Дата документу Справа № 1
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 11-сс/778/1339/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 334/7284/17 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 листопада 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 08 листопада 2017 року,
в с т а н о в и л а:
ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 08 листопада 2017 року задоволено частково клопотання слідчого Дніпровського ВП ГУ НП в Запорізькій області ОСОБА_10 , погоджене з прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 3 Запорізької області ОСОБА_11 , про застосування запобіжного заходу.

Застосовано щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який має середню освіту, студент ліцею № 29, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту шляхом заборони з 18-00 до 06-00 залишати своє житло за адресою: АДРЕСА_2 .

Покладено на ОСОБА_7 такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду чи слідчого; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.

Ухвала про застосування запобіжного заходу діє до 08 січня 2018 року включно.

Згідно зі змістом судового рішення, слідчим відділом Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0003837 від 31 серпня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 345 КК України.

28 серпня 2017 року, ОСОБА_7 було повідомлено, про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 345 КК України та вказане повідомлення про вчинення кримінального правопорушення було направлено за місцем мешкання останнього, а саме за адресою: АДРЕСА_1 .

Наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_7 інкримінованого правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному проваджені доказами.

31.08.2017 року ОСОБА_12 було оголошено у розшук та вказане кримінальне правопорушення, за погодженням з прокурором, було зупинено.

28.09.2017 року слідчим Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, за погодженням з прокурором, було направлено клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

29.09.2017 року суддею Ленінського районного суду м. Запоріжжя було винесено ухвалу про дозвіл на затримання ОСОБА_7

08.11.2017 року о 02 годині 38 хвилин ОСОБА_7 на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29.09.2017 року було затримано, про що складено протокол затримання особи.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п. 1, п. 3, п. 4, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, що підтверджується тим, що ОСОБА_7 за місцем свого мешкання не проживає та переховувався від органів досудового розслідування внаслідок чого, був оголошений у розшук. Також встановлено, що ОСОБА_7 може незаконно впливати на потерпілого та свідків у зазначеному кримінальному проваджені та вчинити інше кримінальне правопорушення, а також перешкоджати встановленню об`єктивної істини у кримінальному проваджені.

У зв`язку з чим, орган досудового слідства вважав про необхідність застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, за наявністю ризиків, передбачених п. 1, п. 3, п. 4, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, на думку слідчого, застосування більш м`яких запобіжних заходів, такого як особисте зобов`язання, передбачене п. 1 ч. 1 ст. 176 КПК України, неможливо, оскільки ОСОБА_7 підозрюється у скоєнні особливо тяжкого злочину та був оголошений у розшук.

До теперішнього часу не надійшли заяви від осіб, які б виявили бажання бути поручителями підозрюваного ОСОБА_7 , що виключає можливість застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 176 КПК України. Підозрюваний ОСОБА_7 не має джерела доходу, що свідчить про неможливість обрання йому запобіжного заходу у вигляді застави, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 176 КПК України.

Задовольняючи частково клопотання слідчого, слідчий суддя зазначила, що не доведено, що ОСОБА_7 надсилалися повістки про виклик, чи він повідомлявся по телефону. З цього приводу не були допитані його батьки та родичі. Місце його перебування в АДРЕСА_2 , як встановлено у суді, було не відомо. Не доведено і те, що після 09 червня 2017 року ОСОБА_7 вчинив яке-небудь правопорушення. Раніше він до кримінальної відповідальності не притягувався. Вивченням особи ОСОБА_7 встановлено, що він має постійне місце проживання, де проживає разом із матір`ю; не одружений; дітей не має; постійної роботи не має; на теперішній час навчається у коледжі; стан здоров`я задовільний. Разом із тим, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання від 7 до 14 років позбавлення волі. Отже, вважала, що клопотання підлягає задоволенню частково на підставі ч. 4 ст. 194 КПК України, оскільки прокурором доведено обставини, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 194 КПК України та не доведено обставини згідно п. 3 цього Закону. Таким чином, вважала за необхідне застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з покладенням на ОСОБА_7 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор вважає ухвалу слідчого судді необґрунтованою, у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження. Так, слідчим суддею не враховано той факт, що ОСОБА_7 перебував у розшуку: слідчим виносилась постанова про оголошення у розшук ОСОБА_7 , а слідчим суддею Ленінського районного суду м. Запоріжжя ухвала про затримання з метою приводу для вирішення питання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 . Зазначене свідчить про те, що він може вчинити інше кримінальне правопорушення, знаходячись на свободі, що є ризиком, передбаченим п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Зазначає, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років. Судом не в повному обсязі досліджено матеріали кримінального провадження. Також судом неналежним чином надано оцінку діям підозрюваного, який свою провину не визнав. Одним із ризиків, зазначених слідчим у клопотанні, було те, що підозрюваний може вчинити інший злочин. Враховуючи викладені обставини та зухвалість, з якою вчинено правопорушення, існують достатні підстави вважати, що підозрюваний становить суспільну небезпеку та потребує ізоляції від суспільства. Вважає, що обраний судом запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не відповідає тяжкості вчиненого ОСОБА_7 злочину.

На підставі викладеного, просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги; прокурора, яка підтримала доводи апеляційної скарги; підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_9 задоволенню не підлягає, у зв`язку з наступним.

Відповідно до положень ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 КПК України.

В оскаржуваній ухвалі слідчим суддею при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, враховано наявність обґрунтованої підозри, перевірені обставини щодо існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також оцінено сукупність обставин, які враховуються при обранні обмежувальних свободу заходів, зокрема, можливість переховуватись від органів досудового розслідування, а в подальшому, від суду з метою уникнення кримінального покарання; знищити, сховати або спотворити речі, які мають істотне значення для кримінального провадження; незаконно впливати на потерпілого чи свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Вирішуючи питання, поставлене слідчим у клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 слідчий суддя врахувала вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази, обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Із змісту ухвали слідчого судді випливає, що слідчий суддя погодилась із існуванням тільки одного ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, а саме можливому перешкоджанню кримінальному провадженню.

На переконання колегії суддів, доводи прокурора в апеляційній скарзі про існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3-5 ч. 1 ст. 177 КПК України є лише припущенням, і заявлені ризики носять імовірний характер. Відповідних доказів, які в достаній мірі вказували на існування заявлених ризиків апелянт не надав. Позиція з цього приводу в ухвалі слідчого судді належним чином обґрунтована та вмотивована і колегія суддів повністю з нею погоджується.

Суто наявність постанови про оголошення ОСОБА_7 у розшук, а також не визнання ним вини, не свідчить про існування ризиків ані можливого переховування від органів досудового розслідування і суду, ані можливого тиску на свідків чи потерпілого, ані можливості вчиненню нового кримінального правопорушення.

Зважаючи на обставини, встановлені у судовому засіданні, зокрема, вагомості наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкості покарання, даних про його особу, міцності соціальних зв`язків підозрюваного, наявності постійного місця проживання, вік та стан здоров`я, сімейний, майновий стан, відсутність постійного місця роботи, відсутність судимостей, обставини досудового розслідування, беручи до уваги мету і підстави застосування запобіжних заходів, що передбачені ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшла висновку про доцільність застосування до підозрюваного запобіжного заходу менш суворого, ніж утримання під вартою (про який клопотав слідчий), у вигляді домашнього арешту, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, що може в достатній мірі гарантувати усунення або ж суттєве зменшення встановленого ризику.

При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 слідчий суддя прийшла до висновків, які колегія суддів вважає обґрунтованими і такими, що узгоджуються з вимогами кримінального процесуального закону, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та відповідають практиці Європейського суду з прав людини.

Таким чином, частково задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя, з дотриманням вимог ст.ст. 177, 178 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінила всі обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, що враховуються при обранні запобіжного заходу, належним чином мотивувала своє рішення, вказавши в ухвалі про наявність ризиків, вказаних в клопотанні.

З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів.

При цьому, слід зауважити, що слідчий суддя, суд на підставі розумної оцінки сукупності отриманих відомостей повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що на час звернення до слідчого судді, слідчий у своєму клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не довів обставини, які безперечно виправдовують обмеження права ОСОБА_7 на свободу.

Доводи прокурора про те, що слідчий суддя не врахувала той факт, що ОСОБА_7 був оголошений у розшук, і стосовно останнього була винесена ухвала про дозвіл на затримання, є необґрунтованими, адже ця обставина досліджувалась слідчим суддею, їй дана відповідна оцінка, висновки щодо відсутності ризику переховування від органів досудового розслідування, суду слідчим суддею обґрунтовані і вмотивовані.

Відсутність вищевказаного ризику також підтверджується тим фактом, що підозрюваний не порушує умови обраного йому запобіжного заходу, в добровільному порядку прибув до апеляційного суду для участі в розгляді провадження.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а:
апеляційну скаргу прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 08 листопада 2017 року, якою задоволено частково клопотання слідчого Дніпровського ВП ГУ НП в Запорізькій області ОСОБА_10 , погоджене з прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 3 Запорізької області ОСОБА_11 , про застосування запобіжного заходу та застосовано щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту шляхом заборони з 18-00 до 06-00 залишати своє житло за адресою: АДРЕСА_2 , з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, строком до 08 січня 2018 року включно залишити без змін.
Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4