Справа № 355/57/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/487/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 21 17.04.2018

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 квітня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю:

прокурора ОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8

захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Баришівського районного суду Київської області від 20 березня 2018 року, якою кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000403 від 24 листопада 2016 року про обвинувачення
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Йолчубейлі, Сабіробадського району, Республіки Азербайджан, громадянина Республіки Азербайджан, азербайджанця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше притягувався до кримінальної відповідальності
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Яготина, Київської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України,
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Великий Дирчин, Городнянського району, Чернігівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_5 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 309 КК України повернуто прокуророві для виконання вимог ст. 291 КПК України.
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 20 березня 2018 року кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000403 від 24 листопада 2016 року про обвинувачення ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України та ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 309 КК України повернуто прокуророві для виконання вимог ст. 291 КПК України. Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що обвинувальний акт, щодо обвинувачених, як того вимагає п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України не відповідає вказаним вимогам. На думку суду, органом досудового розслідування в обвинувальному акті не конкретно зазначені дані про правову кваліфікацію кримінального правопорушення (об`єктивна сторона кримінального правопорушення) обвинувачених, а саме не вказано точного часу вчинення злочину. При цьому обставини кримінального правопорушення викладені не конкретно, поверхово, містять суперечності. Формулювання обвинувачення, яке викладене в даному обвинувальному акті є не конкретним, незрозумілим та не чітким, що насправді не свідчить про наявність формулювання обвинувачення. Таким чином, на думку суду, неналежне виконання уповноваженими особами вимог ст. 291 КПК України унеможливлює призначення кримінального провадження до судового розгляду, в зв`язку з чим прийняв рішення про повернення обвинувального акту прокуророві для усунення виявлених недоліків при його складанні.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу Баришівського районного суду Київської області від 20 березня 2018 року у зв`язку з невідповідністю висновків суду, визначених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону скасувати та обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000403 про обвинувачення ОСОБА_10 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України та ОСОБА_11 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 309 КК України направити до Баришівського районного суду Київської області для виконання вимог ст.ст. 314-316 КПК України.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що судом першої інстанції в порушення вимог ст. 314 КПК України повернуто прокуророві «кримінальне провадження» яке у розпорядженні суду не перебувало, під час підготовчого судового засідання матеріали кримінального провадження суду не надавалися та не досліджувалися.
Прокурор вказав, що обвинувальний акт стосовно ОСОБА_10 , ОСОБА_7 та ОСОБА_11 повністю відповідає вимогам КПК України та містить усі необхідні відомості, зазначені в ст. 291 КПК України.
Крім того, прокурор зазначив, що однією з причин повернення обвинувального акту прокурору суд зазначив, що в обвинувальному акті обвинуваченому ОСОБА_11 інкриміновано то пособництво, то участь у вчиненні кримінального правопорушення. Проте, таке твердження суду, на думку прокурора, не відповідає дійсності, оскільки згідно з обвинувальним актом дії ОСОБА_11 кваліфіковано з посиланням на положення закону за ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 309 КК України, фактичні обставини кожного правопорушення викладено у тому вигляді, у якому встановлено та доведено за результатами досудового розслідування. Обвинувачення за ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 189 КК України кваліфіковано виключно як пособництво, з викладом по суті обвинувачення і відсутність в обвинувальному акті на стр. 45, де прокурором перелічено усі кримінальні правопорушення у яких ОСОБА_11 обвинувачується, словосполучення «в пособництві» перед словами «у вимозі» є технічною помилкою.
Також суд вказав як порушення ту обставину, що в обвинувальному акті не зазначено підстави виділення в окреме провадження матеріалів щодо організатора злочинної групи ОСОБА_12 та номер іншого провадження, не посилаючись при цьому на норму закону, яке порушено. Вказане, на думку прокурора, свідчить про те, що обвинувальний акт судом не досліджувався, оскільки в ньому зазначено, що матеріали щодо ОСОБА_12 виділено в окреме кримінальне провадження № 0000701 від 14 вересня 2017 року.
Також, у рішенні суду зазначено, що в обвинувальному акті слідчий та прокурор, обвинувачуючи ОСОБА_11 за ч. 5 ст. 27 та ч. 2 ст. 189 КК України не вказують про те, чи входив ОСОБА_11 до числа організованої групи, так як інші учасники і якщо не входив чим це обумовлено. Проте, в обвинувальному акті не одноразово вказано, що організатором вказаної групи є ОСОБА_13 , а учасниками групи ОСОБА_7 та ОСОБА_14 . При цьому, ОСОБА_11 не є учасником організованої групи, його дії кваліфіковано як пособництво.
Не правильним є посилання суду і на те, що в обвинувальному акті не визначено розмір майна, яке вимагалося кожним учасником окремо, чи у складі організованої групи, оскільки прокурором сформульовано обвинувачення щодо кожного епізоду правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України та зазначено розмір майна, яке ОСОБА_12 ,
ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вимагали у кожного потерпілого.
Також, повертаючи обвинувальний акт прокуророві з підстав не визначення у ньому розміру майна, яке вимагалося кожним учасником окремо, чи у складі організованої групи, суд першої інстанції, на думку сторони обвинувачення, припустився порушення принципу безпосередності дослідження судом показань, речей, документів, що є порушенням вимог ст. 23 КПК України і не може бути предметом дослідження в підготовчому судовому засіданні, оскільки це є прерогатива суду під час судового розгляду.
Враховуючи наведене, прокурор вважає, що судом першої інстанції обвинувальний акт належним чином не досліджувався, при винесенні рішення враховано лише клопотання захисників про повернення обвинувального акту та з підстав, заявлених у клопотаннях.
В запереченнях ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_9 вважають, що посилання прокурора на безпідставність повернення обвинувального акту прокуророві для усунення недоліків є необґрунтованим, оскільки невідповідність обвинувального акту вимогам КПК може бути підставою для повернення цього процесуального документа винятково на етапі проведення підготовчого судового засідання судом першої інстанції.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, котра підтримала подану апеляційну скаргу та просила її задоволити, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_11 , котрі заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили ухвалу суду першої інстанції залишити без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до положень п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України суд першої інстанції у підготовчому засіданні має право прийняти рішення про повернення обвинувального акта прокуророві, в тому випадку, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали суд першої інстанції як на підставу повернення обвинувального акту прокуророві послався на те, що обвинувальний акт, щодо обвинувачених, не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України. На думку суду першої інстанції, органом досудового розслідування в обвинувальному акті не конкретно зазначені дані про правову кваліфікацію кримінального правопорушення обвинувачених, а саме не вказано точного часу вчинення злочину. При цьому обставини кримінального правопорушення викладені не конкретно, поверхово, містять суперечності. Формулювання обвинувачення, яке викладене в даному обвинувальному акті є не конкретним, незрозумілим та не чітким, що насправді не свідчить про наявність формулювання обвинувачення.
Проте, колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції погодитися не може, так як вони не ґрунтуються на вимогах чинного кримінального процесуального законодавства та не відповідають матеріалам кримінального провадження.

Зі змісту обвинувального акта, складеного у кримінальному провадженні за ознаками вчинення ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України та ОСОБА_11 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 309 КК України вбачається, що він складений та затверджений прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю прокуратури Київської області юристом 1 класу ОСОБА_15 у відповідності до вимог ст. 291 КПК України.
Зокрема, обвинувальний акт стосовно ОСОБА_10 , ОСОБА_7 та ОСОБА_11 містить всі необхідні відомості, передбачені кримінальним процесуальним законом, а саме: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням (підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими); розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); дату та місце його складення та затвердження.
При викладі фактичних обставин кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, зазначені місце, час та мотив інкримінованих кожному обвинуваченому злочинів. До обвинувального акта додані реєстр матеріалів досудового розслідування та розписки кожного з обвинувачених про отримання копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування.
Таким чином, всупереч висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваній ухвалі, обвинувальний акт повністю відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а тому правові підстави для його повернення прокуророві відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у суду першої інстанції були відсутні.
Колегія суддів вважає, що зазначені у оскаржуваній ухвалі висновки суду першої інстанції щодо невідповідності сформульованого обвинувачення, викладеним фактичним обставинам кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, без проведення судового розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому главою 28 КПК України, - є передчасними.
Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги прокурора, у зв`язку з чим його апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала Баришівського районного суду Київської області від 20 березня 2018 року про повернення обвинувального акта прокуророві скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора задоволити.

Ухвалу Баришівського районного суду Київської області від 20 березня 2018 року, якою кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000403 від 24 листопада 2016 року про обвинувачення ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України та ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 309 КК України повернуто прокуророві для виконання вимог ст. 291 КПК України скасувати.
Призначити новий розгляд в суді першої інстанції для виконання вимог ст. ст. 314 316 КПК України.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

СУДДІ: