Справа № 161/944/18
Провадження № 1-кс/161/792/18
У Х В А Л А
П Р О А Р Е Ш Т М А Й Н А
м. Луцьк 22 січня 2018 року
Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у Волинській області підполковника поліції ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000045 від 18 січня 2018 року проарешт майна, -
В С Т А Н О В И В :
Старший слідчий СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 звернулася до Луцького міськрайонного суду Волинської області із клопотанням про арешт майна, мотивуючи його тим, СУ ГУНП у Волинській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000045 від 18 січня 2018 року за фактом пропозиції службовій особі надати їй неправомірну вигоду, наданні такої вигоди, за не вчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує чи надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданої влади чи службового становища, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України.

Також, слідчий зазначив, що в ході досудового розслідування встановлено, що 18.01.2018, близько 12 год. 05 хв., Рачинський сільський голова ОСОБА_4 під час перебування в службовому кабінеті № 218 старшого оперуповноваженого в ОВСвідділу протидії хабарництву та організованим формам злочинності у сфері економіки Управління захисту економіки у Волинській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України ОСОБА_5 , який знаходиться на 2 поверсі приміщення Управління захисту економіки у Волинській області за адресою: м. Луцьк, вул. Загородня, 5а, запропонувала останньому надати неправомірну вигоду в сумі 1000 гривень, за вирішення питання про уникнення від юридичної відповідальності.
Окрім цього, слідчий зазначив, що в ході проведення огляду місця події 18.01.2018 холу приміщення УЗЕ у Волинській області за адресою: м. Луцьк вул. Загородня, 5а вилучено грошові кошти, купюрами в кількості 8 штук, а саме три купюри номіналом по 200 гривень, три купюри номіналом по 100 гривень та 2 купюри номіналом по 50 гривень, в сумі 1000 (однієї тисячі) гривень.
З врахуванням зазначених обставин, слідчий, посилаючись на ст. ст. 40, 100, 131, 132, 170, 171 КПК України, слідчий просив суд:

Накласти арешт, а саме заборону на відчуження, розпорядження та користування майном, яке вилучено під час огляду за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

на грошові кошти, купюрами в кількості 8 штук, а саме три купюри номіналом по 200 гривень, три купюри номіналом по 100 гривень та 2 купюри номіналом по 50 гривень, в сумі 1000 (однієї тисячі) гривень з наступними серійними номерами: 200 гривень ТЄ 4298162;200 гривень ЄЯ 2101916;200 гривень ЄШ 0782463;100 гривень ВЦ 5977921;100 гривень ТБ 5700506;100 гривень СБ 2325697;50 гривень СУ 1242813;50 гривень УМ 8657916.
В судове засідання прокурор ОСОБА_6 , слідчий ОСОБА_3 не з`явилися, хоча належними чином були повідомлені про час та дату судового засідання. До суду подали заяву, в якій клопотання підтримали із підстав зазначених у ньому та просили суд його задоволити, а судове засідання проводити у їх відсутності.

Однією з основних вимог до поведінки судді, закріплених у ст. 6 Закону України «Про статус суддів»: суддя, при здійсненні правосуддя дотримуватися вимог Конституції та законів України, забезпечувати повний, всебічний та обєктивний розгляд судових справ з дотриманням установлених законом строків.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

З рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 р. та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 р. вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Із зазначеного слідує, що розгляд справи за відсутності слідчого та прокурора не є порушенням права на справедливий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.
Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Оскільки учасники судового розгляду не прибули, суд розглянув клопотання без застосування технічних засобів фіксації судового розгляду.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, встановив наступні обставини та прийшов до наступних висновків.
До Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 січня 2018 року за №0000045 слідчим внесені відомості про те, що 18.01.2018 року близько 12 год. 10 хв. в приміщенні УЗЕ у Волинській області ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді голови Рачинської сільської ради пропонувала та надала неправомірну вигоду в сумі 1000 гривень старшому о/у Департаменту УЗЕ у Волинській області ОСОБА_5 за вирішення питання про уникнення юридичної відповідальності, з правовою кваліфікацією за ч.1 ст.369 КК України (а.с.3).

Відповідно до протоколу огляду місця події від 18 січня 2018 року встановлено, що в ході проведення огляду місця події 18.01.2018 холу приміщення УЗЕ у Волинській області за адресою: м. Луцьк вул. Загородня, 5а вилучено грошові кошти, купюрами в кількості 8 штук, а саме три купюри номіналом по 200 гривень, три купюри номіналом по 100 гривень та 2 купюри номіналом по 50 гривень, в сумі 1000 (однієї тисячі) гривень, які йому були надані ОСОБА_4 в якості неправомірної вигоди(а.с. 4-6).

Згідно з постановою старшого слідчого СУ ГУНП у Волинькій області підполковника поліції ОСОБА_3 від 18 січня 2018 року встановлено, що вилучені у ході проведення огляду місця події грошові кошти визнані речовими доказами у кримінальному провадженні №00000045 (а.с.7).

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно ч. 2 вказаної статті тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, тобто є матеріальним об`єктом, що є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберіг на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Таким чином, слідчий суддя встановив, що слідчим доведено необхідність у накладанні арешту на грошові кошти, які визнані речовим доказом у кримінальному провадженні з метою збереження речового доказу, тому клопотання слідчого підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.98,167,170,172,173,372 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :
Клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у Волинській області підполковника поліції ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000045 від 18 січня 2018 року проарешт майна задовольнити.
Накласти арешт, а саме заборону на відчуження, розпорядження та користування майном, яке вилучено під час огляду за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

на грошові кошти, купюрами в кількості 8 штук, а саме три купюри номіналом по 200 гривень, три купюри номіналом по 100 гривень та 2 купюри номіналом по 50 гривень, в сумі 1000 (однієї тисячі) гривень з наступними серійними номерами:
-200 гривень ТЄ 4298162;
-200 гривень ЄЯ 2101916;
-200 гривень ЄШ 0782463;
-100 гривень ВЦ 5977921;
-100 гривень ТБ 5700506;
-100 гривень СБ 2325697;
-50 гривень СУ 1242813;
-50 гривень УМ 8657916.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Волинської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1