Номер провадження: 11-сс/785/1944/17
Номер справи місцевого суду: 496/3836/17,1-кс/1608/17
Головуючий у першій інстанції Трушина
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.11.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,

за участю

секретаря: ОСОБА_4 ,

захисника підозрюваного: адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , діючого в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 23.11.2017 року, про арешт майна, -

встановив
Оскарженою ухвалою, у рамках кримінального провадження №0000727від 29.08.2017року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364, ч.4 ст.185 КК України, задоволено клопотання слідчого СВ Біляївського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , та накладено арешт на грошові купюри, перелічені в резолютивній частині ухвали.

27.11.2017 року на вказану ухвалу адвокат ОСОБА_5 , діючий в інтересах ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій вказуючи на допущені слідчим суддею порушення вимог кримінального процесуального закону, вказує на свою незгоду з ухвалою слідчого судді через її незаконність та необґрунтованість.

Апелянт зазначає, що ухвалою слідчого судді місцевого суду від 17.11.2017 року, було частково задоволено клопотання слідчого та в задоволенні арешту на вилучені у ОСОБА_6 грошові кошти - було відмовлено. При цьому, грошові кошти ОСОБА_6 повернуто не було, а слідчий, всупереч вимогам КПК України, повторно звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, а саме щодо арешту грошових коштів, належних ОСОБА_6 , яке було задоволено у повному обсязі.

Таким чином, апелянт вважає, що слідчим суддею було безпідставно розглянуто клопотання слідчого, оскільки воно було подане поза межами строку на подання такого клопотання.

Просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання слідчого - відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача; пояснення адвоката ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; вивчивши матеріали судової справи та обговоривши доводи клопотання; апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала підлягає скасуванню, з наступних підстав.

У відповідності до вимог ч.1 ст.405 КПК України, апеляційний розгляд здійснюється згідно з правилами судового розгляду в суді першої інстанції та з урахуванням особливостей, передбачених главою 31.

Відповідно до положень Глави 26 § 1, яким передбачений порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування, а саме у відповідності до вимог ч.3 ст.306 КПК України, відсутність слідчого чи прокурора, дії якого оскаржується, не є перешкодою для розгляду скарги.

Прокурор належним чином був повідомлений про дату, місце та час розгляду апеляційної скарги, однак у судове засідання не прибув, в зв`язку з чим апеляційний суд вважає за можливим та необхідним провести розгляд за відсутності прокурора.

Що стосується розгляду апеляційної скарги по суті, то апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст. ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому КПК порядку.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що приймаючи рішення за результатами розгляду клопотання, слідчий суддя послався на наявність доведених підстав, які вказували на отримання вилучених у ОСОБА_6 грошових коштів внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Разом з тим, при прийнятті рішення слідчий суддя не звернув увагу, що клопотання було подано поза межами встановленого законодавством строку та безпідставно прийняв його до розгляду, враховуючи, що кошти були вилучені 14.11.2017 року, а слідчий звернувся з клопотанням про арешт майна до слідчого судді лише 21.11.2017 року, про що свідчить штам канцелярії Біляївського районного суду Одеської області, яким засвідчено дату отримання вказаного клопотання (а.п. 1).

Більш того, маючи у наявності дані про розгляд зазначеного питання цим же слідчим суддею та прийняття за його результатами певного судового рішення, за результатами якого була постановлена ухвала від 17.11.2017 року, якою було частково задоволено клопотання слідчого та в задоволенні арешту на вилучені у ОСОБА_6 грошові кошти - було відмовлено, слідчий суддя не обґрунтував необхідність розгляду зазначеного клопотання повторно, в тому числі щодо майна, питання щодо арешту якого вже було предметом розгляду слідчим суддею. Карім того, слідчий суддя не звернув увагу на відсутність таких даних у клопотанні слідчого.

Однак, незважаючи на викладені обставини, які фактично унеможливлювали повторний розгляд клопотання слідчого, слідчим суддею було прийнято клопотання про арешт майна та винесено оскаржуване рішення.

За наведених вище обставин, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді незаконною та невмотивованою, та приходить до висновку про те, що при розгляді клопотання та постановленні ухвали були допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які унеможливлювали прийняття законного та обґрунтованого рішення, та які у відповідності до вимог ст.409 та 412 КПК України є підставою для його скасування.

Щодо розгляду апеляційним судом клопотання слідчого про накладення арешту на майно по суті, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п.1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п.2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до ч.2 ст.171 КПК України - у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Натомість, клопотання слідчого не відповідає вищезазначеним вимогам КПК України.

Так, як вбачається з протоколу огляду від 14.11.2017 року, доданого до клопотання про арешт майна, під час огляду було вилучено грошові кошти у двох осіб, а саме: у підозрюваного ОСОБА_6 та у іншої особи, яка як вбачається з доданих до клопотання матеріалів не має процесуального статусу у кримінальному провадженні - ОСОБА_8 . При цьому, протокол огляду містить в собі перелік вилучених під час цього огляду купюр, а також їх серійні номери та номінали цих купюр (а.с. 8-10).

Між тим, в клопотанні слідчого лише перелічений номінали купюр грошових коштів, які були вилучені в ході проведення обшуку, та їх кількість, однак не вказані, номери цих купюр, що унеможливлювало їх ідентифікацію та встановлення факту влучення відповідних коштів у певної особи, так як зазначені грошові кошти були вилучені у двох осіб.

Таким чином, колегія апеляційного суду прийшла до висновку, що клопотання слідчого не було належним чином оформлене що унеможливлювало його належний розгляд та винесення законного рішення та необхідності такого ступеня втручання у право власності особи.

Більш того, клопотання слідчого не містить даних щодо необхідності повторного звернення з клопотанням до слідчого судді, яке стосується арешту майна, щодо якого вже проводився розгляд та як свідчить подане клопотання, слідчим не порушується питання про поновлення строку на звернення з зазначеним клопотанням, що вказує на його невідповідність вимогам кримінального процесуального закону.

Проте слідчий суддя розглядаючи клопотання про арешт майна не дав належної оцінки його невідповідності вимогам кримінального-процесуального закону, та дійшов висновків, які не відповідають фактичним обставинам провадження.

Таким чином, апеляційним судом встановлено, що слідчий суддя районного суду при прийнятті до розгляду клопотання слідчого про накладення арешту на майно не звернув уваги на його невідповідність вимогам ст.171 КПК України, та не виконав вимог ч.3 ст.172 КПК України, згідно яких слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст.171 цього Кодексу, своєю ухвалою повертає прокурору клопотання з встановленням строку для усунення недоліків.

На підставі викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що під час розгляду клопотання слідчого про арешт майна, зазначеного в резолютивній частині оскаржуваної ухвали, та при постановленні ухвали про задоволення зазначеного клопотання, слідчим суддею були допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, які потягли за собою передчасне та необґрунтоване рішення слідчого судді.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга адвоката ОСОБА_5 , діючого в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , підлягає частковому задоволенню, ухвала слідчого судді скасуванню, і з урахуванням положень ч.1 ст.173 КПК України з прийняттям апеляційним судом нової ухвали про повернення клопотання слідчого прокурору для усунення недоліків, з підстав його невідповідності вимогам ст.171 КПК України.

Керуючись ст.ст. 167-173, 376, 405, 407, 409, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , діючого в інтересах захисту підозрюваного ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 23.11.2017 року, у рамках кримінального провадження №0003909 від 17.06.2017 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364, ч.4 ст.185 КК України, задоволено клопотання слідчого СВ Біляївського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , та накладено арешт на грошові купюри, перелічені в резолютивній частині ухвали - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ Біляївського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 про арешт майна - повернути прокурору у даному кримінальному провадженні для усунення недоліків клопотання, протягом 72 годин з моменту отримання копії ухвали апеляційного суду.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3