Номер провадження:1-кп/521/876/17
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2017 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі кримінальне провадження за обвинуваченням: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Березівка Одеської області, громадянина України, не одруженого, маючого неповну середню освіту, офіційно не працює, неофіційно працюючий робочим на будівельних майданчиках в м. Одесі, без реєстраційного обліку, тимчасово проживаючого в АДРЕСА_1 , не маючого судимості в силу ст. 89 КК України, у скоєні злочинів передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 29 червня 2017 року приблизно о 00 годині 05 хвилин, перебуваючи на вулиці В. Терешкової неподалік від будинку № 42 в м. Одесі підійшов до автомобіля марки «ВА3 2105» червоного кольору, 1982 року випуску, д.н. НОМЕР_1 , та визначив об`єктом свого злочинного посягання відеореєстратор моделі «MDR-820HD» чорного кольору, магнітофон 1-Дін фірми «Піонер» чорного кольору та флеш-накопичувач моделі «Тranced» чорного кольору, які знаходились у вказаному автомобілі. Реалізуючи свій злочинний намір, впевнившись, що його дії є не помітними для сторонніх осіб, діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, шляхом розбиття правого переднього бокового скла, ОСОБА_4 отримав доступ до відеореєстратора моделі «MDR-820HD» чорного кольору вартістю 1800 гривень, магнітофона 1- Дін фірми «Піонер» чорного кольору вартістю 1800 гривень та флеш- накопичувача моделі «Тranced» чорного кольору вартістю 200 гривень та заволодів ними. Вказані речі знаходились в автомобілі «ВА3 2105» 1982 року випуску, д.н. НОМЕР_1 та належали ОСОБА_6 .

Після скоєного, ОСОБА_4 місце вчинення кримінального правопорушення залишив, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдав матеріальних збитків ОСОБА_7 на загальну суму 3800 гривень.

Крім того, ОСОБА_4 діючи повторно 06 липня 2017 року приблизно о 03 годині 40 хвилин, перебуваючи на вулиці Бреуса неподалік від будинку № 26 в м. Одесі підійшов до автомобіля марки «CITROEN» синього кольору, 2013 року випуску, д.н. НОМЕР_2 , та визначив об`єктом свого злочинного посягання відеореєстратор моделі «Transced DrivePro 220» FCC ID:A4Z220 чорного кольору, який знаходився у вказаному автомобілі. Реалізуючи свій злочинний намір, впевнившись, що його дії є не помітними для сторонніх осіб, діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, шляхом розбиття правого переднього бокового скла отримав доступ до відеореєстратора моделі «Transced DrivePro 220» FCC ID:A4Z220 чорного кольору вартістю 4 641 гривня та заволодів ним. Вказаний відеореєстратор знаходився в автомобілі «CITROEN» д.н. НОМЕР_3 і належав ОСОБА_8 .

Після скоєного ОСОБА_4 місце вчинення кримінального правопорушення залишив, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдав матеріальних збитків ОСОБА_9 на загальну суму 4641 гривень.

Крім того, ОСОБА_4 діючи повторно 06 липня 2017 року приблизно о 04 годині перебуваючи на вулиці Бреуса неподалік від будинку № 26 в м. Одесі підійшов до автомобіля марки «MERCEDES-BENZ» білого кольору, 2006 року випуску, д.н. НОМЕР_4 та визначив об`єктом свого злочинного посягання відеореєстратор моделі «RESET» чорно-коричневого кольору, який знаходився у зазначеному автомобілі. Реалізуючи свій злочинний намір, впевнившись, що його дії є не помітними для сторонніх осіб, діючи умисно, протиправно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом розбиття бокового правого переднього скла отримав доступ до відеореєстратора моделі «RESET» вартістю 263 гривні і заволодів ним. Вказаний відеореєстратор знаходився в автомобілі «MERCEDES-BENZ» д.н. НОМЕР_5 та належав ОСОБА_10 .

Після скоєного ОСОБА_4 місце вчинення злочину залишив, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдав матеріальних збитків ОСОБА_10 на загальну суму 263 гривні.

Крім того, ОСОБА_4 у період часу з 22 години 05 липня 2017 року до 08 години 06 липня 2017 року, більш точний час в ході досудового розслідування встановити не вдалося, перебуваючи на вулиці Бреуса неподалік від житлового будинку № 26/2а в м. Одесі, помітив у автомобілі марки «FIAT» білого кольору, 2015 року випуску, д.н. НОМЕР_6 речі, які обрав об`єктом свого посягання. Реалізуючи свій злочинний намір, впевнившись, що його дії є непомітними для сторонніх осіб, діючи умисно, протиправно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом розбиття правого бокового переднього скла, отримав доступ до 6 пар окулярів 3D загальною вартістю 360 гривень та книжки червоного кольору «Японские крылатые выражения» вартістю 44 гривень, якими заволодів. Вказані предмети і речі знаходились в автомобілі «FIAT» 2015 року випуску, д.н. НОМЕР_6 та належали ОСОБА_11 .

Після скоєного ОСОБА_4 місце вчинення кримінального правопорушення залишив, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдав матеріальних збитків ОСОБА_11 на загальну суму 404 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованих йому злочинах визнав повністю. Від дачі показів відмовився, однак повністю підтвердив обставини злочинів, які викладені в обвинувальному акті та які оголошені прокурором в судовому засіданні. В теперішній час він у скоєному розкаюється, просить суд суворо його не наказувати. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 визнав в повному обсязі.

Окрім повного визнання своєї вини, винність обвинуваченого ОСОБА_4 в інкримінованих йому злочинах повністю доказана і підтверджується зібраними в порядку ст. ст. 84-86, 91-93 КПК України доказами, дослідження яких відповідно до ст. 349 КПК України за згодою учасників судового розгляду судом визнано недоцільним щодо тих обставин, які ніким не оскаржуються і обмежено дослідженням доказів обставин, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого та обтяжують чи пом`якшують покарання. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння обвинуваченим обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність його позиції, та роз`яснено вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 185 КК України, за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка); та за ч. 2 ст. 185 КК України, за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

При визначені виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, його вік та соціальне положення, характер, мотиви та обставини вчинених злочинів, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є щире каяття та наявні тяжкі захворювання.

Згідно довідки КЗ Березівської центральної районної лікарні від 14.12.2017 року ОСОБА_4 перебуває на диспансерному обліку в протитуберкульозному кабінеті лікарні з 2013 року. Вперше виявлений туберкульоз у хворого від 28.01.2014 року та підтверджений в обласному протитуберкульозному диспансері. Встановлений діагноз: Активний туберкульоз, мультирезистентний туберкульоз (27.02.14) легень(інфільтративний)(фаза часткового розсмоктування) категорія 4.

Обставин, що обтяжують покарання судом під час судового розгляду не встановлено.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 , та встановлюючи ступінь його вини у вказаних злочинах, суд дає оцінку не окремому вчинку обвинуваченого, а і його особистості, наскільки вона проявилася у злочинних діях, наскільки він має нахили до скоєння правопорушень.

Даючи оцінку особистості обвинуваченого, судом встановлено, що ОСОБА_4 в теперішній час не має своєї сім`ї. Має неповну середню освіту (ЗОШ 9 класів). Працює неофіційно на будівельних майданчиках в м. Одесі. Не має місця реєстрації та постійного місця мешкання в м. Одесі. Вважається таким, що не має судимості в силу ст. 89 КК України. Має тяжкі захворювання: активний туберкульоз. Таким чином бідність, відсутність належної освіти і належного виховання, а також наявність тяжкого захворювання, яке потребує певних грошових коштів на лікування, на думку суду привели обвинуваченого до скоєння вказаного злочину.

Суд вважає, що обставини встановлені під час судового розгляду свідчать, що ОСОБА_4 є особою суспільно небезпечною.

Злочин вчинений обвинуваченим є суспільно небезпечним, оскільки посягає на право власності особи. Однак враховуючи обставин які пом`якшують покарання та відсутність обставини, які обтяжують покарання, суд вважає, що необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження нових злочинів, повинно бути призначено покарання у межах, встановлених у санкції статей, зв`язане з позбавленням волі.

Суд також вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 положення Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, який набрав законної сили 07.09.2017 року. В судовому засіданні останній просив застосувати до нього положення вказаного закону та його адвокат заявив відповідне клопотання.

Відповідно до п. «г» ст. 1 вказаного Закону, підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи визнанні винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 КК України, осіб визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 КК України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: яких на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами першої, другої чи третьої групи, а також хворими на активну форму туберкульозу (диспансерні категорії 1-4), онкологічні захворювання (ІІІ, ІV стадії за міжнародною класифікацією TNM), СНІД (ІІІ, ІV клінічні стадії за класифікацією ВООЗ) та інші тяжкі хвороби, що перешкоджають відбуванню покарання та підпадають під визначення Переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого у додатку 12 до Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15 серпня 2014 року № 1348/5/572.

Як встановлено під час судового розгляду ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні умисного злочину середньої тяжкості (який не є тяжким або особливо тяжким) та має хворобу: активну форму туберкульозу (мультирезистентний туберкульоз легень, інфільтративний, фаза часткового розсмоктування). Перебуває на диспансерному обліку - категорія 4.

При вирішенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_6 суд керується вимогами ст. ст. 128, 129 КПК України, ст. 11 ЦПК України і ст. 1166 ЦК України.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Судом встановлено, що шкода завдану майну потерпілого ОСОБА_6 заподіяна обвинуваченим ОСОБА_4 у зв`язку з чим позов заявлений потерпілим виключно до ОСОБА_4 , як до особи що заподіяла його. Сам обвинувачений повністю визнав всі позовні вимоги потерпілого.

Заподіяння шкоди майну потерпілого ОСОБА_6 підтверджується матеріалами кримінального провадження, дослідження яких відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, судом визнано недоцільним, оскільки учасники судового провадження не оспорювали фактичних обставин по провадженню.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як по зверненню фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Документально потерпілим ОСОБА_6 підтверджено заподіяння матеріальної шкоди на загальну суму 9729 гривень. Суд вважає за необхідне позов потерпілого в частині стягнення матеріальної шкоди задовольнити в повному обсязі.

Також суд вважає за необхідне стягнути моральну шкоду, заподіяну потерпілому ОСОБА_6 на підставі вимог ст. ст. 23, 1167, 1168 ЦК України і загальних принципів цивільного законодавства справедливості і розумності.

При цьому суд виходить з того, що потерпілий переніс певні душевні страждання, у зв`язку з ушкодженням його автомобіля. У вказаний період в нього була вагітна дружина, а тому потребувала постійного догляду та поїздок до лікарні. Частково відсутність транспортного засобу (під час ремонту) позначилась на способі його життя.

Таким чином, при стягненні моральної шкоди, суд враховує характер злочину, глибину фізичних і душевних страждань потерпілого, поведінку обвинуваченого під час вчинення злочину і після нього, в зв`язку з чим, позовні вимоги про стягнення з обвинуваченого 10 000 гривен моральної шкоди, суд задовольняє частково в сумі 2 000 гривень, вважаючи, що дана сума може в повній мірі заповнити моральні страждання які зазнав потерпілий. Суд вважає, що заявлена сума потерпілим є занадто великою та об`єктивно не обґрунтованою.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню, які пов`язанні з залученням експертів, відповідно до ст. ст. 118, 122, 126 КПК України, належить покласти на обвинуваченого.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 370, 373, 374 КПК України,

СУД, -
У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_4 , винним у скоєні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:

за ч. 1 ст. 185 КК України, у вигляді арешту на строк 5 (п`ять) місяців;

за ч. 2 ст. 185 КК України, у вигляді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 місяців.

Відповідно до ст. 70 КК України визначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 місяців.

Звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань не пов`язаних з позбавлення волі ОСОБА_4 на підставі п. «г» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, який набрав законної сили 07.09.2017 року. Відповідно звільнити з під-варти у залі судового засідання обвинуваченого ОСОБА_4 .

До набрання вироком суду законної сили будь-який запобіжний захід обвинуваченому не обирати.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 - 9729 (дев`ять тисяч сімсот двадцять дев`ять) гривень матеріальної шкоди та 2 000 (дві тисячі) гривень моральної шкоди. В іншій частині позовних вимог потерпілого відмовити, з підстав викладених в мотивувальній частині вироку.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у загальній сумі 1977 (одна тисяча дев`ятсот сімдесят сім) гривень 40 копійок.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

С У Д Д Я: ОСОБА_1