АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 жовтня 2017 року про відмову у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_5 на бездіяльність службових осіб Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій у кримінальному провадженні №0000581 від 23.05.2017 року,

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 жовтня 2017 року було відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_5 на на бездіяльність службових осіб Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій у кримінальному провадженні №0000581 від 23.05.2017 року.

Своє рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що у своїй скарзі ОСОБА_5 просить слідчого суддю зобов`язати уповноважену особу Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області виконати слідчі дії у кримінальному провадженні №0000581 від 23.05.2017 року, однак зіставивши вимоги даної скарги з переліком рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені в порядку ч.1 ст. 303 КПК України, дійшов висновку про те, що вони не можуть бути предметом оскарження до слідчого судді, оскільки згідно вимог чинного законодавства під час досудового розслідування можна оскаржувати лише рішення слідчого або прокурора про відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, при цьому, згідно матеріалів скарги, таке клопотання було направлено на адресу уповноваженої особи органу поліції, однак, не дочекавшись відповідного рішення, скаржник передчасно звернувся до слідчого судді з цією скаргою.

Не погодившись з прийнятим рішенням, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді. В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що в своїй скарзі він зазначав про те, що він і раніше неодноразово звертався з відповідними клопотаннями і до Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, і до Дніпропетровської місцевої прокуратури №2, і до прокуратури Дніпропетровської області, але станом на теперішній час так і не отримав відповіді на це, що і стало приводом до звернення до слідчого судді зі скаргою.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що дана апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, ч. 1 ст. 303 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування. Щодо решти рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора у ч. 2 ст. 303 КПК України зазначено, що скарги на них не підлягають розгляду під час досудового розслідування та можуть бути предметом розгляду лише під час підготовчого провадження у суді за правилами ст. ст. 314 316 КПК України.

Згідно ч. 4 ст. 304 КПК України слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження за скаргою, якщо вона подана на рішення, дію чи бездіяльності слідчого або прокурора, що не підлягає оскарженню.

Як вбачається зі змісту скарги ОСОБА_5 та наданих матеріалів, останній в рамках кримінального провадження №0000581 від 23.05.2017 року, останній 29.05.2017 року, 12.07.2017 року, 29.08.2017 року, 22.09.2017 року звертався до прокуратури Дніпропетровській області та Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області з відповідними клопотаннями про проведення слідчих процесуальних дій, і відповідно до супровідних листів, долучених до апеляційної скарги, 20.07.2017 року прокуратурою Дніпропетровської області клопотання ОСОБА_5 відповідно до постанови прокурора від 20.06.2017 року направлено за підслідністю до Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, а супровідними листами від 10.07.2017 року та 28.07.2017 року Дніпропетровською місцевою прокуратурою №2 були направлені за належністю до Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області відповідно до ст.. 39 КПК України клопотання ОСОБА_5 та заяву останнього щодо стану досудового розслідування кримінального провадження №0000581 та з інших питань.

У зв`язку з тим, що апелянта взагалі не було повідомлено про результати розгляду його клопотань, останній подав скаргу на бездіяльність слідчого, прокурора у кримінальному провадженні №0000581, у відкритті провадження за якою було відмовлено оскаржуваною в апеляційному порядку ухвалою слідчого судді від 05 жовтня 2017 року.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України предметом судового оскарження може бути зокрема бездіяльність слідчого та прокурора у формі нездійснення процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК строк.

Згідно ч. 1 ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Аналіз положень даної норми кримінального процесуального закону дає підстави для висновку про те, що нею на слідчого покладений не тільки обов`язок вирішити по суті заявлене клопотання протягом трьох днів з дня його подання, але й обов`язок у той самий строк задовольнити це клопотання за наявності підстав для цього.

Таким чином, відмова слідчого у задоволенні клопотання про виконання процесуальної дії може бути предметом судового оскарження під час досудового розслідування на підставі п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України як нездійснення процесуальної дії, яку він зобов`язаний вчинити у строк, визначений КПК України. Відповідна бездіяльність може бути зумовлена не лише не вчиненням процесуальної дії в межах встановлених зазначеною нормою строків, а й неналежним розглядом клопотання, зокрема, залишенням його без процесуального реагування або неналежним на нього процесуальним реагуванням.

Апеляційним переглядом встановлено, що мотивуючи своє рішення, слідчий суддя зазначив про те, що вимоги особи, яка подала скаргу, не можуть бути предметом розгляду слідчим суддею, оскільки під час досудового розслідування можна оскаржувати лише рішення слідчого або прокурора про відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, при цьому, згідно матеріалів скарги, таке клопотання було направлено на адресу уповноваженої особи органу поліції, однак, не дочекавшись відповідного рішення, скаржник передчасно звернувся до слідчого судді з цією скарго.

На переконання колегії суддів, слідчий суддя в даному випадку дійшов помилкового висновку про відмову у відкритті провадження за таких підстав, оскільки це не ґрунтується на нормах чинного кримінального процесуального закону.

За таких обставин, слідчий суддя безпідставно обмежив ОСОБА_5 в його правах та доступі до правосуддя, чим порушив вимоги ст. 21 КПК України та ст. 6 Конвенції про захист прав та свобод людини, що мало наслідком постановлення в даному випадку неправомірного рішення про відмову у відкритті провадження за даною скаргою.

Згідно з ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою ст. 7 цього Кодексу.

Приймаючи до уваги той факт, що діючим КПК України в перелік істотних порушень кримінального процесуального закону, передбачених ст. 412 КПК України, та підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції не входить вказане порушення, виходячи з загальних засад кримінального провадження, а саме з вимог ч. 1 ст. 7 КПК України, апеляційна скарга ОСОБА_5 підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, оскільки відмова у відкритті провадження за скаргою особи, яка її подала, з тих підстав, які наведені в оскаржуваній ухвалі, не ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону, з поверненням скарги апелянта на бездіяльність слідчого, прокурора слідчому судді до суду першої інстанції для прийняття процесуального рішення. Підстав для вирішення судом апеляційної інстанції даної скарги по суті не вбачається, зважаючи на те, що відповідне питання не було предметом розгляду слідчого судді суду першої інстанції.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 220, 303, 304, 309, 310, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 жовтня 2017 року про відмову у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_5 скасувати.
Скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність службових осіб Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій у кримінальному провадженні №0000581 від 23.05.2017 року направити на розгляд слідчому судді для прийняття процесуального рішення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

_____________ _______________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2