№ провадження 1-кс/495/3906/2017
Ухвала
ІМЕНЕМ УКрАЇНи
08 грудня 2017 року м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:
слідчого судді: ОСОБА_1

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Білгород-Дністровському клопотання старшого слідчого СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області майора поліції ОСОБА_3 про арешт майна

В С Т А Н О В И В :
07.12.2017 року старший слідчий СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області майор поліції ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з погодженим прокурором Білгород-Дністровської місцевої прокуратури клопотанням про арешт майна.

Так, слідчий просить суд:

- накласти арешт на автомобіль ВАЗ-2106, реєстраційний номер НОМЕР_1 , шляхом заборони відчуження, розпорядження і використання вказаних транспортних засобів власниками та іншими особами;

- визначити зберігання вказаного транспортного засобу на спец. майданчику №3 с. Салгани до проведення експертних досліджень;

- надати старшому слідчому СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 дозвіл на проведення огляду вищевказаного транспортного засобу, експертам Одеського НДІСЕ дозвіл на проведення експертного дослідження.
В клопотанні зазначено, що 06.12.2017 року приблизно о 18.00 годині, на вул. Гагаріна в м. Білгород-Дністровський мала місце ДТП, в ході якої автомобіль ВАЗ-2106, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_5 , внаслідок чого останній спричинені тілесні ушкодження.

06.12.2017 року в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди вилучений автомобіль ВАЗ-2106, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

07.12.2017 року відомості про вказану дорожньо-транспортну подію, тобто про скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004149 та по вказаному кримінальному провадженню розпочате досудове розслідування.

07.12.2017 року вказані транспортний засіб визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0004149.

Слідчий ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, але подав до суду заяву, згідно якої просив суд розглянути клопотання про арешт майна по кримінальному провадженню №0004149 від 07.12.2017 року на підставі наданих до клопотання копій матеріалів за його відсутністю, клопотання підтримує у повному обсязі та просить суд його задовольнити.

Вивчивши матеріали клопотання, суд прийшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 07.12.2017 року Білгород-Дністровським ВП було розпочато досудове розслідування внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004149 за ознаками ч.1 ст.286 КК України.

Відповідно до вимог ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної чи юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати наслідки арешту майна для інших осіб.

Відповідно до вимог ч.2 ст.173 КПК України, при вирішення питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати:

1)правову підставу для арешту майна;

2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення;

3)розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушення та цивільний позов;

4)наслідки арешту майна для інших осіб;

5)розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Тимчасово вилученим може бути майно, на підставі ч.2 ст.167 КПК України, у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використанні як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися ( або використовувалися) для схиляння особи до кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, в тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та /або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Так, відповідно до вимог ст.173 КПК України, слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала не доведе необхідність такого арешту. Відмова у задоволенні клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення такого майна.

Вирішуючи питання про арешт, слідчий суддя, відповідно до ст.173 КПК України, повинен врахувати наслідки арешту майна для інших осіб.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації;3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Однак, такі обставини судом не встановлено та досудовими органами не доведено.
Згідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним.
З огляду на вищенаведене, суд вважає, що арешт автомобіля марки ВАЗ-2106, реєстраційний номер НОМЕР_1 , може призвести до необґрунтованого порушення конституційних прав власника зазначеного транспортного засобу, що є неприпустимим, тому клопотання підлягає задоволенню тільки в частині заборони відчуження зазначеного майна, з метою збереження його як речового доказу у кримінальному провадженні № 0004149.
Враховуючи вище викладені обставини та розглянувши матеріали клопотання старшого слідчого СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області майора поліції ОСОБА_3 про арешт майна суд вважає, що таке клопотання підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 170-173 Кримінального процесуального кодексу України, суд
У Х В А Л И В :
Клопотання старшого слідчого СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області майора поліції ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити частково.
Накласти арешт - заборону відчуження на марки ВАЗ-2106, реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області протягом п`яти діб з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1