Справа № 405/1433/16-к
УХВАЛА
23 березня 2018 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
за участю прокурора: ОСОБА_3
адвокатів: ОСОБА_4
ОСОБА_5
ОСОБА_6
потерпілого ОСОБА_7
обвинувачених: ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9 ,
ОСОБА_10
ОСОБА_11
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кропивницький справу за кримінальним провадженням №0012265 від 13.12.2015 року, за обвинуваченням ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186, ч.2 ст.187 КК України, ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Згідно ухвали Ленінського районного суду м.Кіровограда від 25.01.2018 року обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 продовжено термін тримання під вартою, який спливає 25.03.2018року.
В судовому засіданні постало питання щодо доцільності перебування обвинувачених ОСОБА_8 і ОСОБА_9 під вартою, оскільки такий термін спливає 25.03.2018р.
Прокурор в судовому засіданні зазначив про необхідність продовження терміну перебування обвинувачених під вартою, оскільки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вчинили ряд корисливих злочинів, що вказує на схильність до вчинення злочинів та є ризиком вчинення іншого кримінального правопорушення. Також прокурором зазначено, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обвинувачуються у вчиненні злочину із застосуванням насильства до потерпілого, що є ризиком ухилитися від суду. На думку прокурора жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може бути застосований до обвинувачених. За таких обставин, прокурор вважає, що обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 доцільно продовжити термін тримання під вартою на строк 60 днів.

Адвокати обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 заперечили проти продовження строку тримання під вартою, зазначивши, що прокурором не доведені ризики кримінального провадження. Разом з цим, адвокатами зазначено, що обвинувачені тривалий час перебувають під вартою, що фактично зводиться до відбування покарання. Зазначене, на думку адвокатів, не відповідає вимогам Європейській конвенції з прав людини та рішенням Європейського суду, щодо тримання особи під вартою. Також адвокатом ОСОБА_4 зазначено, що ОСОБА_8 має хвору матір, яка проживає в сільській місцевості і за станом здоров`я потребує стороннього догляду. За наведених обставин, адвокати вважають, що до обвинувачених можливо застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 підтримали доводи адвокатів, просили змінити їм запобіжний захід на домашній арешт.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Заслухавши доводи прокурора, думку адвокатів та обвинувачених, суд прийшов до висновку про доцільність продовження тримання обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 під вартою, виходячи із такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для справи; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вирішуючи питання щодо продовження обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд виходить не лише з вимог чинного кримінально-процесуального законодавства України, а й правових позицій Європейського суду з прав людини.

При вирішенні питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , судом взято до уваги практику Європейського суду з прав людини, рішення ЄСПЛ від 20.05.2010 р. у справі «Москаленко проти України», де зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Крім цього, судом враховано, що тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (рішення ЄСПЛ від 06.04.2000 р. у справі «Лабіта проти Італії») та обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинувачених та існування ризиків кримінального провадження, а також тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винуватими у кримінальних правопорушеннях у вчиненні яких вони обвинувачуються.

Так, судом враховується, що обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обвинувачуються у вчиненні корисливих кримінальних правопорушень, вчинених із застосуванням насильства до потерпілого. Крім цього, при вирішенні даного питання судом взято до уваги, що обвинувачений ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення в період умовно-дострокового звільнення, обвинувачений ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення в період іспитового строку, що вказує на схильність до вчинення злочинів та є ризиком вчинити інше кримінальне правопорушення. Також суд враховує тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у разі визнання їх винуватими у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких вони обвинувачуються, міцність соціальних зв`язків обвинувачених, а саме те, що обвинувачені до затримання не працювали, не мали постійного джерела доходу, не одружені, що вказує на відсутність міцних сталих соціальних зв`язків та може бути ризиком переховуватися від суду.

За таких обставин суд прийшов до переконання про наявність ризиків кримінального провадження, передбачених ст. 177 КПК України, а саме ризик переховуватися від суду та ризик вчинити інше кримінальне правопорушення. Враховуючи зазначене, суд вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не зможе запобігти ризикам кримінального провадження, передбачених статтею 177 КПК України.
З метою виконання обвинуваченими ОСОБА_8 та ОСОБА_9 покладених на них процесуальних обов`язків, суд вважає доцільним продовжити тримання обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 під вартою на строк шістдесят днів, тобто до 21 травня 2018 року.

На підставі наведеного та керуючись ст. 331 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк шістдесят днів до 21 травня 2018 року.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на строк шістдесят днів до 21 травня 2018 року.
Копію ухвали вручити обвинуваченим, прокурору та направити до ДУ «Кропивницька установа виконання покарань» (№14).
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда ОСОБА_1