УХВАЛА
03 жовтня 2017 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоселиця Катеринопільського
рай ону Черкаської області, громадянина України,
проживаючого за адресою:

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_7 ,
законного представника
потерпілого ОСОБА_8 .

Вироком Деснянського районного суду міста Києва від 06 квітня 2017 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та йому призначене покарання у виді чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування основного покарання з випробуванням, встановлений іспитовий строк три роки та покладено на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Не погоджуючись з рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_5 покарання у виді чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки.

Крім того, захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 подав також апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати та закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Так, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_5 19 березня 2016 року приблизно в 09 год. 55 хв., керуючи автомобілем «Фольксваген», номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись навпроти будинку № 89 по проспекту Маяковського в м. Києві, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу позначеного інформаційними дорожніми знаками «Пішохідний перехід», в порушення вимог п.п. 1.5, 1.7, 2.3 (б), 18.1 Правил дорожнього руху України (далі ПДР), не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку, не був уважним, внаслідок чого здійснив наїзд на потерпілого ОСОБА_9 , який переходив проїзну частину по нерегульованому пішохідному переході, що призвело до отримання останнім тяжких тілесних ушкоджень.

В суді апеляційної інстанції захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 заявив клопотання про призначення комплексної автотехнічної та транспортно трасологічної експертиз, проведення яких доручити ТОВ «Український центр судових експертиз» та на вирішення яких поставити питання, зазначені в клопотанні.

Заслухавши думку обвинуваченого ОСОБА_5 , який підтримав клопотання свого захисника ОСОБА_7 , думку прокурора та законного представника потерпілого ОСОБА_8 , які заперечували про задоволення клопотання, колегія суддів вважає, що клопотання захисника ОСОБА_7 про призначення комплексної автотехнічної та транспортно трасологічної експертиз не підлягає задоволенню.

Відовідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Положеннями ч. 3 вказаної норми закону передбачено, що за клопотанням учасників судового провадження, суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржуються.
Відповідно до матеріалів кримінального провадження, захисником ОСОБА_7 під час розгляду провадження судом першої інстанції заявлено клопотання про визнання письмового доказу висновку автотехнічної експертизи № 43ат від 22 червня 2016 року недопустимим доказом.
Будь яких клопотань про призначення додаткової чи повторної автотехнічної експертизи з передбачених законом підстав від сторін кримінального провадження, зокрема сторони захисту не надходило.
Крім того, в клопотанні про призначення експертизи судом апеляційної інстанції захисником не наведено доводів того, які експертиза № 43ат від 22 червня 2016 року має протиріччя та неточності.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що підстав для призначення експертизи в суді апеляційної інстанції немає.
Керуючись ст. 376 ч. 2, ст. ст. 404, 332 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 про призначення комплексної автотехнічної та транспортно трасологічної експертиз відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3