АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря ОСОБА_4 ,
учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченої ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду міста Києва матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004746, по обвинуваченню:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Києва, зареєстрованої та проживала за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 14 серпня 2017 року,-
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 14 серпня 2017 року ОСОБА_6 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.
На підставі ч.4 ст.70 КК України остаточне покарання ОСОБА_6 за сукупністю злочинів визначено, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за даним вироком, більш суворим покаранням, призначеним за вироком Подільського районного суду міста Києва від 29.07.2016 року, у виді позбавлення волі на строк 4 роки і 3 місяці.
Ухвалено рахувати початок строку відбування покарання з 05.09.2015 року.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України від 26.11.2015 № 838-VIII зараховано ОСОБА_6 у строк відбування покарання строк її попереднього ув`язнення з 05.09.2015 року по 20.06.2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
По справі вирішено питання про речові докази.
За вироком суду ОСОБА_6 визнана винуватою у тому, що вона 25 квітня 2015 року о 14 годині 30 хвилин, перебуваючи в приміщенні супермаркету «Ватсон» за адресою: м. Київ, вул. Салютна, 15, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, викрала з торгівельної полиці чуже майно, що належить ТОВ «ДЦ України», а саме: 1 пляшку лаку для волосся торгової марки «Wellaflex», вартістю 68 гривень 83 копійки; 1 пляшку лаку для волосся «Wellaflex», вартістю 138 гривень 57 копійок; 1 пляшку гелю торгової марки «Persil», вартістю 68 гривень 83 копійки; 1 пляшку рідкого засобу для прання торгової марки «Wellaflex», вартістю 48 гривень 02 копійки, а всього майно на загальну суму 519 гривень 15 копійок, після чого намагалась зникнути з місця вчинення злочину, але при виході з магазину її було затримано працівниками даного магазину.
В поданій апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_6 , не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини кримінального провадження та правову кваліфікацію своїх дій, просить вирок суду змінити у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме положень ст.72 КК України.
Зазначає, що суд першої інстанції зарахував в строк відбування покарання строк її попереднього ув`язнення з 05.09.2015 року по 20.06.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. В той же час, з позиції апелянта, цей строк повинен обраховуватись з 05.09.2015 року по 14.08.2017 року, тобто по день ухвалення вироку судом першої інстанції. Вважає, що скасування норми ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України від 26.11.2015 № 838-VIIIпогіршує її процесуальне становище, а тому вона продовжує діяти щодо неї до набрання вироком законної сили.
За результатами апеляційного розгляду просить вирок суду змінити, зарахувавши в строк відбування покарання строк її попереднього ув`язнення з 05.09.2015 року по 14.08.2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Заслухавши суддю - доповідача, пояснення обвинуваченої ОСОБА_6 , яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вважав вирок суду першої інстанції законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати та надавши обвинуваченій останнє слово, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчиненого ОСОБА_6 злочину, правова кваліфікація її дій за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України та призначене покарання учасниками судового провадження не оспорюються та не оскаржуються, а тому у відповідності до положень ст.404 КПК України апеляційною інстанцією не перевіряються.

Призначивши ОСОБА_6 покарання по ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України у виді позбавленні волі строком на 2 роки, суд першої інстанції за правилами ч.4 ст.70 КК України остаточне покарання обвинуваченій за сукупністю злочинів визначив, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за даним вироком, більш суворим покаранням, призначеним за вироком Подільського районного суду міста Києва від 29.07.2016 року, у виді позбавлення волі на строк 4 роки і 3 місяці.
Діючи у відповідності до ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України від 26.11.2015 № 838-VIII, суд першої інстанції зарахував ОСОБА_6 у строк відбування покарання строк її попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а саме з 05.09.2015, тобто з дня обрання їй запобіжного заходу у виді тримання під вартою, по 20.06.2017 року включно, а з 21.06.2017 року по день набрання вироком законної сили у співвідношенні один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
При цьому, правильним є зарахування в строк покарання строку її попереднього ув`язнення за такими правилами саме по 20.06.2017 року включно, оскільки з 21.06.2017 року втратили чинність положення ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України від 26.11.2015 № 838-VIII, у зв`язку із внесеними змінами до цього Кодексу Законом України від 18.05.2017 № 2046-VIII, а тому з цієї дати попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі з розрахунку день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.
Цим самим спростовуються доводи апеляційної скарги обвинуваченої про те, що суд неправильно зарахував їй в строк відбування покарання період її перебування в установі попереднього ув`язнення для участі в судовому розгляді кримінального провадження з 20.06.2017 року по день набрання вироком законної сили.
Таким чином, порушень норм процесуального права чи неправильного застосування Закону України про кримінальну відповідальність судом апеляційної інстанції не встановлено, у зв`язку з чим апеляційна скарга обвинуваченої ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 14 серпня 2017 року, ухвалений щодо ОСОБА_6 , залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 , - без задоволення.
Ухвала суду апеляційної інстанції може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді:

__________________ _________________ ________________ ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3