АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 11 квітня 2018 року апеляційну скаргу директора ТОВ «Санта Прайм» ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 31 січня 2018 року,

за участі: прокурора ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання слідчого слідчого відділу Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_7 , яке погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_8 , та накладено арешт на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 113.1 кв.м., (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 000), право власності на яку на даний час зареєстровано за ТОВ «СантаПрайм» (), шляхом заборони відчуження цього нерухомого майна.

Оцінюючи підстави для накладення арешту на зазначене в клопотанні майно, слідчий суддя врахував, що квартира АДРЕСА_2 є речовим доказом у кримінальному провадженні та фактично є об`єктом злочину, тому з метою недопущення наступного відчуження вказаного майна прийшов до висновку задовольнити клопотання слідчого та накласти на це майно арешт, шляхом заборони його відчуження.

Не погоджуючись з таким рішенням, директор ТОВ «Санта Прайм» ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 31 січня 2018 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.
Щодо строків апеляційного оскарження ОСОБА_5 зазначає, що розгляд клопотання слідчого відбувся без власника майна, копію ухвали ТОВ «Санта Прайм» отримало 19 лютого 2018 року.
Автор апеляційної скарги зазначає, що ТОВ «Санта Прайм» є добросовісним набувачем вищевказаного майна, отримало вказане нерухоме майно на законних підставах, а саме - на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя.
Звертає увагу на те, що до ТОВ «Санта Прайм» особи, які вважають себе власниками майна, не звертались і на сьогоднішній день відсутні відповідні судові провадження щодо оскарження права власності ТОВ «Санта Прайм» на вказане майно.
ТОВ «Санта Прайм», як законний власник майна, має на меті використовувати майно у господарській діяльності, з метою отримання прибутку. Однак, арешт, який накладено на вказане майно оскаржуваною ухвалою Оболонського районного суду м. Києва, позбавляє власника вказаної можливості, що в свою чергу негативно впливає як на діяльність безпосередньо товариства, так і його працівників.
На переконання ОСОБА_5 , позбавлення ТОВ «Санта Прайм» права розпоряджатися своїм майном є порушенням його невід`ємних конституційних прав, що є не розумним і не співмірним обмеженням права власності завданням кримінального провадження.

Також, в апеляційній скарзі зазначається і про те, що в рамках даного кримінального провадження жодній особі про підозру не повідомлено.

В судове засідання представник власника майна не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений завчасно та належним чином, що дає суду апеляційної інстанції підстави розглядати справу у його відсутність.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, Оболонське управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 04 січня 2018 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000056, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що до Оболонського управління поліції надійшла заява директора ТОВ «Гуд-Енерджі» (, м. Київ, вул. Маршала Тимошенка, буд. 21, корпус 2, офіс 5) ОСОБА_9 про те, що невідомі йому особи, використовуючи підроблені документи, шахрайським шляхом заволоділи часткою товариства в особливо великих розмірах.
30 січня 2018 року слідчий слідчого відділу Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві ОСОБА_10 , за погодженням прокурора Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_8 звернувся до Оболонського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, з метою його збереження, за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 113.1 кв.м., (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 000), право власності на яку на даний час зареєстровано за ТОВ «Санта Прайм» (), шляхом заборони відчуження цього нерухомого майна.
Ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 31 січня 2018 року зазначене клопотання задоволено.

З таким рішенням слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на такі обставини.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу
Приймаючи рішення, слідчий суддя місцевого суду зазначених вимог закону в дотримався.

Задовольняючи клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0000056, про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 113.1 кв.м., право власності на яку на даний час зареєстровано за ТОВ «Санта Прайм», слідчий суддя дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до правильного висновку, що зазначене майно є речовим доказом у кримінальному провадженні та фактично є об`єктом злочину.
Крім того, як встановила колегія суддів, вищезазначене майно у даному кримінальному провадженні визнано речовим доказам відповідно до постанови слідчого від 05 січня 2018 року (а.п. 33-34).

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, перевірив співрозмірність втручання у діяльність ТОВ «Санта Прайм», з потребами кримінального провадження.

Тому, з огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Крім того, арешт майна з підстав передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Тому, посилання авторів апеляційної скарги на те, що слідчим суддею було безпідставно накладено арешт на вищевказане майно, не можуть прийматися до уваги, оскільки арешт на вказане майно накладено з правових підстав, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України.

Крім того, матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання зникнення чи відчуження майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, суд дослідив зазначені обставини та не знайшов у висновках органу досудового розслідування при зверненні з клопотанням про накладення арешту на майно, порушень вимог КПК України та чогось очевидно безпідставного чи довільного.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, авторами апеляційної скарги не надано та колегією суддів не встановлено.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга директора ТОВ «Санта Прайм» ОСОБА_5 , навіть з урахуванням усіх викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 117, 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 31 січня 2018 року, якою задоволено клопотання слідчого слідчого відділу Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_7 , яке погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_8 , та накладено арешт на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 113.1 кв.м., (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 000), право власності на яку на даний час зареєстровано за ТОВ «Санта Прайм» (), шляхом заборони відчуження цього нерухомого майна, - залишити без змін, а апеляційну скаргу директора ТОВ «Санта Прайм» ОСОБА_5 , залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №11-сс/796/1494/2018 Категорія: ст. 170 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_11 Доповідач: ОСОБА_1