арешт майна, пропущеного із поважних причин. Крім того, при наявності не вирішеного питання щодо арешту тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні забезпеченням гарантованого нормами міжнародного та вітчизняного права принципу доступу до правосуддя є розгляд даного клопотання по суті із винесенням судового рішення.
Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 98 КПК України, документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Слідчим доведено, що вищевказане майно, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Вилучений відповідно до протоколу огляду місця події від 10.01.2018, автобус «БАЗ» р.н. НОМЕР_1 , чкий перебуває у власності ОСОБА_5 , підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню.
На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.
Разом з тим, відповідно до ч.4 ст.173 КПК України, слідчий суддя при задоволенні клопотання про арешт майна, зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаться на інтересах інших осіб.
Враховуючи вказану вимогу КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне заборонити власнику автобусу «БАЗ» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_5 , відчуження, продаж та керування, зазначеного транспортного засобу до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.
Враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося, що відповідає положенням ч.4 ст.107 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 107, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
Накласти арешт на автобус «БАЗ» р.н. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_5 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони його відчуження, продажу та керування, - до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Місцем зберігання автобуса «БАЗ» р.н. НОМЕР_1 , визначити майданчик тимчасового тримання транспортних засобів м. Куп`янськ, розташованого за адресою: Харківська область, м. Куп`янськ, вул. Харківська, 14, в порядку, визначеному Порядком зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 №1104.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1