Справа № 205/219/13- к
Провадження № 1-кп/206/81/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"19" квітня 2018 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарях ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро кримінальне провадження, відомості стосовно якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 00000295 від 14.01.2013 року за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з освітою 9 класів, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 13.04.2001 року Дніпропетровським обласним судом за п.п. «б»,«е» ст. 93 КК України до 8 років 6 місяців позбавлення волі, 24.12.2008 року Ленінським судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого 15.06.2012 році умовно-достроково на 1 рік 2 місяця 18 днів,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.п. 12, 13 ч.2 ст. 115 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників-адвокатів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

потерпілої ОСОБА_12 ,

перекладачів ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

ОСОБА_15 , ОСОБА_16

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_6 , будучи особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, за що був засуджений вироком Дніпропетровського обласного суду від 13 квітня 2001 року, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, 18 листопада 2012 р. біля 18.00 години перебував в квартирі АДРЕСА_3 за місцем проживання його знайомого обвинуваченого ОСОБА_7 , де разом з власником житла та ОСОБА_17 вживали спиртні напої. Під час спільного вживання алкогольних напоїв між обвинуваченими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з одного боку та ОСОБА_17 з іншого боку виникла сварка на ґрунті особистих неприязних відносин, в ході якої обвинувачений ОСОБА_7 наніс декілька ударів потерпілому ОСОБА_17 в область обличчя, від одного з яких останній впав у ванній кімнаті, вдарившись головою об підлогу та втратив свідомість. Обвинувачений ОСОБА_6 наказав ОСОБА_7 спостерігати за потерпілим ОСОБА_17 , після чого залишив вищевказаний будинок. Обвинувачений ОСОБА_7 , який залишився за місцем свого проживання - квартирі АДРЕСА_3 , 19 листопада 2012 року близько 02:00 годин по телефону зв`язався з ОСОБА_6 з метою вирішення питання про подальше перебування в його будинку ОСОБА_17 . ОСОБА_6 наказав ОСОБА_7 не вживати ніяких дій і повернувся до будинку ОСОБА_7 19 листопада 2012 близько 02 годин 50 хвилин. При цьому обвинувачений ОСОБА_6 , знаходячись в приміщенні ванної кімнати, близько 03 годин 20 хвилин запропонував ОСОБА_7 позбавити життя ОСОБА_17 шляхом вбивства з наступним розчленуванням трупа, ОСОБА_7 , прийняв пропозицію ОСОБА_6 .

Після чого ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , діючи умисно, керуючись умислом на позбавлення життя іншої особи, тримаючи в руках кухонні ножі, діючи узгоджено, за попередньою змовою групою осіб, заподіяли потерпілому ОСОБА_17 згідно висновку судово - медичної експертизи № 734-736/Л-Е/39 та висновку комісійної судово-медичної експертизи №106 від 15.08.2014 р. тілесні ушкодження у вигляді: закритих переломів 2,3,4 ребер праворуч по середньо-підпахвовій лінії з свіжими інфільтруючими крововиливами в м`які тканини, що їх оточують, що виникли від дії тупого твердого предмету, або при ударі об такий, за ознакою тривалості розладу здоров`я , та відносяться до середнього ступеня тяжкості, тілесні ушкодження у вигляді 6 колото - різаних ран виникли від дії твердого плаского предмету, який має колюче-ріжучі властивості, рани 1, 2, 3 проникають в черевну порожнину та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, рани №№ 4, 5, 6 сліпо закінчуються в м`яких тканинах тулуба та не ушкоджують внутрішніх органів та не проникають в порожнину тіла, мають ознаки легких тілесних ушкоджень, що зумовили короткочасний розлад здоров`я; розчленування тіла, з утворенням різаних ран, відокремлення голови на рівні шиї, котре відбулося безпосередньо перед настанням смерті ОСОБА_17 , та перебуває в причинному зв`язку з нею та має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя на момент спричинення; відокремлення правої верхньої кінцівки на рівні ліктьового суглобу, відокремлення лівої верхньої кінцівки на рівні ліктьового суглобу, відокремлення нижніх кінцівок на рівні колінних суглобів, які утворилися після смерті ОСОБА_17 .

Тілесні ушкодження у вигляді закритих переломів 2, 3, 4 ребер праворуч по середньо-підпахвовій лінії з свіжими інфільтруючими крововиливами в м`які тканини, що їх оточують та 6 колото - різаних ран є прижиттєві.

Смерть потерпілого ОСОБА_17 настала ІНФОРМАЦІЯ_3 від крововтрати, яка розвинулась внаслідок грубого порушення анатомічної цілості шиї з ушкодженням життєво важливих органів та кровоносних судин.

Тобто ОСОБА_6 , діючи узгоджено в групі з ОСОБА_7 , умисно позбавили життя потерпілого ОСОБА_17 .

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні свою вину визнав частково, суду показав, що він 18 листопада 2012 року близько 18 години в районі ринку Київський на пр. Петровського в м. Дніпропетровську зустрів раніше знайомого хлопця на ім`я ОСОБА_18 на прізвисько « ОСОБА_19 » ( ОСОБА_7 ), з яким був хлопець на ім`я ОСОБА_20 ( ОСОБА_17 ), якого представив ОСОБА_18 . Лучка запросив додому, щоб разом вжити спиртне, разом вони протягом вечора вжили 2 пляшки горілки, в процесі вживання алкоголю між хазяїном житла ( ОСОБА_21 ) та гостем - ОСОБА_22 виникла сварка, яка переросла в бійку, в ході бійки обидва наносили один одному удари кулаками в обличчя, при цьому кожен із зазначених осіб наніс не менше 7 ударів, від прямого удару ОСОБА_21 в перенісся ОСОБА_22 останній з висоти власного зросту впав спиною на підлогу ванної кімнати і вдарився потилицею об підлогу, яка була викладена старою керамічною плиткою, після чого ОСОБА_23 став одразу хрипіти і у нього з носа і з рота пішла кров. Він запропонував ОСОБА_24 посадити ОСОБА_20 в ванну, щоб облити того водою. Після чого він та ОСОБА_21 взяли ОСОБА_22 під руки і посадили в ванну. Потерпілий був в одязі і сидів у ванні на сідницях перпендикулярно самій ванні, при цьому ОСОБА_20 сильно хрипів, очі у нього були закриті, і він нічого не говорив. Посадивши потерпілого в ванну разом з ОСОБА_21 , він пішов до себе додому. Близько 02:00 години ночі 19 листопада 2012 року він направив ОСОБА_25 на мобільний телефон пусте повідомлення, щоб дізнатися, в якому стані перебуває ОСОБА_22 . Десь через п*ять хвилин йому передзвонив ОСОБА_18 та повідомив, що ОСОБА_23 помер, і попросив його прийти до нього додому, допомогти позбавитись трупа потерпілого. Коли він прийшов до ОСОБА_21 , то побачив, що тіло потерпілого знаходилось на вулиці біля будинку, вони вдвох перенесли тіло потерпілого до ванної кімнати, при цьому на дотик тіло було холодним та закляклим. В цей час ОСОБА_18 зателефонував знайомому на ім`я ОСОБА_26 і розповів про труп, а він, ОСОБА_27 *янко, попросив ОСОБА_26 допомогти транспортувати труп за межі будинку ОСОБА_21 на автомобілі ОСОБА_26 , але той не погодився виконати прохання. Після цього ОСОБА_21 з кухні приніс кухонний ніж і став розчленовувати труп, роблячи надрізи в області колінних і ліктьових суглобів трупа, а він в цей час виламував суглоби, потім ОСОБА_21 відрізав голову потерпілого ОСОБА_22 , тримаючи в правій руці ніж, а лівою рукою тримаючи за волосся, після чого положив ніж на тулуб та обома руками скрутив голову. Частини тіла вони склали в поліетиленові пакети з логотипом магазину «АТБ»: в один пакет поклали руки і голову трупа, а в другий - ноги. Він і ОСОБА_21 взяли два зазначених пакети і віднесли в район Київського ринку, де кинули в лісосмузі. Після тулуб трупа, загорнутий у покривало, віднесли на вул. Юдіна і кинули недалеко від газорозподільної будки. Частини тіла та тулуб трупа підпалили.

Наступного ранку він був затриманий працівниками міліції.

Обвинувачений вказав, що наміру вбивати ОСОБА_22 ні він, ні ОСОБА_21 не мали, останній не подавав ознак життя, і вони зрозуміли, що він мертвий, тому в момент розчленування тіла ОСОБА_22 були абсолютно впевнені, що розчленовують труп з наміром сховати його.

Обвинувачений ОСОБА_28 свою винуватість в інкримінованому йому злочині визнав частково, підтвердивши покази обвинуваченого ОСОБА_6 , при цьому суду показав,що 18 листопада 2012 року близько 18 години в районі ринку Київський на пр. Петровського в м. Дніпропетровську розпивав спиртні напої з потерпілим, де зустріли раніше знайомого ОСОБА_6 . Після цього, придбавши ще спиртного, пішли додому до нього, обвинуваченого ОСОБА_7 , за адресою проживання по АДРЕСА_4 . Вони випили 1 л горілки, після того, як розпили другу пляшку горілки, між ним та ОСОБА_29 виникла сварка, яка переросла в бійку. В ході бійки вони почали наносити один одному удари кулаками рук в область обличчя. В ході бійки вони з приміщення кухні перемістилися в приміщення ванної кімнати, опинившись на порозі ванної кімнати. Вхід у ванну кімнату і вхід до кухні в будинку розташовані навпроти один одного. Коли він і ОСОБА_23 перебували на порозі ванної кімнати, він завдав кулаком правої руки ОСОБА_30 прямий удар в перенісся, від якого останній з висоти власного зросту впав спиною на підлогу ванної кімнати і вдарився потилицею об керамічну плитку, якою була викладена підлога ванної. Потерпілий став одразу хрипіти і у нього з носа і з рота пішла кров. ОСОБА_6 запропонував посадити ОСОБА_20 в ванну, щоб облити його водою та привести до тями. Вдвох вони посадили ОСОБА_22 в ванну, при цьому потерпілий був в одязі і сидів у ванні на сідницях перпендикулярно самій ванні. ОСОБА_20 сильно хрипів, очі у нього були закриті, і він нічого не говорив. ОСОБА_31 пішов додому, а він сам витяг ОСОБА_20 на вулицю після того, як додому повернулась з роботи його мати, маючи надію, що той на холоді «проспиться», прийде до тями та піде додому, і весь цей час з 19 години 18.11.2012 року до 2 год. ночі 19.11.2012 року ОСОБА_20 знаходився на подвір`ї його будинку. Близько 02 години ночі 19 листопада 2012 року ОСОБА_6 «скинув» йому на мобільний телефон безтекстове повідомлення, щоб дізнатися, в якому стані ОСОБА_23 . Через п`ять хвилин він передзвонив ОСОБА_32 , повідомивши, що ОСОБА_20 помер і попросив прийти до нього додому, допомогти позбавитись трупа потерпілого. Коли ОСОБА_6 прийшов, вони вдвох перенесли тіло потерпілого, яке до того часу знаходилось на вулиці біля будинку, до ванної кімнати будинку. ОСОБА_6 зателефонував з його телефону знайомому на ім`я ОСОБА_26 і розповів про труп, попросивши у останнього його машину, щоб позбавитись трупа потерпілого, на що ОСОБА_26 відповів відмовою. Не отримавши згоди ОСОБА_26 , він, ОСОБА_21 , з кухні приніс кухонний ніж і став розчленовувати труп, роблячи надрізи в області колінних і ліктьових суглобів трупа, а ОСОБА_6 в цей час виламував суглоби, потім він сам відрізав голову потерпілого ОСОБА_22 , в правій руці тримаючи ніж, а лівою рукою тримав волосся, після чого положив ніж на тулуб та обома руками скрутив голову. Частини тіла вони склали в поліетиленові пакети з логотипом магазину «АТБ», перенісши їх в район Київського ринку, де кинули в лісосмузі. Тулуб трупа винесли загорнутим у покривало на вул. Юдіна, залишили біля газорозподільної будки. Частини тіла та тулуб трупа підпалили.

Обвинувачений також зазначив, що наміру позбавляти життя ОСОБА_33 він не мав, а розчленування тіла проводив з метою приховування трупа.

Не дивлячись на часткове визнання своєї вини обвинуваченими, їх винуватість саме в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, повністю знайшла своє підтвердження зібраними в ході досудового слідства і дослідженими судом доказами, належність і допустимість яких ніким не оспорена та не спростована.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_34 зазначила, що очевидцем злочину не була. Вказала, що повернувшись 18 листопада 2012 року додому з роботи після 18 години, не застала вдома свого чоловіка ОСОБА_33 . В телефонній розмові з ОСОБА_20 останній повідомив, що скоро буде вдома. В той же день близько 21 години вона знову намагалась додзвонитись до чоловіка, але його телефон був вимкнений. Наступного дня, коли вона була на роботі, їй працівник міліції телефоном повідомив, що її чоловіка знайдено вбитим.

Просить стягнути з обвинувачених в солідарному порядку 27 тисяч грн. - на рахунок відшкодування матеріальної шкоди та таку ж суму на рахунок відшкодування моральної шкоди.

Крім того винність обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 також знайшла своє підтвердження і іншими доказами.

Так з протоколів огляду місця події та СДР- диску до нього з відео- та фотофіксацією даної слідчої дії вбачається, що 19.11.2012 року на дільниці місцевості, прилеглій до будинку АДРЕСА_4 , знайдено рештки тіла людини, відчленовані верхні та нижні кінцівки, голова та тулуб, маються сліди впливу високої температури з деякими дільницями повного вигоряння м`яких тканин тіла, а також біля асфальтової дороги в напрямку вул. Кам`янська були знайдені спортивні чоловічі штани та чорна синтетична куртка. Крім того зазначено, що при проведенні огляду місця події працівниками міліції застосовувалась службова собака, яка по слідах (запаху крові) вивела працівників правоохоронних органів до квартири АДРЕСА_3 - місця проживання обвинуваченого ОСОБА_7 і зі згоди останнього було проведено огляд його житла, в ході якого у дворі та будинку на підлозі, на пожовклому листі та речах було виявлено велику кількість п`ятен речовини бурого кольору, схожої на кров, фрагмент м`яких тканин тіла людини, знайдено кухонні ножі та дві дерев`яні сокири ( т. 1 а.п. 3-4, 5-7,8-14,15-17).

Згідно протоколу впізнання трупа потерпіла ОСОБА_12 впізнала в загиблому свого чоловіка ОСОБА_17 та свідоцтвом про смерть останнього ( т.1 а.п. 34).

Протоколом огляду мобільного телефону марки «НокіаХ2», що належить гр. ОСОБА_35 , під час якого зафіксовано вхідний дзвінок від обвинуваченого ОСОБА_7 , що мав місце 19.11.2012 року о 03 год.17 хвилин ( т.1 а.п. 41).

Протоколом огляду місця події від 20.11.2012 року, під час якого у квартирі АДРЕСА_3 (за місцем мешкання ОСОБА_7 ) було виявлено та вилучено мобільний телефон «Нокіа С7» з сім- картою оператора Київстар № НОМЕР_1 , а також протоколами огляду даного телефону та телефону марки «Нокіа Х1» з сім-картою оператора мобільного зв`язку « Київстар» та « Лайф» , вилученого у ОСОБА_6 , де в меню маються дані, що між зазначеними номерами телефонів 19.11.2012 року о 00 год.44 хв. відбувся зв`язок ( т.1 а.п. 43-45, 108,109).

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 734-736/Л-Е/39 від 05.12.2012 року та висновку комісійної судово-медичної експертизи №106 від 15.08.2014 р. тілесні ушкодження у вигляді: закритих переломів 2,3,4 ребер праворуч по середньо-підпахвовій лінії з свіжими інфільтруючими крововиливами в м`які тканини, що їх оточують, які виникли від дії тупого твердого предмету, або при ударі о такий, за ознакою тривалості розладу здоров`я та відносяться до середнього ступеня тяжкості, тілесні ушкодження у вигляді 6 колото - різаних ран, які виникли від дії твердого плаского предмету, який має колюче-ріжучі властивості, рани 1, 2, 3 проникають в черевну порожнину та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, рани №№ 4, 5, 6 сліпо закінчуються в м`яких тканинах тулуба та не ушкоджують внутрішніх органів та не проникають в порожнину тіла, мають ознаки легких тілесних ушкоджень, що зумовили короткочасний розлад здоров`я; розчленування тіла, з утворенням різаних ран, відокремлення голови на рівні шиї, котре відбулося безпосередньо перед настанням смерті ОСОБА_17 , та перебуває в причинному зв`язку з нею та має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя потерпілого в момент спричинення; відокремлення правої верхньої кінцівки на рівні ліктьового суглобу, відокремлення лівої верхньої кінцівки на рівні ліктьового суглобу, відокремлення нижніх кінцівок на рівні колінних суглобів, які утворилися після смерті ОСОБА_17 .

Тілесні ушкодження у вигляді закритих переломів 2,3,4 ребер праворуч по середньо-підпахвовій лінії з свіжими інфільтруючими крововиливами в м`які тканини, що їх оточують, та 6 колото - різаних ран є прижиттєві.

Смерть потерпілого ОСОБА_17 настала ІНФОРМАЦІЯ_3 від крововтрати, яка розвинулась внаслідок грубого порушення анатомічної цілості шиї з ушкодженням судин шиї,життєво важливих органів та кровоносних судин.

Згідно даних медико-криміналістичного дослідження та враховуючи характер виявлених ліній відокремлення голови та верхніх кінцівок, можна вважати, що вони утворились внаслідок дії твердого предмету, який мав не менш одного загостреного краю та ріжучі властивості. ( т.1 а.п.123-127, т.3 а.п. 183-210).

Окрім того, в судовому засіданні був допитаний судово-медичний експерт ОСОБА_36 , що входив до складу даної комісії експертів, який підтвердив висновок судово-медичної експертизи, та пояснив, що смерть ОСОБА_17 настала відразу після відчленування голови від тулубу (ушкодження судин шиї, оргонокомплексу шиї, хребта). Тілесні ушкодження у вигляді переломів ребер виникли від дії тупого твердого предмету, або при ударі об такий, які за ознакою тривалості розладу здоров`я відносяться до середнього ступеня тяжкості, тілесні ушкодження у вигляді 6 колото - різаних ран виникли від дії твердого плаского предмету, який має колюче-ріжучі властивості, рани 1,2, 3 проникають в черевну порожнину та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, рани №№ 4, 5, 6 сліпо закінчуються в м`яких тканинах тулуба та не ушкоджують внутрішніх органів та не проникають в порожнину тіла, мають ознаки легких тілесних ушкоджень - спричинені потерпілому прижиттєво, тобто до відчленування голови від тулубу. Як зазначив експерт при несвідомому стані у людини настає арефлексія, яка виникає у м`язах спини (не розповсюджується на м`язи кінцівок), однак дихання та пульс обов`язково наявні, тому видається можливим встановити чи жива така людина різними способами, якщо було б для цього бажання.

Висновком судово-імунологічної експертизи №1257 від 24.12.2012 р., - згідно якого на одежі Лучки, а саме: штанях, кросівках виявлено кров людини, походження якої не виключено від потерпілого ОСОБА_17 , кров якого належить до групи В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВ0 ( т.1 а.п.137-139).

Висновком судово-імунологічної експертизи №1258 від 27.12.2012 р., - згідно якого на одежі ОСОБА_31 , а саме: брюках та кофті виявлено кров людини, походження якої не виключено від потерпілого ОСОБА_22 (т.1а.п.144-147).

Висновком судово-цитологічної експертизи №798 від 14.12.2012 р., згідно якого на 4 кухонних ножах та двох сокирах, вилучених при огляді за адресою: АДРЕСА_2 та представлених на дослідження, наявність крові не встановлена, клітини з ядрами та мікрочастки тканин людини не виявлені (т. 1 а.п. 156-159), що підтверджує той факт, що після скоєння навмисного вбивства обвинуваченими були знищені сліди злочину.

Висновком судово-імунологічної експертизи №1259 від 21.12.2012 р., - згідно якого на листі, яке було вилучено 19.11.2012 р. при огляді ділянки місцевості від будинку АДРЕСА_5 зі слідами речовини бурого кольору, схожого на кров, виявлено кров людини, походження якої не виключено від ОСОБА_22 (т. 1 а.п. 179-181).

Висновком судово-цитологічної експертизи №797 від 21.12.2012 р., згідно якого на фрагменті м`якої тканини та деревині зі зливу в ванній кімнаті, вилучених при огляді за адресою: АДРЕСА_2 , виявлено кров людини, походження якої не виключається від ОСОБА_17 (т. 1 а.п.224-227).

Протоколом слідчого експерименту (відтворення обстановки та обставин події з підозрюваним ОСОБА_6 ), в ході якого останній розповів про обставини скоєння ним та ОСОБА_7 кримінального правопорушення (т. 2 а.п.65-72 ).

Протоколом слідчого експерименту (відтворення обстановки та обставин події) з підозрюваним ОСОБА_7 , в ході якого останній розповів про обставини скоєння ОСОБА_31 кримінального правопорушення, а саме вбивство потерпілого ОСОБА_22 (т.2 а.п.75-77).

Усі вищевказані докази колегія суддів визнає належними і допустимими доказами, оскільки останні відповідають вимогам КПК України, а безпосередньо порушень вимог ст.ст. 87, 99 КПК України, судом не встановлено та сторонами не доведено, тобто останні прямо і непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, як-то час, місце, спосіб вчинення кримінального правопорушення та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність і недостовірність, можливість та неможливість використання інших доказів.
Оцінюючи вказані вище докази, надані сторонами кримінального провадження, колегія суддів керується ч. 3 ст. 62 Конституції України, згідно якої обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь; ч. 2 та ч. 4 ст. 17 КПК України, відповідно до яких ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи; ч. 3 ст. 373 КПК України, згідно якої обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Крім того, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, згідно якої останній відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів також керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (рішення у справах «Козинець проти України», «Бочаров проти України», «Авшар проти Туреччини», «Ірландія проти Сполученого Королівства» та інші).
Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягає доказуванню в тому числі подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Суд критично ставиться до показів обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про те, що вони за життя не відчленовували голову потерпілого від тіла, наміру вбивати потерпілого не мали, а відчленування голови та кінцівок здійснив ОСОБА_7 лише з метою приховання трупа потерпілого, оскільки вони спростовуються вище зазначеними доказами.

Згідно ч. 1 ст. 15 Закону України «Про трансплантацію органів та інших анатомічних матеріалів людини» людина вважається померлою з моменту, коли встановлена смерть її мозку. Смерть мозку означає повну і незворотну втрату всіх його функцій. Момент смерті мозку може бути встановлено, якщо виключені всі інші можливості за даних обставин причини втрати свідомості та реакцій організму.

З пояснень в судовому засіданні обох обвинувачених встановлено, що жодної сторонньої особи в момент бійки, виниклої між ОСОБА_7 та ОСОБА_17 , та в момент відчленування голови та кінцівок в приміщенні житла ОСОБА_7 не було, тому у суду відсутні підстави вважати, що хтось інший (третя особа) спричинив потерпілому весь комплекс тілесних ушкоджень (в тому числі множинні переломи ребер, шість колото-різаних ран і т.д.), виявлених у нього.

Крім того з показів в судовому засіданні судово-медичного експерта ОСОБА_37 вбачається, що при бажанні обвинувачені могли пересвідчитись в тому, чи був потерпілий живий на момент його розчленування.

Однак відсутність наміру на надання будь-якої допомоги, в тому числі і спеціалізованої медичної, для чого необхідно було б викликати бригаду «швидкої» медичної допомоги, свідчить про їх небажання надати будь-яку допомогу потерпілому та говорить лише про наявність єдиного умислу та узгодженість дій обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , направлених саме на позбавлення життя потерпілого ОСОБА_17 , тобто на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Таким чином жодних об`єктивних даних, які б свідчили про те, що розчленування тіла потерпілого відбулось, коли останній вже був мертвим, нічим об`єктивно не підтверджується та повністю спростовується дослідженими судом доказами. Отже характер, послідовність і динамічність дій обвинувачених, їх поведінка до, під час та після вчинення злочину, локалізація тілесних ушкоджень у потерпілого та механізм їх спричинення, знаряддя злочину, збігаються з ознаками складу злочину, передбаченого п.12 ч.2 ст.115 КК України, і в даному випадку обвинувачені діяли з прямим умислом на позбавлення життя ОСОБА_17 .

Таким чином, оцінюючи зібрані докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, на переконання колегії суддів вина обвинувачених у вчиненні інкримінованого їм злочину є доведеною.
При кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 судом враховується таке.
У обвинуваченого ОСОБА_6 наявна не знята та непогашена судимість згідно вироку від 13.04.2001 року Дніпропетровського обласного суду за п.п. «б» та « е» ст. 93 КК України ( в редакції 1960 року) , яким останнього було засуджено до 8 років 6 місяців позбавлення волі.
У даному випадку 19.11.2012 року ОСОБА_6 вчинив вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_17 , вчинене за попередньою змовою групою осіб, будучи особою яка раніше вчинила умисне вбивство.
При цьому, судимість за раніше вчинене вбивство, на момент вчинення нового злочину на цей час, не знята і не погашена в установленому законом порядку, строки давності притягнення до відповідальності за перший злочин не минули, обставини передбачені ч. 4 ст. 49 КК України, а саме звільнення судом від кримінальної відповідальності обвинуваченого, у зв`язку із закінченням строків давності, відсутні.
Пунктом 13 частини 2 статті 115 КК України передбачена кримінальна відповідальність за умисне вбивство, вчинене особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, за винятком вбивства, передбаченого статтями 116-118 цього Кодексу.
З положень п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 7 лютого 2003 р. № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» слідує, що за п. 13 ч. 2 ст. 115 КК кваліфікуються дії особи, яка раніше вчинила умисне вбивство, за винятком убивства, передбаченого статтями 116-118 цього Кодексу. Відповідальність за повторне умисне вбивство настає незалежно від того, чи була винна особа раніше засуджена за перший злочин, вчинила вона закінчене вбивство чи готування до нього або замах на нього, була вона виконавцем чи іншим співучасником злочину. Під раніше вчиненим умисним вбивством розуміються не тільки вбивства, кваліфіковані за ст. 115 КК 2001 р. чи статтями 94 і 93 КК 1960 р., а й убивства, відповідальність за які передбачена іншими статтями КК.
Тож колегія суддів, враховуючи вищезазначені фактичні дані, кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_6 саме за п. 12, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, оскільки він своїми умисними діями скоїв умисне протиправне заподіянні смерті іншій особі (вбивство), вчинене за попередньою змовою групою осіб, будучи особою, яка раніше вчинила умисне вбивство.
Також колегія суддів вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_7 у вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, вчинене за попередньою змовою групою осіб, і його дії кваліфікує за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченим колегія суддів, відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу кожного винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що згідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , колегією суддів не встановлено.

До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , відповідно до ст. 67 КК України колегія суддів відносить рецидив злочину та вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , колегією суддів не встановлено.

До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , відповідно до ст. 67 КК України колегія суддів відносить вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_6 на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, у лікаря-нарколога перебуває з діагнозом: «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю. Синдром залежності»; за місцем мешкання характеризується задовільно; згідно акту № 337 від 28.12.2012 року амбулаторної судово-психіатричної експертизи ОСОБА_6 хронічним психічним захворюванням раніше не страждав і натепер не страждає. Виявляє емоціальну нестійкість, розлад особистості. В період часу, який відноситься до інкримінованого йому діяння, останній не виявляв ознак тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності; він міг віддавати собі звіт у своїх діях (бездіяльності) та керувати ними. На теперішній час також може віддавати собі звіт у своїх діях (бездіяльності) та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує; ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме: класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій, те, що відповідно до статей 3 і 27 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю, право на життя є невід`ємним правом людини, ніхто не може бути свавільно його позбавлений, та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції ч. 2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі.

Відповідно до абз. 5 п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 (із змінами) «Про практику застосування судами кримінального покарання» застосування положень ст. 69 КК України щодо покарання, призначеного за сукупністю злочинів чи за сукупністю вироків, є неприпустимим.

Враховуючи викладене, суд вважає, що виправлення ОСОБА_6 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, з призначенням йому покарання у вигляді позбавлення волі, остаточно призначивши покарання за правилами ст. 71 КК України, оскільки останній вчинив новий злочини у період умовно-дострокового звільнення за попереднім вироком.

При призначенні покарння обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує, що обвинувачений на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває; згідно висновку судово-психіатричного експерта № 55 від 12.03.2016 року ОСОБА_7 хронічним душевним захворюванням в період інкримінованого йому діяння не страждав і на теперішній час не страждає. Виявляв раніше та виявляє натепер психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності. В період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, останній не виявляв і ознак будь-якого тимчасового хворобливого розладу душевної діяльності. За своїм психічним станом у той період часу він міг віддавати собі звіт у своїх діях і керувати ними. За своїм станом на теперішній час також може віддавати собі звіт у своїх діях та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує; за місцем мешкання характеризується позитивно; ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме: класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій, те, що відповідно до статей 3 і 27 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю, право на життя є невід`ємним правом людини, ніхто не може бути свавільно його позбавлений та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції ч.2 ст. 115 КК України, у виді позбавлення волі.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням у відповідності до вимог ст. 75 КК України або ж застосування до нього ст. 69 чи норм ст. 69-1 даного Кодексу до обвинуваченого суд не знаходить у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченим у вигляді тримання під вартою, враховуючи вимоги ст.ст. 131-132, 177, 178 КПК України, та даних про особу кожного слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Крім того, 24.12.2015 року вступив в силу Закон України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 № 838-VIII, відповідно до якого судом зараховується строк попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Проте, відповідно до Закону № 2046-VІІІ від 18.05.2017 року до ч. 5 ст. 72 КК України було внесено зміни, згідно з яким «Попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування.» Даний Закон України набув чинності 21.06.2017 року.
Так згідно ч. 4 ст. 5 КК України, якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
Враховуючи викладене, та те, що обвинуваченого ОСОБА_6 19.11.2012 року було затримано та обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, то період часу з 19.11.2012 року по 20.06.2017 року включно підлягає зарахуванню у строк відбування покарання у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України (в ред. Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року), з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Період часу з 21.06.2017 року по 19.04.2018 року підлягає зарахуванню у строк покарання у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України (в ред. Закону України № 2046-VIII від 18.05.2017 року), з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Обвинуваченому ОСОБА_7 20.01.2015 року було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, тому період часу з 20.01.2015 року по 20.06.2017 року включно підлягає зарахуванню у строк відбування покарання у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України (в ред. Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року), з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Період часу з 21.06.2017 року по 19.04.2018 року підлягає зарахуванню у строк покарання у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України (в ред. Закону України № 2046-VIII від 18.05.2017 року), з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Потерпілою ОСОБА_12 до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 заявлено цивільний позов про стягнення 27000 грн. матеріальної шкоди та 27000 грн. моральної шкоди.

Загальні підстави відповідальності за матеріальну шкоду передбачені ч.1 ст. 1166 ЦК України, згідно якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи відшкодовується особою, що їх спричинила..

При вирішенні питання про відшкодування матеріальної шкоди на користь потерпілої ОСОБА_12 суд враховує положення ч. 5 ст. 128 КПК України, згідно якої суд, якщо процесуальні відносини у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, може застосувати норми Цивільного процесуального кодексу України, за умови, якщо вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України шкода, завдана діями винної особи , підлягає відшкодуванню в повному обсязі.

Відшкодування моральної шкоди передбачене ст. 1167 ЦК України, згідно якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Вирішуючи питання про відшкодування потерпілій ОСОБА_12 моральної шкоди, суд виходить із принципу справедливості, розумності та виваженості. Суд враховує той факт, що ОСОБА_12 безповоротно втратила близьку людину - чоловіка, понесла значні моральні страждання, які носять триваючий характер. Суд вважає, що потерпіла зазнала істотних негативних змін в особистому житті. За таких обставин суд вважає, що як моральна так і матеріальна шкода мали місце, а тому позов підлягає здоволенню у повному обсязі.

Крім того, відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинувачених документально підтверджені витрати на залучення експертів.
Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 373-376 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Визнати ОСОБА_6 винним в скоєнні злочину , передбаченого п.п. 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України , і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) років.
На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, обраного ОСОБА_6 за даним вироком, частково приєднати не відбуте покарання за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24.12.2008 року, і визначити остаточно до відбування покарання у виді позбавлення волі строком на 11 (одинадцять) років.
Визнати ОСОБА_7 винним в скоєнні злочину, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) років.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 обраховувати з 19.11.2012 року.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 обраховувати з 20.01.2015 року.
Міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обрану ОСОБА_6 , залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обрану ОСОБА_7 , залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Зарахувати ОСОБА_6 в строк відбуття покарання період часу попереднього ув`язнення з 19.11.2012 року по 20.06.2017 року включно, у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України (в ред. Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року), з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Зарахувати ОСОБА_6 в строк відбуття покарання період часу попереднього ув`язнення з 21.06.2017 року по 19.04.2018 року включно, у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України (в ред. Закону України № 2046-VIII від 18.05.2017 року), з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Зарахувати ОСОБА_7 в строк відбуття покарання період часу попереднього ув`язнення з 20.01.2015 року по 20.06.2017 року включно, у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України (в ред. Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року), з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Зарахувати ОСОБА_7 в строк відбуття покарання період часу попереднього ув`язнення з 21.06.2017 року по 19.04.2018 року включно, у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України (в ред. Закону України № 2046-VIII від 18.05.2017 року), з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Цивільний позов ОСОБА_12 задовольнити.
Стягнути солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь ОСОБА_12 в рахунок відшкодування майнової шкоди 27000 (двадцять сім тисяч) гривень та в рахунок відшкодування моральної шкоди 27000 (двадцять сім тисяч) гривень.
Речові докази: 29 пакетів із вмістом, а також палицю, передані на відповідальне зберігання до камери схову Ленінського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області (квитанція № 161629) знищити.
Стягнути солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь експертної установи Дніпропетровського НДЕКЦ МВС України витрати: за проведення судової експертизи № 67/01-16 від 11.01.2013 року у сумі 490 гривень, за проведення судової експертизи № 67/01-412 від 29.11.2012 року у сумі 490 гривень а також за проведення судової експертизи № 67/01/03-17 від 11.01.2013 року у сумі 919,50 гривень
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляції через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченим та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3