Справа № 159/4115/17
Провадження № 1-кп/159/65/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 січня 2018 року м. Ковель

Ковельський міськрайсуд Волинської обл. в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: прокурора ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі Волинської обл. кримінальне провадження № 120 170 301 100 020 90 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ковеля Волинської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з освітою середньою, неодруженого, не працюючого, утриманців не має, раніше притягався до кримінальної відповідальності, а саме: 25.03.05 р. за вироком Ковельського міськрайсуду Волинської області за ч. 2 ст. 121 КК України до позбавлення волі на строк 7 р., судимість за що не знята та не погашена у встановленому законом порядку,
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 125 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_3 о 23 год. 11.09.17 р., знаходячись у коридорі кв. АДРЕСА_2 , під час конфлікту, що виник на грунті особистих неприязних відносин, умисно схопив потерпілу ОСОБА_5 руками за горло, заподіявши останній легкі тілесні ушкодження.

Тим самим ОСОБА_3 своїми діями, що виразились в умисному заподіянні легких тілесних ушкоджень потерпілій, вчинив кримінальне правопорушення (злочин), відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 125 КК України.
В судовому засіданні 20.11.17 р. обвинувачений свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав. Показав, що, дійсно, о 23 год. 11.09.17 р., він, прийшовши додому та знаходячись у коридорі кв. АДРЕСА_2 , виявив, що домашня тварина потерпілої забруднила його взуття. З метою з`ясування обставин, зайшов до кімнати, де фактично мешкає потерпіла, і висловив своє невдоволення. Потерпіла не виявила бажання усунути це забруднення, стала його ображати. Він взяв потерпілу за шию однією рукою і відштовхнув в сторону. При цьому потерпіла не падала, продовжувала сваритись. Шкодує про вчинене. У судовому засіданні 16.01.18 р. зазначив, що визнає себе винуватим, хоча потерпілу взяв за шию лише однією рукою, так як знервувався через побутові незгоди.

Однак, винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину) у повному обсязі обвинувачення повністю підтверджується як показаннями потерпілої, так і свідків, письмовими доказами, що зібрані у справі.

Так, потерпіла суду показала, що вона о 23 год. 11.09.17 р. знаходилась вдома. Обвинувачений зайшов до квартири та у коридорі, роззуваючись, її штовхнув, висловив невдоволення поведінкою її домашньої тварини. Вона з цього приводу зробила йому зауваження та просила не чіпати тваринку, відмовилась усувати забруднення. Вони стали сваритись. Обвинувачений схопив її за шию і став давити, Її син був у кімнаті, дочка спала. Коли обвинувачений тримав її за шию, вона своєю спиною стукнулась об двері і двері у кімнату, де спала дочка, відчинились. Обвинуваченого не прощає.

Неповнолітній свідок ОСОБА_6 у суді (будучи допитаною у присутності педагога ОСОБА_7 , бабусі як законного представника) показала, що коли вона спала у кімнаті квартири, то прокинулась від того, що почула голосні звуки - відкрились двері, були звуки сварки між її дядьком обвинуваченим у справі, та її матір`ю потерпілою у справі. З кімнати вона бачила, що відбувалось у коридорі. Вона чула крики та бачила, як співмешканка обвинуваченого забирала останнього від потерпілої; що обвинувачений схопив її матір обома руками за горло і тримав. У послідуючому вона бачила на шиї матері синці.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні показала, що вона є співмешканкою обвинуваченого та деякий час фактично мешкає без реєстрації у його квартирі у одній з її кімнат. Домашня тварина потерпілої забруднила взуття обвинуваченого і він просив її взуття попрати. Обвинувачений, тримаючи свої кросівки у руці, постукав у кімнату до потерпілої та остання вийшла. На зауваження обвинуваченого з приводу взуття потерпіла заперечила. Вона була у своїй кімнаті та чула, що потерпіла сказала, що взуття вона чистити також не буде і відштовхнула обвинуваченого. Потім потерпіла закричала: «Викликай поліцію». Вона бачила, що обвинувачений штовхнув потерпілу на ліжко. Коли вона підійшла, то обвинувачений у лівій руці тримав кросівки.

Винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доводиться також наступними письмовими доказами у справі:

-висновком експерта № 297 від 15.09.17 р. проведеної судово медичної експертизи,

згідно з яким, з врахуванням даних обстеження та консультативного заключення Ковельської ЦРЛ на ім`я потерпілої, у останньої при судово - медичній експертизі виявлені тілесні ушкодження у вигляді синця передньої поверхні шиї зліва, що утворився від дії тупого твердого предмету, можливо, від здушення рукою людини, в час, вказаний у постанові слідчого і потерпілою, і за ступенем тяжкості відносяться до категорії - легких тілесних ушкоджень. Вказане тілесне ушкодження у потерпілої утворитись внаслідок падіння з висоти власного росту з прискоренням, так і без такого, - не могло.

Вищезазначеним висновком експерта об`єктивно підтверджуються показання як потерпілої, так і неповнолітнього свідка про обставини отримання потерпілою тілесних ушкоджень 11.09.17 р. у приміщенні квартири.

Вищенаведеним стверджено правдивість показання потерпілої про обставини отримання нею тілесних ушкоджень 11.09.17 р. у приміщенні квартири та повністю спростовано показання обвинуваченого у тій їх частині, що він потерпілу своїми руками за її горло не брав та не давив.

Підстав для визнання будь - якого з доказів сторони обвинувачення таким, що є недопустимим чи неналежним, суд не вбачає.

Суд повно, всесторонньо, об`єктивно аналізуючи зібрані у справі докази, приходить до висновку, що умисні дії обвинуваченого вірно кваліфіковано органами досудового розслідування за ч. 1 ст. 125 КК України.

Призначаючи покарання, суд враховує тяжкість вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, те, що обвинувачений вчинив злочин невеликої тяжкості; особу винного у їх сукупності, те, що обвинувачений раніше притягався до кримінальної відповідальності; він має стійкі соціальні зв`язки, однак, не працює та не має доходу, утриманців, за місцем проживання характеризується позитивно, у судових дебатах, виступаючи, зазначив про визнання винуватості частково, а також - стан його здоров`я.

Суд враховує думку потерпілої, яка обвинуваченого не прощає.

Обставин, що пом`якшували б покарання обвинуваченого, суд не вбачає.

До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд відносить рецидив злочину.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що доцільно обрати обвинуваченому за ч. 1 ст. 125 КК України покарання у виді штрафу у його розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 125 КК України, так як він не працює та не має доходу, утриманців, хоча є працездатного віку. Підстав для призначення такого виду покарання як виправні роботи, чи більш суворого виду покарання, суд не вбачає, оскільки, обвинувачений не працює та по місцю проживання характеризується позитивно. На думку суду, обрання обвинуваченому саме такого виду покарання як штраф, забезпечить досягнення цілей його виправлення та перевиховання, буде мати застережний вплив як на нього, так і на інших осіб.

Цивільного позов у справі не заявлено.

Речових доказів у справі немає.

Процесуальних витрат у справі немає.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятидесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає суму 850 (вісімсот п`ятдесят) грн..

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий:ОСОБА_1