29.03.2018
ВИРОК
Іменем України
29 березня 2018 року Вишгородським районним судом Київської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

законного представника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгороді кримінальне провадження № 0000792 за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Димер, Вишгородського району, Київської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого офіційно, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,
встановив:
ОСОБА_6 , 29.07.2017 року приблизно о 23-30 год, перебував неподалік будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , разом з наглядно знайомим ОСОБА_7 . На ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 розпочався словесний конфлікт. В результаті конфлікту, особисто ОСОБА_6 , умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, наніс один удар своєю правою рукою в область обличчя потерпілого ОСОБА_7 . Від удару ОСОБА_7 , не втримався на ногах та впав на землю.

В результаті вказаних дій ОСОБА_7 в сукупності отримав наступні тілесні ушкодження: перелом кості носа, відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 135/Д № 134/Д № 109/Д - 2017 року в своїй сукупності тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, терміном більше шести но не більше 21 дня.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_6 свою винність у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, визнав, не оспорюючи час, місце, спосіб, вид, мотив і мету, форму вини та повністю підтвердив обставини вчиненого ним кримінального правопорушення. Зокрема пояснивши, що дійсно 29.09.2017 року приблизно 23-30год. перебуваючи за адресою, АДРЕСА_1 він наніс ОСОБА_8 один удар своєю рукою в область обличчя. Розкаюється у вчиненому.

Допитаний в судовому засіданні, неповнолітній ОСОБА_7 у присутності законного представника ОСОБА_5 показав, що дійсно 29.07.2017 року в смт Димер ОСОБА_6 наніс йому тілесні ушкодження. З яких причин Ненашев наніс йому тілесні ушкодження йому не відомо.

У судовому засіданні ОСОБА_5 пояснив, що в той день він перебував вдома, коли пізно вечорі побитий син. Після чого вони звернулися до лікарні та поліції.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.

При цьому розгляд провадження проводився відносно обвинуваченої в межах пред`явленого йому обвинувачення.

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_6 своїми умисними діями, які виразились у вчиненні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я ОСОБА_7 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачений ч. 2 ст. 125 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, згідно ст. 66 КК України, суд визнає, щире каяття у вчиненому.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, згідно ст. 67 КК України, судом не виявлено.

Крім цього, при обранні обвинуваченому міри покарання, судом враховується його відношення до вчиненого, матеріали, що її характеризують та стан здоров`я обвинуваченого.

При визначенні міри покарання ОСОБА_6 суд враховує, що обвинувачений за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий, висновок органу пробації у досудовій доповіді про можливість виправлення без обмеження або позбавлення волі на певний строк.

На підставі викладеного, з метою попередження нових злочинів, виправлення ОСОБА_6 , з врахуванням вимог статті 50 КК України, суд приходить до висновку про необхідність призначення покарання в межах санкції визначеної ч. 2 ст. 125 КК України, у виді штрафу.

Суд вважає, що саме таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів.

Цивільний позов не заявлено.

Судові витрати та речові докази по даному провадженню відсутні.

Керуючись ст.ст. 370, 374, 377 КПК України, суд, -

засудив:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 1 700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Вишгородський районний суд Київської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, а обвинуваченим - з моменту отримання його копії.

Суддя ОСОБА_1