Справа № 165/900/16-к
Провадження № 1-кп/159/51/18
УХВАЛА
06 березня 2018 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі в режимі відео конференції з Нововолинським міським судом Волинської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000048 від 29.04.2016 та долучені до нього матеріали стосовно обвинувачених
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Видерта Камінь-Каширського району Волинської області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , фактично проживаючого по АДРЕСА_2 , українця, громадянина України,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Нововолинськ Волинської області, проживаючого по АДРЕСА_3 , українця, громадянина України, раніше судимого:
-11.09.1997 року Нововолинським міським судом за ч. 3 ст. 140 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з відстрочкою на 3 роки;
-27.02.1998 року Нововолинським міським судом за ч. 2 ст. 144, ст. 43 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Нововолинськ Волинської області, проживаючого по АДРЕСА_4 , українця, громадянина України,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Нововолинськ Волинської області, проживаючого по АДРЕСА_5 , українця, громадянина України,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України,
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Нововолинськ Волинської області, проживаючого в АДРЕСА_6 , українця, громадянина України, раніше не судимого, -
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 189 КК України,
в с т а н о в и в :
11.09.2017 року до Ковельського міськрайонного суду, після скасування Апеляційним судом Волинської області ухвали Ковельського міськрайонного суду від 27.03.2017 року про повернення обвинувального акта прокурору, надійшов для розгляду обвинувальний акт стосовно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України та ОСОБА_10 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 189 КК України.
Ухвалою судді від 13 вересня 2017 року по вказаному провадженню було призначено підготовче судове засідання.
В ході підготовчого судового засідання захистником ОСОБА_12 , в інтересах в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , заявлено клопотання про повернення обвинувального акта прокурору в зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України, а саме невідповідністю обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України, оскільки виклад фактичних обставин кримінального правопорушення не відповідає формулюванню обвинувачення, невірно зроблені висновки про винуватість осіб, в епізодах, що вчинили протиправні дії невстановлені особи, та не встановлено розмір шкоди, заподіяної кримінальними правопорушеннями.
Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, суд прийшов до висновку, що клопотання підлягає до задоволення та обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору, як такий, що не відповідає вимогам процесуального закону , виходячи з наступного.
Відповідно до положень п.3 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити, зокрема, анкетні дані потерпілих в т. ч. місце їх проживання. Разом з тим, вказані вимоги при складанні та затвердженні обвинувального акта не були дотриманні. В реєстрі досудового розслідування зазначено про повідомлення потерпілих ОСОБА_14 і ОСОБА_15 про закінчення досудового розслідування. Проте сторона обвинувачення не могла назвати засоби зв`язку, за допомогою яких здійснювалося повідомлення цих потерпілих. Зазначені в обвинувальному акті адреси потерпілих не дають можливості здійснити їх виклик до суду.
Потерпілі по справі до суду не з`являлись при підготовчому розгляді даного кримінального провадження 08.09.2015 року, 30.09.2015 року, при апеляційному розгляді 09.11.2015 року, при новому підготовчому розгляді 30.11.2015 року, 11.12.2015 року, 09.06. 2016 року, 23.06.2016 року, 29.08.2016 року, при апеляційному розгляді 08.11.2016 року, 07.12.2016 року, при новому підготовчому розгляді 06.02.2017 року, 27.03.2017 року, при апеляційному розгляді 27.06.2017 року, при новому підготовчому розгляді 10.10.2017 року та 09.11.2017 року та при подальших розглядах, а судові повістки потерпілим повертались до суду за закінченням терміну зберігання. Таким чином, за відсутності відомостей про місце проживання потерпілих, суд не має змоги їх повідомити про час та дату судового засідання, що є перешкодою для проведення судового розгляду, та порушує процесуальні права потерпілих при розгляді справи, визначені ст. 56 КПК України, та ст. 314 ч. 2 КПК України, відповіно до якої підготовче судове засідання відбувається за участю в т. ч. потерпілого. Крім того , як слідує з заяви потерпілого ОСОБА_16 , направлену на адресу суду, ним неодноразово вказувалось щодо перекручення його показів, при цьому органами досудового розслідування надані факти не перевірялись, відповідей на його заяви до теперішнього часу йому не надійшло. Після повернення обвинувального акта прокуророві потерпілий ОСОБА_14 , житель Молдови. був ознайомлений з матеріалами кримінального провадження через соціальні мережі інтернет, дані дії суперечать вимогам ч. 7 ст. 135 КПК України, згідно яких, повістка про виклик особи, яка проживає за кордоном, вручається згідно з міжнародним договором про правову допомогу, згода на обов*язковість якого надана Верховною Радою України, а за відсутності такого за допомогою дипломатичного представництва. При цьому строки досудового розслідування , в встановленому законом порядку не продовжувались, вчинення будь- яких слідчих дій по даному кримінальному провадженні є недопустимим, чим були порушені вимоги, вказані в ст.. 116, 219 КПК України.
У п. 2 ч. 2 ст. 109 КПК України зазначено, що реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування. Ця норма є імперативною, а тому не передбачає можливості внесення інших даних або даних з обмеженою інформацією.
В доданому до обвинувального акту реєстрі матеріалів досудового розслідування не відображені всі процесуальні дії , а також час їх вчинення: відсутні відомості, щодо обрання та в подальшому скасування запобіжних заходів щодо обвинувачених, які обирались слідчими, слідчими суддями, в тому числі і суддями апеляційного суду Волинської області.
Як слідує з обвинувального акта, ОСОБА_10 у період з листопада 2009 року по березень 2011 року вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 189 КК України стосовно потерпілолго ОСОБА_16 примусивши останнього віддати йому свою пенсійну картку, для погашення банківського кредиту в сумах, не менших 430 доларів США. При цьому з обвинувального акту не зрозуміло, чи передавались потерпілим вказана сума. Відповідно до вимог п.7 ч.2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт повинен містити відомості про розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням. Данна шкода повинна бути виражена сталою сумою. Крім того, при складанні обвинувального акту слідством не вияснено, які суми з картки потерпілого, та за які періоди, обвинуваченим знімались та присвоювались. Дані факти унеможливлюють зробити висновки правильної правової кваліфікації кримінального правопорушення та її відповідності фактичним обставинам події.
Крім того, в порушення вимог п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт є суперечливим, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення не відповідає формулюванню обвинувачення та правовій кваліфікації. А саме при викладі фактичних обставин відносно ОСОБА_9 по кожному з епізодів вимагання матеріальних цінностей вказано та описано протиправні дії ОСОБА_7 , після чого зроблено висновок про неправомірне отримання майна саме ОСОБА_9 від потерпілого ОСОБА_14 .
Крім того обвинуваченим ставиться в вину те, що вони в період часу з другої декади жовтня 2004 року по кінець листопада 2006 року, вчинили неправомірні дії стосовно потерпілого ОСОБА_17 , вимагаючи від нього тимчасово припинити захищати свої права та охоронювані законом інтереси , порушені самовільним будівництвом ОСОБА_18 тобто вчинити бездіяльність. При цьому , відповідно до ст..189 КК України, вимагання це вимога передачі чужого майна чи права на майно або вчинення будь-яких дій майнового характеру, але згідно пред*явленого обвинувачення, жодних майнових вимог по даному епізоду обвинуваченими вчинено не було. Даний факт суперечить правильності правової кваліфікації кримінального діяння вчиненого обвинуваченим.
Крім того в обвинуваченні стосовно ОСОБА_6 , вказано, що він, будучи раніше неодноразово притягненими до кримінальної відповідальності, у 2004 році створив та очолив у місті Нововолинську , Волинської області стійку організовану злочинну групу. ОСОБА_6 ставиться в вину вимагання коштів в потерпілих ОСОБА_17 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 .. При цьому обвинувальний акт не містить жодної інформації про те, які саме дії вчиняв обвинувачений по даних епізодах, та на підставі яких фактичних даних зроблено висновок, щодо вчинення вимагання в зазначених потерпілих.

Відповідно до вимог п.7 ч.1 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. При цьому слідчим вказується на спричинення моральної шкоди потерпілим, без поданих цивільних позовів . Суду незрозуміло з яких підстав та в яких сумах слідчим зроблено даний висновок про заподіяну шкоду. Згідно з вимогами п.3 ч.1 ст.91 КПК України, розмір шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, підлягає обов`язковому доказуванню в кожному кримінальному провадженню.
Згідно зі ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення тощо . Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а й точне формулювання у тому числі і об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення.
Так, ч. 1 ст. 91 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні підлягає доказуванню, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), що виходячи з суті цієї статті має відображатися в обвинувальному акті, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.

Як вбачається з п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист в кримінальному судочинстві» від 24.10.2003 р. №8, суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом. Зокрема, воно повинно містити данні про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому.

Вказаний принцип закріплений у ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, де зазначено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має бути негайно й детально проінформований зрозумілою для нього мовою про характер і причини висунутого проти нього обвинувачення.

Відповідно до положення ч. 1 ст. 116 КПК України процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки. Строки досудового розслідування встановлені ст. 219 КПК України. Таким чином, після повернення обвинувального акту прокурору, починають діяти строки передбачені ст. 219 КПК України. Після неодноразового повернення обвинувального акту і слідчим і прокурором не звернуто уваги на строки досудового розслідування, з реєстру матеріалів досудового розслідування слідує, що строки досудового розслідування не продовжувались, відповідно до вимог КПК України, тобто обвинувальний акт складений і направлений до суду вже поза межами строків досудового розслідування, тобто не уповноваженою на те законом особою.
Аналізуючи вищевикладені факти, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт не відповідає вимогам кримінально-процесуального закону, а відтак встановлено наявність підстав для прийняття рішення, передбаченого нормами п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, згідно яких у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акта прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Керуючись ст.ст. 291, 314 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000048 від 29.04.2016 та долучені до нього матеріали, по обвинуваченню ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 189 КК України, - повернути прокурору прокуратури Волинської області для виконання вимог, передбачених ст.ст. 290, 291, 293 КПК України.
Копію даної ухвали надати учасникам судового провадження.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Головуючий: ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_3
ОСОБА_2