Провадження № 1-кп/537/269/2017
Справа № 537/3596/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17.10.2017 року Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчук кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчук Полтавської області українця, громадянина України, освіта середня , не одруженого, неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб на утриманні не має, офіційно не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190, ч.2 ст.186 КК України,
В С Т А Н О В И В:
29 травня 2017 року, близько 19 години, ОСОБА_4 , перебуваючи на території залізничного вокзалу ст. Кременчук по вул. Першотравневій, 52 в м. Кременчук, маючи злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, який виник раптово, під приводом зателефонувати заволодів мобільним телефоном потерпілого ОСОБА_6 , марки «Samsung GT-E-120I», імей НОМЕР_1 , вартістю 345 грн., завдавши останньому матеріальну шкоду на вказану суму. З місця скоєння злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.

Своїми умисними діями, що виразилися у заволодінні чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.190 КК України.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 01.06.2017 року, близько 15 години 40 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи на зупинці громадського транспорту « Ринок» по вул. Першотравневій, 32 в м. Кременчуці, маючи прямий умисел на викрадення чужого майна, відкрито вихопив з рук потерпілої ОСОБА_7 ,тобто відкрито викрав мобільний телефон «Lenovo A516» imei №1: НОМЕР_2 , іmei № 2: НОМЕР_3 вартістю 1247 грн., який їй належав, чим спричинив останній матеріальну шкоду на вказану суму. З місця злочину зник , викраденим розпорядився на власний розсуд.

Своїми умисними діями, що виразилися у відкритому викраденні чужого майна ( грабіж ) вчиненому повторно, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.186 КК України, кваліфікуючою ознакою якого є вчинення г злочину повторно.

Обвинувачений ОСОБА_4 , в судовому засіданні вину визнав повністю і заявив клопотання про скорочений порядок судового розгляду кримінальної справи за його обвинуваченням.

Прокурор не заперечував проти такого порядку розгляду справи і суд згідно ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину визнав повністю і пояснив суду, що дійсно скоїв злочин, а саме заволодів мобільним телефоном потерпілого ОСОБА_6 та вчинив грабіж мобільного телефону у потерпілої ОСОБА_7 , при обставинах, які правильно вказані в обвинувальному акті. Щиро розкаюється в скоєному і прохає його суворо не карати.

Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилися, хоча були повідомлені належним чином , при цьому надали заяви, згідно яких прохають розглядати справи за їх відсутності, вирок винести на розсуд суду. Цивільні позови до суду останніми не подавались.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.1 ст. 190 КК України вірна, так як він вчинив умисні дії, що виразилися у заволодінні чужим майном шляхом обману та зловживання довірою( шахрайство) .

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2 ст. 186 КК України вірна, так як він вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), кваліфікуючою ознакою якого є вчинення злочину повторно.

Призначаючи покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного, особу обвинуваченого, те, що ОСОБА_4 згідно вимоги МВС України раніше не судимий; на обліку в Кременчуцькому обласному наркологічному диспансері не перебуває, перебуває на обліку в Кременчуцькому обласному психоневрологічному диспансері з 2012 року з діагнозом: легка розумова відсталість зі значними розладами поведінки, інвалід 3 групи з дитинства, вину визнав повністю, щиро кається в скоєному; по місцю проживання характеризується посередньо, завдана матеріальна шкода на час судового розгляду відшкодована.

Суд бере до уваги, що згідно акту судово-психіатричного експерта № 315 від 07.08.2017 року ОСОБА_4 на даний час будь яким хронічним психічним захворюванням не страждає, не виявляє ознак тимчасового розладу психічної діяльності чи іншого хворобливого стану, а виявляє ознаки вродженого недоумства у вигляді легкої розумової відсталості з порушенням поведінки (олігофренія в легкому ступені дебільності, з емоційно - вольовою нестійкістю). В період часу до якого відносяться інкриміновані йому протиправні діяння будь яким психічним захворюванням не страждав і не знаходився в стані тимчасового розладу психічної діяльності. Ступінь вираженості наявного у під експертного вродженого недоумства не позбавляв його можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними в період часу, до якого відносяться інкриміновані йому протиправні діяння, і не позбавляє можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними на даний час. Під дію ч. 2,3 ст.19 та ст.20 КК України не підпадає. Може постати перед слідством та судом. На даний час ОСОБА_4 застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. ОСОБА_4 не здатний повною мірою реалізувати свої права.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , згідно ст.66 КК України суд визнає щире каяття і активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Відповідно до вимог ст.65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу засудженого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 « Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначення покарання суди мають суворо додержувати вимог ст.65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

При вирішенні питання про призначення ОСОБА_4 покарання за ч.1 ст.190, ч.2 ст.186 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України є відповідно злочином невеликої тяжкості та тяжким злочином, наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставини, які обтяжують покарання, щире каяття, відшкодування обвинуваченим завданої шкоди потерпілим.

Враховуючи викладене та особу обвинуваченого, вчинені ним злочини, суд вважає за можливе обрати ОСОБА_4 покарання, яке не пов`язане з ізоляцією від суспільства у виді позбавлення волі , звільнивши останнього від відбуття призначеного покарання з випробуванням, якщо він на протязі призначеного іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України , ст.ст.50, 65, 66, 67 КК України , суд,

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим за ч.1 ст. 190, ч.2 ст.186 КК України та призначити покарання:

- за ч.1 ст.190 КК України у виді 1 ( одного) року обмеження волі;

- за ч.2 ст.186 КК України у виді 4 ( чотирьох ) років позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 ( чотири ) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття призначеного покарання з випробуванням, якщо він на протязі призначеного іспитового строку 3 ( три) роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.

Згідно ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без згоди органів кримінально-виконавчої системи. Повідомляти ці органи про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтись на реєстрацію в органи кримінально-виконавчої системи.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу обрати особисте зобов`язання прибути до службової особи Крюківського РС КМВ з питань пробації та суду.

Речові докази по справі мобільні телефони , визначені такими постановою слідчого від 05.06.2017 року повернути власникам ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ; копії відеозаписів на двох ДВД дисках - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу було подано.

Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Судові рішення суду апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту їх проголошення.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Полтавської області через Крюківський районний суд м. Кременчука протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги.

Обвинуваченому роз`яснити його право подати клопотання про помилування, право ознайомитися з журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя: ОСОБА_1