Номер провадження: 11-кп/785/1230/17
Номер справи місцевого суду: 515/1644/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.12.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

захисників: ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12.09.2017 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000531 від 05.11.2014 року відносно
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого;

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 та ч. 1 ст. 317 КК України;

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої;
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України;

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, повернуто прокурору для усунення недоліків,-

встановив
Відповідно до обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000531 від 25.10.2016 року,органами досудового слідства ОСОБА_10 обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 317 КК України, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 обвинувачуються у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Повертаючи обвинувальний акт прокурору для усунення недоліків, суд мотивував своє рішення тим, що всупереч вимогам п.5 ч.2 ст. 291 КПК України, в обвинувальному акті відносно ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 не міститься викладення фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення.

Крім того районний суд послався на невідповідність реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам ст.109 КПК України, посилаючись на те, що у ньому в хронологічному порядку не відображено проведені в ході досудового розслідування процесуальні дії та процесуальні рішення, а також не зазначено усі їх реквізити.
При цьому, районний суд вказав, що наведені недоліки були предметом розгляд як районним судом, так і апеляційним судом на що було звернуто увагу і ці недоліки слугували підставою для повернення обвинувального акту, однак прокурором вони усунуті не були.

Не погоджуючись з прийнятим районним судом рішенням, на зазначену ухвалу прокурором Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_14 подана апеляційна скарга, в якій посилаючись на необґрунтованість судового рішення, прокурор порушує питання щодо її скасування.

В обґрунтування свої доводів прокурор послався на те, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 містить всі необхідні відомості, передбачені ст. 291 КПК України, оскільки у ньому викладено фактичні обставини кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, у тому числі час, спосіб, мотив вчинення протиправного діяння, а також інші обставини, що є обов`язковими елементами предмета доказування та об`єктивної сторони складу злочину, правову кваліфікацію злочину з посиланням на положення статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Крім того прокурор зазначає, що не можуть слугувати підставою для повернення обвинувального акту, твердження суду про відсутність в реєстрі матеріалів досудового розслідування розміщення в хронологічному порядку проведені в ході досудового розслідування процесуальні дії та процесуальні рішення, а також не зазначення усіх реквізитів, оскільки наявність помилок у цьому реєстрі не є підставою для повернення обвинувального акта прокурору та можуть бути усуненні під час судового розгляду.

Просить скасувати ухвалу суду та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора місцевої прокуратури у повному обсязі; захисників обвинувачених, які заперечували проти апеляційної скарги та просили залишити її без задоволення; вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню, за наступних підстав:

У відповідності до положень п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Відповідно до ст. 291 КПК України обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт має містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); дату та місце його складення та затвердження.

Крім того, зазначеною статтею передбачений порядок складання обвинувального акту, зазначені відомості, які повинні міститися в ньому та які додатки повинні бути долученими до нього.

Із наведених положень кримінального процесуального закону вбачається, що на стадії підготовчого провадження в суді першої інстанції повернення обвинувального акта прокурору допускається лише у разі порушення прокурором чи слідчим цих вимог.

Вичерпні вимоги до змісту обвинувального акта та його додатків викладені в ст.291 КПК України, а відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, а також формулювання обвинувачення.

Апеляційним судом встановлено, що за результатами підготовчого судового засідання районний суд прийшов до необґрунтованого висновку, що обвинувальний акт не відповідає вимогам закону.

Відповідно до вимог ст. 374 КПК України та згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 червня 1990 року №5 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 8 «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві», складаючи вирок, суд зобов`язаний додержувати вимог ст. 374 КПК України. Засуджений має право знати, у вчиненні якого злочину його визнано винним. У мотивувальній частині обвинувального вироку, зокрема, має бути чітко сформульовано обвинувачення, яке визнається судом доведеним, з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу вчинення злочину та його наслідків, форми вини і мотивів злочину тощо, а також доказів, якими суд обґрунтовує свої висновки, обставин, що визначають ступінь тяжкості вчиненого злочину, пом`якшують або обтяжують покарання.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України,обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст.291 КПК України.
Відповідно до положень п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посилання на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті пп. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», №9783/82, п.79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» (ВП), №25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», №23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», №42780/98, п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Перевіривши зміст обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000531 від 05.11.2014 року, апеляційний суд дійшов до висновку, що підстави для повернення обвинувального акту, які наведені в ухвалі суду першої інстанції є такими, що суперечать вимогам кримінального процесуального закону, а обвинувальний акт таким, який відповідає вимогам КПК України, оскільки фактично містить всі необхідні відомості, передбачені ст. 291 КПК України.

Так, неможливо погодитись з судом першої інстанції з приводу того, що прокурором не виконані вимоги п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України в частині відсутності в обвинувальному акті відносно обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 викладення фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення.

З огляду обвинувального акту апеляційним судом вбачається, що в ньому міститься викладення фактичних обставин кримінального правопорушення, а саме вказано час скоєння кримінального правопорушення, місце де воно було скоєно, обставини його скоєння, мотив та інші ознаки суб`єктивної та об`єктивної сторони кримінального правопорушення, що і є викладенням фактичних обставин його скоєння.

У даному випадку, судова колегія також погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про те, що даний обвинувальний акт містить формулювання обвинувачення по кожному епізоду кримінальних правопорушень, в яких обвинувачуються ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .

При цьому обвинувальний акт містить формулювання для обвинуваченої ОСОБА_11 : « ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України тобто, незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також збут особливо небезпечних наркотичних засобів», а також містить формулювання « ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України тобто, незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також збут особливо небезпечних наркотичних засобів», вчинене повторно, що на думку судової колегії підтверджує наявність висунутого ОСОБА_11 обвинувачення у скоєнні кримінальних правопорушень та його формулювання відповідно положень п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України ( т. 1 а.с. 7 - 8).

Також обвинувальний акт містить формулювання для обвинуваченого ОСОБА_13 : « ОСОБА_13 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України тобто, незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також збут особливо небезпечних наркотичних засобів», а також містить формулювання « ОСОБА_13 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 317 КК України тобто, надання приміщення з метою незаконного вживання наркотичних засобів», а за сукупністю ОСОБА_13 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 307 ч. 2. 317 ч. 1 КК України, що на думку судової колегії підтверджує наявність висунутого ОСОБА_13 обвинувачення у скоєнні кримінальних правопорушень та його формулювання відповідно положень п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України ( т. 1 а.с. 9 - 10).

Крім того обвинувальний акт містить формулювання для обвинуваченої ОСОБА_12 : « ОСОБА_12 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України тобто, незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також збут особливо небезпечних наркотичних засобів».

В даному випадку судова колегія погоджується з доводами прокурора про те, що даний обвинувальний акт містить формулювання обвинуваченим ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 по кожному епізоду кримінальних правопорушень, в яких вони обвинувачуються та воно є зрозумілим обвинуваченим, як про те вони особисто повідомили районному суду 24.11.2016 року під час проведення судового засідання, після оголошення обвинувального акту, та пояснили, що суть обвинувачення їм зрозуміла і вони не визнають себе винними у скоєнні кримінальних правопорушень повністю /т. 1 а.с. 123-124/.

Зважаючи на вищевказане апеляційний суд вважає, що викладення в обвинувальному акті обставин скоєння кримінальних правопорушень та обвинувачення ОСОБА_13 .. ОСОБА_12 , ОСОБА_11 було висунуто в належній формі, є конкретним, зрозумілим для них та не порушує їх прав на захист та справедливий суд, як того вимагає ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Також слід погодитись з доводами апеляційної скарги прокурора в частині того, що повернення обвинувального акту з підстав недоліків реєстру, як додатку до обвинувального акту, є порушенням вимог ч. 3 ст.314 КПК України, яка серед підстав повернення судом обвинувального акту прокурору, такої підстави не передбачає і це не передбачено вимогами даного Закону.

Інших порушень вимог кримінального процесуального закону при складанні обвинувального акту та невідповідності його вимогам ст.291 КПК України, районним судом не зазначено, а апеляційним судом не встановлено.

Таким чином, виходячи зі змісту та вимог кримінального процесуального закону, прийняте районним судом рішення є таким, яке не відповідає вимогам закону, а твердження районного суду про невідповідність обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України помилковим.

Встановлені порушення, які допустився суд першої інстанції, у відповідності до вимог ч.1 ст.412 КПК України є істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, а тому ухвала районного суду підлягає скасуванню.
За таких обставин, судова колегія прийшла до висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги прокурора про допущення судом 1-ї інстанції істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, що у відповідності до вимог ст.409 КПК України є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції та призначення нового розгляду обвинувального акту, зі стадії підготовчого судового засідання.

Посилання районного суду на попередні рішення районного суду від 15.06.2016 року /т. а.с. 100-102 / та апеляційного суду Одеської області від 28.04.2016 року / т. 1 а.с. 92-99/ та від 22.09.2016 року / т. 1 а.с. 65-66, 103-104 не може прийматись до уваги, так як після винесення цього рішення були прийняті роз`яснення з приводу формулювання у даному кримінальному провадженні прокурором обвинувачення, слід прийняти до уваги позицію Верховного Суду України визначену в Постанові від 24.11.2016 року у справі № -328кс16, згідно якої, в п. 3 термін «обвинувачення» належить тлумачити на підставі п. 13 частини 1 ст. 3 КПК України, як твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченому законом України кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Слід також звернути увагу на те, що ухвалою судді Татарбунарського районного суду Одеської області ОСОБА_15 від 18.11.2016 року було відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про повернення обвинувального акту відносно обвинувачених ОСОБА_13 ОСОБА_12 , ОСОБА_11 прокурору, а кримінальне провадження було призначено до судового розгляду на 24.11.2016 року / т. 1 а.с. 114-116/.

Після цього у справі було проведено декілька судових засідань : 24.11.2016р./ т. 1 а.с. 123- 125/, 01.12.2016 р. / т. 1 а.с. 131-132/, 14.12.2016 р./ т. 1 а.с. 142-143 /, 11.01.2017 р. /т. 1 а.с. 161-162 / та інші судові засідання, під час яких були допитані обвинувачені, свідки, тощо.

В подальшому кримінальне провадження було повторно розподілено та на підставі ухвали апеляційного суду Одеської області від 26.07.2017 року направлено до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області / т. 2 а.с. 107 /.

Таким чином апеляційний суд вважає, що питання відповідності обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України та можливості його судового розгляду було вирішено ухвалою судді Татарбунарського районного суду Одеської області ОСОБА_15 від 18.11.2016 року, про яку вказано вище.

За наведених вище обставин, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала скасування з призначенням нового розгляду обвинувального акту в тому ж суді, в іншому складі суду, зі стадії підготовчого судового засідання.
Керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 409, 412, 419 КПК України, апеляційний суд, -

постановив
Апеляційну скаргу прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_14 - задовольнити.

Ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12.09.2017 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000531 від 25.10.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_13 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.1 ст. 317 КК України, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України повернуто прокурору - скасувати.
Призначити новий розгляд обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000531 від 05.11.2014 року за обвинуваченням ОСОБА_13 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.1 ст. 317 КК України, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України в тому ж суді в іншому складі суду зі стадії підготовчого судового засідання.
Ухвала є остаточною та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області
ОСОБА_2 . ОСОБА_16 .