№ 207/2161/14-к
№ 1-кп/207/38/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 листопада 2017 року м. Кам`янське .

Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретареві ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , законного представника неповнолітнього ОСОБА_7 , представника служби у справах дітей ОСОБА_8 , представника уповноваженого підрозділу органів внутрішніх справ ОСОБА_9 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янське кримінальне провадження № 0000466 за звинуваченням :

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська , громадянина України , освіта не повна середня , який мешкає по АДРЕСА_1 , раніше судимого :

1. 16 серпня 2013 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 186 КК України 2001 року до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік ,

за ч. 2 ст. 186 КК України 2001 року ,

В С Т А Н О В И В

ОСОБА_10 , будучи раніше судимим 16 серпня 2013 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 186 КК України 2001 року до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік , на шлях виправлення не став , належних висновків для себе не зробив та під час іспитового строку скоїв кримінальне правопорушення при наступних обставинах .
Повторно , 22 березня 2014 року ОСОБА_11 , маючи намір на відкрите викрадення чужого майна , вступив в попередню змову з неповнолітнім ОСОБА_10 , розподіливши між собою ролі та способи поведінки під час скоєння кримінального правопорушення .
Далі , ОСОБА_11 та неповнолітній ОСОБА_10 приблизно о 00.20 годині , знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_2 , побачили ОСОБА_6 , якого з урахуванням своєї чисельної переваги , визначили як об`єкт свого злочинного посягання та реалізуючи свій злочинний намір , направлений на відкрите викрадення чужого майна , діючи спільно , під надуманим приводом наблизились до потерпілого ОСОБА_6 та , діючи умисно , з корисливих мотивів , неповнолітній ОСОБА_10 наніс потерпілому ОСОБА_6 один удар кулаком в область обличчя , після чого ОСОБА_11 зробив спробу завдати потерпілому удар кулаком руки в обличчя , проте останній , з урахуванням обставин , що склались , сприймаючи дії ОСОБА_11 неповнолітнього ОСОБА_10 як реальну загрозу, побоюючись за своє життя та здоров`я , увернувшись від нанесеного удару, опираючись нападаючому неповнолітньому ОСОБА_10 , кинув у сторону останнього скляну пляшку , яка знаходилась у нього в руках та розуміючи явну перевагу сили та кількості нападників , став тікати , однак неповнолітній ОСОБА_10 наздогнав його та збив з ніг , наніс йому декілька ударів ногою по голові , після чого відкрито викрав з кишені потерпілого ОСОБА_6 гроші в сумі 50 гривень . В цей час ОСОБА_11 підійшов до потерпілого ОСОБА_6 та разом з неповнолітнім ОСОБА_10 , утримуючи потерпілого за руки , відвели останнього до кута будинку АДРЕСА_3 , де неповнолітній ОСОБА_12 , діючи умисно , з корисливих мотивів , згідно відведеної йому ролі під час скоєння кримінального правопорушення , знаходився в безпосередній близькості від потерпілого , з метою припинення можливого опору потерпілого і створення умов ОСОБА_11 в реалізації їх злочинних намірів . В цей час ОСОБА_11 , діючи спільно в групі осіб , продовжуючи реалізовувати спільний намір , направлений на відкрите викрадення чужого майна , умисно , з корисливих мотивів , скориставшись тим , що воля потерпілого ОСОБА_6 до надання можливого опору подавлена , відкрито викрав наступне майно , яке належить потерпілому ОСОБА_6 , а саме мобільний телефон «Нокіа 6303І» вартістю 300 гривень ; ланцюжок із срібла вартістю 2000 гривень , а всього викрали майно на загальну суму 2350 гривень . Після чого неповнолітній ОСОБА_10 разом з ОСОБА_11 з місця скоєння кримінального правопорушення зникли , завдали потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 2350 гривень .
У судовому засіданні ОСОБА_10 винним себе не визнав і пояснив , що 22 березня 2014 року разом з ОСОБА_11 гуляли . Потерпілий сам створив конфліктну ситуацію , почав чіплятися та виражатись нецензурною лайкою . Вдарив пляшкою ОСОБА_11 . Запропонував їм забрати ланцюжок та телефон в рахунок завданої шкоди . Ланцюжок залишився у нього вдома , а телефон у ОСОБА_11 . Потерпілого тільки тримав , але не бив .
Факт вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_10 підтверджується наступним .
ОСОБА_11 винним себе визнав повністю і пояснив , що 22 березня 2014 року разом з братом пішов до бару та зустрілись там зі знайомими ОСОБА_10 та ОСОБА_13 . Приблизно о 00.30 годині разом з ОСОБА_10 йшов додому по вулиці Запорізькій у м. Дніпродзержинську , де побачили потерпілого . Запропонував ОСОБА_10 забрати у потерпілого цінні речі . ОСОБА_10 попросив у ОСОБА_6 сигарету . Потерпілий йому грубо відповів і у них стався конфлікт . ОСОБА_10 вдарив потерпілого , потім потерпілий наніс ОСОБА_10 удар пляшкою і почав тікати . ОСОБА_10 наздогнав його та звалив з ніг , вдвох почали бити потерпілого . Після цього підняли та почали з ним розмовляти . Потерпілий дістав телефон та зняв з себе срібний ланцюжок і віддав все йому . ОСОБА_10 витяг у потерпілого з карману 50 гривень , які залишив у себе . Залишив телефон собі , а ланцюжок віддав ОСОБА_10 . Телефон потім віддав співробітникам поліції . Потерпілого бити не збирались , хотіли тільки забрати цінні речі . Знав , що ОСОБА_10 на момент скоєння злочину не було 18 років . Розповів ОСОБА_10 як потрібно себе вести з потерпілим і що робити .
Потерпілий ОСОБА_6 пояснив , що в 20-х числах березня 2014 року у період часу приблизно з 00.00 годин до 01.00 години розпивав пиво по АДРЕСА_2 . В цей час підійшов ОСОБА_10 та попросив сигарету , на що йому відмовив . ОСОБА_11 стояв поряд з ним . ОСОБА_10 взяв його за шию та вдарив . ОСОБА_11 теж хотів вдарити , але ухилився від його удару . Кинув пляшку у ОСОБА_11 та побіг . Його наздогнав ОСОБА_10 та збив з ніг , після чого декілька разів ударив ногою по голові . В цей час руками закривав обличчя . ОСОБА_11 теж декілька разів бив ногами по голові та по тулубу . ОСОБА_10 заліз у карман джинсів та дістав дві картки «А-банк» і «Альфабанк» , а також гроші в сумі 50-60 гривень . Потім підняли його вдвох під руки . Підійшли ще троє хлопців . Відвели в темне місце і ОСОБА_10 спитав пін-коди карток . Назвав йому пін-коди . ОСОБА_10 перевірив картки на банкоматі . ОСОБА_11 зняв з нього срібний ланцюжок , забрав телефон , гаманець і записник . Потім сказали йому іти додому . Троє чоловік стояли поряд і нічого не робили , тільки сміялися . Телефон і ланцюжок йому повернули . Знає , що телефон був у ОСОБА_11 , а ланцюжок був у ломбарді . Коли сидів на лавці , то бачив їх обличчя . ОСОБА_10 виконував чіткі дії , ОСОБА_11 викрикував , що треба забирати та наздогнати його . Добровільно надав їм тільки пін-коди від карток . Претензій майнового характеру не має .

А також іншими доказами по справі :

протоколом огляду місця події від 22 березня 2014 року ( а.с. 12 13 том 1 ), з якого слідує , що об`єктом огляду є ділянка місцевості , яка розташована навпроти під`їзду № 1 будинку № 19 по вулиці Запорізькій у м. Дніпродзержинську та ділянка місцевості біля кута будинку АДРЕСА_4 . В ході огляду нічого не виявлено та не вилучено ;

протоколом огляду від 26 березня 2014 року ( а.с. 27 28 том 1 ) , з якого слідує , що предметом огляду є мобільний телефон «Нокіа 6303І» , імеі: НОМЕР_1 , чорно-срібного кольору , який для огляду добровільно надав ОСОБА_11 та пояснив , що вказаний телефон йому продав хлопець на ім`я ОСОБА_14 ;

протоколом огляду предметів від 28 березня 2014 року ( а.с. 31 32 том 1 ) , з якого слідує , що предметом огляду є ланцюжок білого кольору довжиною 60 см. з металевим кулоном у формі чоловічка з двома головами , який добровільно надав ОСОБА_10 та пояснив , що вказаний ланцюжок йому передав ОСОБА_15 21 березня 2014 року у нічний час ;

висновком судово-психіатричного експерта № 214 від 19 жовтня 2017 року ( а.с. 65 - 69 том 4 ) , з якого слідує , що ОСОБА_10 хронічним психічним захворюванням , слабоумством , тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності або іншим хворобливим розладом діяльності в період інкримінованого йому діяння не страждав . По своєму психічному стану у період часу , який відноситься до інкримінованого діяння , він міг усвідомлювати значення своїх дій (бездіяльності) та керувати ними . На теперішній час ОСОБА_10 має хронічне психічне захворювання у формі шизофренії параноїдальної . Вказане хронічне психічне захворювання позбавляє іспитованого на теперішній час здатності усвідомлювати значення своїх дій (бездіяльності) та керувати ними . На теперішній час по своєму психічному стану ОСОБА_10 , який захворів хронічним психічним захворюванням після скоєння інкримінованого йому діяння, потребує застосування у відношенні нього примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричної лікарні із звичайним наглядом.

Таким чином , ОСОБА_10 вчинив кримінальне правопорушення , передбачене ч. 2 ст. 186 КК України 2001 року , тобто відкрите викрадення чужого майна ( грабіж ) , поєднаний з насильством , яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого , вчинений повторно , за попередньою змовою групою осіб .
Враховуючи, що ОСОБА_10 скоїв злочин , перебуваючи у стані осудності , але на даний час є особою , яка не може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними , тому на підставі положень ч. 3 ст. 19 КК України 2001 року ОСОБА_10 не підлягає покаранню та потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 93 , п. 2 ч. 1 ст. 94 КК України 2001 року у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Керуючись ст. 19 , 93 , 94 КК України 2001 року , ст. 512 , 513 , 516 КПК України , суд

У Х В А Л И В

Застосувати до ОСОБА_10 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом .

Ухвалу може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області на протязі тридцяти днів з дня проголошення ухвали .

Суддя ОСОБА_1