Справа № 357/2169/18
1-кп/357/726/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11.04.2018 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Біла Церква обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000101 від 18.11.2017 р. щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Берегово Закарпатської області, громадянина України, із професійно-технічною освітою, не одруженого, проходить військову службу за призивом під час мобілізації у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , солдата, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України судимості не маючого,-

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 407 ч.4 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 407 ч.4 КК України, надійшов до Білоцерківського міськрайонного суду 01.03.2018 р.

У підготовчому судовому засіданні сторони надали суду угоду про визнання винуватості, укладену ними 10.04.2018 р., яку просили затвердити.

Згідно вищезазначеного обвинувального акту ОСОБА_5 обвинувачується у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин, вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, особою, зазначеною в ч.2 ст. 407 КК України, військовослужбовцем (крім строкової служби), тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, за наступних обставин.

Відповідно до ст.ст.1,4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», Указів Президента України «Про часткову мобілізацію»:

- від 17.03.2014 р. №303/2014, затв. Законом України від 17.03.2014 р. № 1126-VII;

- від 06.05.2014 р. №454/2014, затв. Законом України від 06.05.2014 р. № 1240-VII ;

- від 21.07.2014 р. №607/2014, затв. Законом України від 22.07.2014 р. № 1595-VII;

- від 14.01.2015 р. №15/2015, затв. Законом України від 15.01.2015 р. № 113-VIII,

з 18.03.2014 р. в Україні діє особливий період, що охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 30 вересня 2015 року № 280 солдата ОСОБА_5 , призваного на військову службу під час мобілізації 13 серпня 2015 року ІНФОРМАЦІЯ_2 , зараховано до списків особового складу частини, на всі види забезпечення та призначено на посаду старшого стрільця 5 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_2 .

10 жовтня 2015 р. солдат ОСОБА_5 відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 10 жовтня 2015 р. № 290 вибув у чергову відпустку до місця свого проживання в м. Берегове Закарпатської обл. строком на 10 діб з 10 по 19 жовтня 2015 р., з якої повинен був прибути на службу до розташування військової частини польова пошта НОМЕР_2 у АДРЕСА_2 о 08 год. 20 жовтня 2015 р.

Під час проходження військової служби солдат ОСОБА_5 , як військовослужбовець Збройних Сил України, повинен керуватися вимогами ст.ст.1,2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст.4,9,11,16,128 Статуту внутрішньої служби ЗС України та ст.4 Дисциплінарного статуту ЗС України, які зобов`язують його свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим та не допускати негідних вчинків, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг завдань, доручених йому за посадою.

Разом з тим, являючись військовослужбовцем Збройних Сил України, проходячи військову службу на вказаній посаді і достовірно знаючи вимоги керівних документів, що регламентували його діяльність, солдат ОСОБА_5 , бажаючи тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, діючи з прямим умислом, у порушення вищевказаних вимог Закону, без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників, о 08 год. 20 жовтня 2015 р., в умовах особливого періоду, не з`явився вчасно на службу без поважних причин з відпустки до військової частини польова пошта НОМЕР_2 , що дислокується по АДРЕСА_2 та до 26 лютого 2018 р. проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

26.02.2018 р. близько 12 год. солдат ОСОБА_5 з`явився із зізнанням до військової прокуратури Білоцерківського гарнізону.

Таким чином, ОСОБА_5 не з`явився вчасно на службу без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, будучи особою, зазначеною в ч.2 ст. 407 КК України, військовослужбовцем (крім строкової служби), тобто вчинив злочин, передбачений ч.4 ст.407 КК України,

У підготовчому судовому засіданні учасники кримінального провадження просили суд затвердити угоду про визнання винуватості від 10 квітня 2018 р., укладену між прокурором ОСОБА_3 , якому на підставі ст.36 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні - з одного боку, та ОСОБА_5 і його захисником ОСОБА_4 - з іншого боку.

На підставі ст.ст.468,469,472 КПК України ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість у вчиненні злочину передбаченого ст.407 ч.4 КК України, пояснивши причини скоєння злочину та визнавши вину згідно викладеного обвинувачення.

Крім того, суд переконався у судовому засіданні, що сторони погодилися на призначення ОСОБА_5 покарання за ст.407 ч.4 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки та звільнення його на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік та керуючись ст.76 КК України покласти обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

При цьому ОСОБА_5 роз`яснено наслідки укладення угоди, а саме: обмеження його права на оскарження вироку в апеляційному та касаційному порядку, відмова від права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчинення якого він обвинувачується, допиту свідків обвинувачення, подачі клопотань про виклик свідків і надання доказів, що свідчать на його користь, а також роз`яснено наслідки невиконання угоди.

У судовому засіданні з`ясовано, що ОСОБА_5 , розуміючи, що кримінальне провадження стосовно нього може бути розглянуте в судовому засіданні, де він буде мати весь обсяг прав, просив затвердити угоду.

Суд переконався, що ОСОБА_5 винуватість визнав добровільно, без будь-якого примусу.

Судом роз`яснено ОСОБА_5 наслідки угоди, характер обвинувачення та конкретну міру покарання, передбачену ст.407 ч.4 КК України у виді позбавлення волі строком на 3(три) роки та звільнення його на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1(один) рік та керуючись ст.76 КК України покласти обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Розглянувши угоду, вислухавши доводи сторін, суд вважає, що угода підлягає затвердженню, оскільки відповідає вимогам ст.472 КПК України.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ст.407 ч.4 КК України кваліфіковані вірно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін, угода укладена добровільно, фактичні підстави для визнання винуватості ОСОБА_5 наявні, підстави для застосування судом ст.ст.75,76 КК України (пом`якшуючі покарання обставини: чистосердечне каяття, раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, учасник бойових дій, позитивно характеризується як особа за місцем служби) в провадженні наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст.65 КК України.

Речові докази і процесуальні витрати у провадженні відсутні.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 обрано 27 лютого 2018 р. у вигляді особистого зобов`язання на строк до 27 квітня 2018 р.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 336,374-376,475, КПК України, суд,-

З А С У Д И В :
Угоду про визнання винуватості, укладену у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000101 від 18.11.2017 р. щодо ОСОБА_5 - затвердити.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.407 ч.4 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3(три) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1(один) рік.

На підставі ст.76 КК України покласти обов`язки на ОСОБА_5 :

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Нагляд за поведінкою ОСОБА_5 покласти на командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 - за місцем служби обвинуваченого.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу залишити у вигляді особистого зобов`язання .

Вирок може бути оскаржений сторонами провадження до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1 ,