Справа180/2290/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 березня 2018 р. м. Марганець

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:
головуючої ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000839 від 15.11.2016 року, про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Марганці Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, який має середню спеціальну освіту, працює слюсарем в ТОВ «АРК», який проживає: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-26.05.2009 року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі;

-25.10.2010 року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 187, ч. 4 ст. 70 КК України до 11 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16.03.2011 року вирок змінено призначено покарання у виді 8 років позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України остаточно визначено 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнений 30.05.2016 року на підставі ухвали Жовтоводського міського суду умовно-достроково на 2 місяці 16 днів,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
14 листопада 2016 року, приблизно о 22-50 год., обвинувачений ОСОБА_5 , знаходячись біля будинку № 4 по вул. Проектній в м. Марганці Дніпропетровської області, з метою нападу на потерпілу для заволодіння її майном, раптово та несподівано для потерпілої, керуючись корисливими мотивами, для подолання опору ОСОБА_6 , яка йшла по вулиці, застосував до неї фізичну силу шляхом поштовху, від чого потерпіла впала на землю. Після чого ОСОБА_5 наніс потерпілій удар коліном в обличчя та почав стискати її шию, таким чином застосувавши до потерпілої фізичне насильство, яке є небезпечним для життя та здоров`я в момент заподіяння, після чого намагався заволодіти майном потерпілої, а саме жіночою сумочкою, в якій знаходилися грошові кошти в сумі 120 грн., однак не зміг цього зробити в силу обставин, які не залежали від його волі.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення не визнав та пояснив, що 14.11.2016 року близько 22-00 год. він пішов в магазин «АТБ». Коли він вийшов з магазину, на нього напали невідомі особи і спричинили йому тілесні ушкодження, після чого лікувався. Потім під час допитів він дізнався що його обвинувачують у вчиненні злочину.

Вина обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, підтверджується дослідженими судом доказами.

Потерпіла ОСОБА_6 суду показала, що вона йшла в районі будинку АДРЕСА_2 і в цей момент обвинувачений схватив її за сумку і повалив на землю. Вона почала кричати, після чого обвинувачений схопив її за голову і став притискати її до грудей, вона кликала на допомогу. Обвинувачений наніс удар їй коліном в обличчя та почав стискати шию. Вона кричала, на мить втратила свідомість. Сумку їй повернув незнайомий хлопець після того, як вона прийшла до тями. Наступного дня вона звернулася у лікарню, оскільки їй були спричинені тілесні ушкодження. Стверджує, що саме ОСОБА_5 вчинив злочин щодо неї, оскільки добре його запам`ятала.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснив що в листопаді 2016 року, близько 22-00 год., він з товаришем стояли біля магазину «АТБ» і бачили як йшла жінка, її наздогнав обвинувачений. Жінка кликала на допомогу, до неї побігли троє чоловіків. Обвинувачений повалив жінку на землю і хлопці, підбігши до них, відтягнули обвинуваченого, який відразу почав утікати. Незнайомі йому чоловіки побігли за нападником, а він залишився допомогти жінці. Жінка весь час звала на допомогу і була в шоковому стані. Харіна він добре запам`ятав, обвинувачений мав нормальний вигляд, був одягнений у темний одяг і шапку. Він не бачив, щоб хтось бив ОСОБА_5 . В місці скоєння злочину було достатнє освітлення для того, щоб розгледіти обличчя нападника.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що працює в Марганецькому відділі поліції, в листопаді 2016 року перебував на чергуванні і за викликом поїхали до магазину «АТБ». Там була потерпіла, яка повідомила, що на неї напали і указала на ОСОБА_5 , який лежав на землі. Він викликав ОСОБА_5 швидку допомогу, оскільки на його обличчі була кров. Потерпіла також пояснила, що невідомі їй чоловіки зняли з неї ОСОБА_5 , після чого ОСОБА_5 почав утікати, і його наздогнали.

Згідно протоколу огляду від 14.11.2016 року, слідчим оглянуто сумку жіночу чорного кольору, де знаходились грошові кошти в сумі 120 грн., яку надала для огляду потерпіла ОСОБА_6 (а.с. 56-57). Постановою слідчого дана сумка та грошові кошти визнано речовими доказами (а.с. 58) та передано на зберігання потерпілій (а.с. 59).

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання від 05.12.2016 року, (а.с. 61-62), свідок ОСОБА_7 впізнав ОСОБА_5 як особу, яка напала на жінку біля магазину «АТБ» та намагалася заволодіти її сумкою.

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання від 06.12.2016 року, (а.с. 64-65), потерпіла ОСОБА_6 впізнала ОСОБА_5 як особу, яка напала на неї, спричинила тілесні ушкодження та намагалася заволодіти її сумкою.

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 09.12.2016 року, потерпіла ОСОБА_9 розповіла і показала, як обвинувачений напав на неї, схопив за сумку, повалив на землю, вона кликала на допомогу, він тиснув її голову та шию, наніс удар коліном в обличчя, продовжував при цьому тиснути їй на голову та душити, вона кричала і виривалась, , після чого до них підбігли невідомі чоловіки, які відтягнули нападника від неї (а.с. 66-68).

Згідно висновку експерта № 382-Е від 17.12.2016 року (а.с. 95-96), у потерпілої ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому шийки п`ястної кістки 5-го пальця правої кисті, синця на тильній поверхні правої кисті, що відносяться до середнього ступеню тяжкості, що зумовило тривалий розлад здоров`я а також тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, а саме слід садна в області перенісся, струс головного мозку, що відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Згідно висновку експерта № 369-Е від 13.12.2016 року (а.с. 73-74), враховуючи локалізацію, характер і механізм утворення виявлених у ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, седмедексперт вважає можливим їх утворення за обставин та при механізмі, вказаних нею під час слідчого експерименту.

Вивчивши всі зібрані по справі і досліджені у судовому засіданні докази, оцінивши їх з точки зору допустимості, достовірності та належності, суд приходить до висновку, що обвинувачення ОСОБА_5 знайшло своє підтвердження.

Вищезазначені досліджені судом докази суд вважає достовірними, оскільки вони підтверджують і доповнюють один одного та узгоджуються між собою.

У суду немає підстав вважати необґрунтованими твердження потерпілої ОСОБА_6 стосовно того, що саме ОСОБА_5 напав на неї та, застосувавши насильство, небезпечне для життя чи здоров`я, намагався викрасти її майно, оскільки вона наполягає на своїх твердженнях, і її покази підтверджуються показаннями свідків та висновками судово-медичних експертиз.

Суд вважає необґрунтованими доводи обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що він не нападав на потерпілу, а сам став потерпілим від злочину, з наступних підстав.

Так, в матеріалах справи мається довідка чергового лікаря Марганецької лікарні (а.с. 76) та Акт СМЕ (а.с. 107-108), згідно яких у ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, а саме синець на правій дузі нижньої щелепи в області підборіддя, садна на обличчі, забійна рана на правій вушній раковині, відкритий перелом нижньої щелепи справа, а також струс головного мозку. Для з`ясування психологічного стану обвинуваченого після спричиненої травми, судом було призначено амбулаторну судову психолого-психіатричну експертизу щодо ОСОБА_5 , на що останній погодився. Однак, протягом 8 місяців ОСОБА_5 жодного разу не з`явився до експертів на виклики суду та експертної установи.

Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000931 від 24.12.2016 року за заявою ОСОБА_5 , за правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 122 КК України, постановою слідчого від 12.10.2017 закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Враховуючи отримані ОСОБА_5 тілесні ушкодження, суд критично ставиться до його доводів з приводу того, що він не вчиняв нападу на потерпілу, оскільки досліджені судом докази узгоджуються з показами потерпілої, свідків, дослідженими висновками експертиз та протоколами слідчих дій, і спростовують доводи обвинуваченого ОСОБА_5 .

Таким чином, оцінюючи всі досліджені судом докази, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у судовому засіданні доведена повністю і його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 187 КК України, тому що він вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений особою, яка раніше вчинила розбій.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, те, що він посягнув на чуже майно, здоров`я потерпілого, скоївши тяжкий злочин.

Суд також враховує особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який раніше судимий за вчинення тяжких корисливих злочинів, працює, на обліку у лікарів не перебуває, задовільно характеризується за місцем проживання та місцем роботи.

Обставин, пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Таким чином, враховуючи ступень тяжкості, обставини вчинення злочину, а також його суспільну небезпечність, беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, суд вважає, що мірою покарання, необхідною і достатньою для перевиховання обвинуваченого і попередження нових злочинів повинна бути міра покарання у виді позбавлення волі, оскільки вчинення тяжкого корисливого злочину дає підстави вважати, що обвинувачений схильний до вчинення корисливих злочинів, не робить для себе належних висновків і тому являється небезпечним для суспільства.

Підстав для застосування ст. 69 КК України суд не знаходить.

Цивільний позов не заявлений.

Враховуючи призначення покарання у виді позбавлення волі обвинуваченому, наявні ризики вчинення ним дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування від органів досудового розслідування або суду з метою уникнення покарання, вчинення іншого кримінального правопорушення, а також враховуючи вимоги ст.. 178 КПК України, а саме те, що обвинувачений не має захворювань, що перешкоджають триманню під вартою, вважаю, що для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого слід обрати щодо нього запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370-374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ :
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та призначити покарання у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі із конфіскацією майна.

Застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили шляхом взяття під варту в залі суду.

Термін відбування покарання відраховувати з моменту затримання з 06.03.2018 року.

Речові докази, що передані на зберігання потерпілій, залишити ОСОБА_6 .

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Марганецький міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1