Справа № 755/7697/17
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"11" вересня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.03.2017 № 0002785 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, освіта вища, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, в останнє 08.08.2016 Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185 КК України до 4 року позбавлення волі з іспитовим строком, у порядку ст. 75 даного Кодексу, строком на два роки,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в :
Судом визнано доведеним, що ОСОБА_4 28.02.2017 о 02 годині 30 хвилин перебуваючи в дворі будинку 19 по вул. Сосницька в м. Києві помітив автомобіль «Тайота», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , колеса якого були обладнані декоративними автомобільними колісними ковпаками з логотипом в середині, після чого у нього виник злочинний умисел на повторне, таємно викрадення чужого майна, а саме декоративних автомобільних ковпаків.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне, таємно викрадення чужого майна ОСОБА_4 впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, підійшов до автомобіля «Тайота», д.н.з. НОМЕР_1 та шляхом вільного доступу, руками зняв - повторно викрав майно ОСОБА_5 , а саме два декоративні автомобільні колісні ковпаки з логотипом «Тайота», вартістю 300 гривень кожний, а всього на загальну суму 600 гривень.

Крім того, 28.02.2017 року, приблизно о 02 годині 45 хвилин ОСОБА_4 перебуваючи в дворі будинку 19 по вул. Сосницька в м. Києві помітив автомобіль «Шевроле», д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 , колеса якого були обладнані декоративними автомобільними колісними ковпаками з логотипом в середині, після чого у нього виник злочинний умисел на повторне, таємно викрадення чужого майна, а саме декоративних автомобільних ковпаків.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне, таємно викрадення чужого майна ОСОБА_4 впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, підійшов до автомобіля «Шевроле», д.н.з. НОМЕР_2 та шляхом вільного доступу, руками зняв - повторно викрав майно ОСОБА_6 , а саме два декоративні автомобільні колісні ковпаки з логотипом «Шевроле», вартістю 400 гривень кожний, а всього на загальну суму 800 гривень.

Крім того, 28.02.2017 року, приблизно 03 годині 00 хвилин ОСОБА_4 перебуваючи в дворі будинку 19 по вул. Сосницька в м. Києві помітив автомобіль «Тайота», д.н.з. НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_7 , колеса якого були обладнані декоративними автомобільними колісними ковпаками з логотипом в середині, після чого у нього виник злочинний умисел на повторне, таємно викрадення чужого майна, а саме декоративних автомобільних ковпаків.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне, таємно викрадення чужого майна ОСОБА_4 впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, підійшов до автомобіля «Тайота», д.н.з. НОМЕР_3 та шляхом вільного доступу, руками зняв - повторно викрав майно ОСОБА_7 , а саме чотири декоративні автомобільні колісні ковпаки з логотипом «Тайота», вартістю 300 гривень кожний, а всього на загальну суму 1200 гривень.

Після чого, ОСОБА_4 з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник, але невдовзі був затриманий працівниками поліції та викрадене майно в нього було вилучено.
Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, визнав повністю, дав покази, підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення, викладені в установочній частині вироку, зокрема в частині часу, місця та способу вчинення, щиро розкаявся у вчиненому.
Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_4 просив суд визнати недоцільним дослідження доказів, так як повністю погоджується з досудовим розслідуванням справи.
Покази обвинуваченого ОСОБА_4 в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
За таких обставин, суд переконавшись, що учасники процесу, вірно розуміють зміст обставин провадження, відсутності сумнівів в добровільності їх позицій, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження та інших з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого у відповідності до положень Кримінального Кодексу України.
Тож, враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за обставин, встановлених судом.
Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки він своїми умисними діями скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
Те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Так, обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 є щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.
Суд враховує, що обвинувачений на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, спосіб життя (раніше судимий, неодружений, непрацюючий, освіта вища), що свідчить про те, що оточуюча його обстановка у сім`ї та побуті, виражає прийнятні соціальні зв`язки; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі та, ураховуючи наявність вироку Дарницького районного суду м. Києва від 08.08.2016 із визначенням остаточного покарання у порядку ст. 71 вказаного Кодексу.
Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 цього Кодексу до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі є достатньою для виправлення обвинувачених та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).
Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому у вигляді домашнього арешту із покладенням обов`язків з числа регламентованих ч. 5 ст. 194 КПК України, враховуючи вимоги ст.ст. 131-132, 177, 178 цього Кодексу, та дані про його особу слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд
у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред"явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
В силу ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання визначеного вироком Дарницького районного суду м. Києва від 08.08.2016, остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 1 (один) місяць.
Запобіжний захід ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді цілодобового домашнього арешту з забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 та покладенням обов`язків: 1) не відлучатися за межі постійного місця проживання без дозволу суду; 2) повідомляти суд про зміну місця свого проживання, залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання відраховувати з моменту затримання.

Речові докази у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.03.2017 № 0002785 залишити у володінні власників, окрім 22 декоративних дисків переданих до камери схову речових доказів Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві (квитанція № 012965), - знищити.
Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня проголошення до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва.
Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, іншим учасникам судового провадження та не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

С у д д я : ОСОБА_1