Дата документу Справа № 335/4505/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙСУДЗАПОРІЗЬКОЇОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 335/4505/17 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/778/292/18 Доповідач в 2 інст. - ОСОБА_2
Категорія ст. 170 КПК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 березня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Запоріжжі провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 5 квітня 2017 року, якою задоволено клопотання прокурора про арешт майна у кримінальному провадженні №0000014 від 21 березня 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:

Як вбачається з матеріалів провадження, до слідчого судді звернувся прокурор Запорізької місцевої прокуратури № 2 радник юстиції ОСОБА_9 з клопотанням про накладення арешту, мотивуючи свої вимоги тим, що здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000014 від 21 березня 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 21.03.2017 до Запорізької місцевої прокуратури № 2 Запорізької області надійшла заява від Громадської організації «Рух протидії корупції», в якій останні просять притягнути до відповідальності осіб, які працюють на ринку нерухомості у м. Запоріжжі, а саме незаконно отримують право власності на нерухоме майно (квартири, будинки, тощо), шляхом викрадення та підроблення правовстановлюючих документів на нерухомість. Відповідні документи для оформлення права власності на нерухомість подаються приватним нотаріусам у м. Запоріжжя, переважно на території Вознесенівського району м. Запоріжжя. До того ж, повідомляються факти протиправної діяльності ОСОБА_10 , який надає послуги на ринку нерухомості у м. Запоріжжя. Повідомляється також про сприяння у вказаній діяльності працівниками поліції, якими вносяться недостовірні відомості до офіційних слідчих документів щодо анкетних даних померлих осіб.

Зокрема у ході досудового розслідування з`ясовано, що 27.03.2017 року до 5-ї міської лікарні м. Запоріжжя до реанімаційного відділення поступила ОСОБА_11 , яка проживає за адресою АДРЕСА_1 .

В якості свідка був допитаний ОСОБА_12 , який пояснив, що виконував ремонті роботи за адресою АДРЕСА_1 . Вказаний будинок був придбаний чоловіком на ім`я ОСОБА_13 у ОСОБА_14 . Остання, за домовленістю, продовжувала жити у вказаному будинку. До ОСОБА_14 часто приходила ріелтор, жінка на ім`я ОСОБА_15 , яка кожного разу провокувала ОСОБА_14 до надмірного вживання алкоголю, проносивши спирт та сидр, у зв`язку з чим остання постійно перебувала у стані алкогольного сп`яніння. У подальшому стан здоров`я ОСОБА_14 погіршився. Близько 22-23 березня ОСОБА_15 попросила допомогти, для того щоб відвезти ОСОБА_14 до нотаріуса для вчинення угоди. Проте через алкогольне сп`яніння ОСОБА_14 , нотаріусом було відмовлено у прийомі. Після цього, наступного дня, стан здоров`я ОСОБА_14 погіршився ще більше, тому їй була викликано швидку медичну допомогу, яка госпіталізувала її до 5-ї міської лікарні.

Відповідні показання були підтверджені ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , допитаними у якості свідків.

Допитаний у якості свідка ОСОБА_18 показав, що придбав будинок АДРЕСА_1 у ОСОБА_14 за 20 000 доларів США. Відповідно до договору купівлі-продажу ОСОБА_14 мала залишити будинок до 20.03.2017. Будинок оформили на ім`я його дружини ОСОБА_8 . У пошуку будинку та оформленні угоди по купівлі-продажувказаного будинку йому допомагала жінка на ім`я ОСОБА_15 .

За даними з реєстру прав власності на нерухоме майно будинок АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_8 .

Прокурор просив накласти арешт на вищезазначене нерухоме майно, з метою забезпечення збереження речових доказів, шляхом заборони розпорядження та користуваннямостаннім. У зв`язку з існуванням ризиків незаконного відчуження вказаного будинку, прокурор просив розглянути клопотання без повідомлення власника.

Слідчий суддя задовольнив клопотання та наклав арешт на будинок АДРЕСА_1 , вказавши про наявність підстав, передбачених ст. 170 КПК України, та доведеність прокурором існування ризиків відчуження даного майна.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_8 , просить ухвалу слідчого судді скасувати, та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно.
В обґрунтування своїх вимог вказує, що арештоване майно не підпадає під ознаки майна, визначеного у ст. 170 КПК України, оскільки останнє не є доказом злочину, не підлягає спеціальній конфіскації або конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, не є забезпеченням цивільного позову чи можливим стягненням з юридичної особи внаслідок отриманої неправомірної вигоди.
Крім того зазначає, що ОСОБА_8 не є підозрюваною у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, а також є добросовісним набувачем нерухомого майна.
Також вказує на порушення прав власниці майна ОСОБА_8 , оскільки остання не була повідомлена про розгляд клопотання прокурора.
Вважає, що в клопотанні прокурора, в порушення вимог ч. 2 ст. 171 КПК України не зазначено підстави та мету необхідності накладення арешту на майно, а також не надано документів, що підтверджують право власності на нього. На думку апелянта, ухвалою про накладення арешту на майно фактично було обмежено право ОСОБА_8 щодо володіння, користування та розпорядження вищезазначеним майном.
Заслухавши доповідача по справі, адвоката ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційну скаргу, пославшись на відсутність правових підстав для накладення арешту на вказаний будинок, прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, ухвалу слідчого судді вважала законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали провадження та провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Згідно з положеннями ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Порушень слідчим суддею наведених вимог кримінального процесуального закону колегією суддів не вбачається.
Так згідно доданої до клопотання копії заяви представника ГО «Рух протидії корупції», 21 березня 2017 року зареєстровано заяву голови цього об`єднання ОСОБА_19 про вчинення кримінального правопорушення, в якому він повідомляє про факти заволодіння шахрайським шляхом нерухомим майном громадян, в тому числі шляхом підроблення працівниками поліції офіційних документів, що надає іншим особами можливість вчинення правочинів по відчуженню майна померлих осіб (а.с. 5-6)
Згідно доданого до клопотання витягу з ЄРДР № 0000014 21 березня 2017 року внесено відомості, отримані з інших джерел, за фактом підроблення та внесення службовими особами недостовірних відомостей до офіційних документів, які у подальшому використовуються сторонніми особами у власних інтересах з правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 366 КК України (а.с. 4).
З доданих до клопотання копій протоколів допитів свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_18 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , вбачається, що до кола осіб, нерухомим майном яких вказаним вище шляхом могли заволодіти може належати ОСОБА_14 , 1963 року народження.
Так, свідок ОСОБА_12 , який пояснив, що виконував ремонті роботи за адресою АДРЕСА_1 . Вказаний будинок був придбаний чоловіком на ім`я ОСОБА_13 у ОСОБА_14 . Остання, за домовленістю, продовжувала жити у вказаному будинку. До ОСОБА_14 часто приходила ріелтор, жінка на ім`я ОСОБА_15 , яка кожного разу провокувала ОСОБА_14 до надмірного вживання алкоголю, проносивши спирт та сидр, у зв`язку з чим остання постійно перебувала у стані алкогольного сп`яніння. У подальшому стан здоров`я ОСОБА_14 погіршився. Близько 22-23 березня ОСОБА_15 попросила допомогти, для того щоб відвезти ОСОБА_14 до нотаріуса для вчинення угоди. Проте через алкогольне сп`яніння ОСОБА_14 , нотаріусом було відмовлено у прийомі. Після цього, наступного дня, стан здоров`я ОСОБА_14 погіршився ще більше, тому їй була викликано швидку медичну допомогу, яка госпіталізувала її до 5-ї міської лікарні (а.с. 9-11).

Аналогічні за змістом дали показання свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_17 (а.с. 13, 14).

Свідок ОСОБА_18 показав, що придбав будинок АДРЕСА_1 у ОСОБА_14 за 20000 доларів США. Відповідно до договору купівлі-продажу ОСОБА_14 мала залишити будинок до 20.03.2017. Будинок оформили на ім`я його дружини ОСОБА_8 . У пошуку будинку та оформленні угоди по купівлі-продажу вказаного будинку йому допомагала жінка на ім`я ОСОБА_15 .

За даними з реєстру прав власності на нерухоме майно будинок АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_8 .

При цьому згідно наявного в матеріалах провадження рапорту старшого інспектора чергової частини Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, 27 березня 2017 року до Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області надійшло повідомлення зі служи «102» про те, що до 5 міської лікарні доставлено ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 із закритою черепно-мозковою травмою, обставини події невідомі (а.с. 8).
За даним фактом того ж дня до ЄРДР № 0001303 внесено відомості з правовою кваліфікацією за ст. 128 КК України (а.с. 7).
Постанову слідчого від 31 березня 2017 року про закриття даного кримінального провадження скасовано прокурором 5 квітня 2017 року (а.с. 16).
Таким чином наданому етапі розслідування є сукупність даних, які обґрунтовують підозру у вчиненні кримінального правопорушення, а житловий будинок, на який просить накласти арешт прокурор, може бути предметом вчиненого кримінального правопорушення.
Доводи апеляційної скарги щодо відсутності передбачених ст. 170 КПК України правових підстав для накладення арешту на майно, судова колегія знаходить безпідставними.
Так, згідно з ч. 10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на нерухоме майно, щодо якого ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Колегія суддів погоджується із висновками слідчого судді, що зазначене в клопотанні майно (будинок) за сукупністю ознак, передбачених в ст. 98 КПК України відносяться до речових доказів, відтак існували підстави для накладення арешту на будинок відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України.
Аргументи апелянта з приводу того, що ОСОБА_8 не є підозрюваною у даному кримінальному провадженню у зв`язку з чим відсутні підстави для накладення арешту на її майно, а саме будинок, судова колегія знаходить неспроможними.
Так, з огляду на положення ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України, на майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України накладається арешт незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не буде досягнуто мети застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Крім того, арешт майна з підстав передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає наявності підозри певної особи у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Разом з тим, матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального про вадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання відчуження майна.

Доводи апеляційної скарги щодо порушень ч. 2 ст. 171 КПК України є безпідставними та спростовуються матеріалами кримінального провадження, оскільки в клопотанні прокурора про арешт майна чітко зазначено мета накладення арешту на житловий будинок АДРЕСА_1 .

З мотивувальної частини ухвали слідчого судді вбачається, що дійсно слідчим суддею помилково зазначено, що прокурор звернувся із клопотанням про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2 , але далі зміст як мотивувальної, так і резолютивної частини ухвали слідчого судді повністю узгоджується зі змістом клопотання прокурора та доданими до нього матеріалами. З огляду на що обґрунтовані сумніви щодо предмету даного провадження з розгляду клопотання про арешт будинку АДРЕСА_1 відсутні, а недоліки судового рішення за наявності певних підстав можуть бути усунені в порядку, передбаченому ст. 379 КПК України.

Отже, слідчим суддею встановлено правові підстави для накладення арешту на майно та достатність доказів, які вказують на розумність і співрозмірність обмеження права власності.

При цьому апеляційний суд звертає увагу на прийняття оскаржуваного рішення на початковій стадії проведення досудового розслідування, яке на теперішній час триває.

При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що обмеження майнових прав відповідно до ч. 1ст. 170 КПК України має тимчасовий характер і повинно бути негайно припинено, якщо у ході подальшого досудового розслідування або за результатами судового розгляду не підтвердиться, що це майно є предметом, доказом злочину.
Істотних порушень нормКПК України, які могли б стати підставами для скасування ухвали слідчого судді, не вбачається.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 376, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 5 квітня 2017 року про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000014 від 21 березня 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3