УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №287/441/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія : ст. 286 ч.2 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 грудня 2017 року колегія суддів апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря ОСОБА_5

за участю : прокурора ОСОБА_6
потерпілої ОСОБА_7
законного представника
потерпілої ОСОБА_8
представника потерпілої ОСОБА_9
обвинуваченого ОСОБА_10 ,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Копище Олевського району Житомирської області, жителя АДРЕСА_1 ,
засуджено за ч.2 ст.286 КК України на 3 роки позбавлення волі.
Строк відбування покарання йому визначено рахувати з дня фактичного затримання.
Постановлено стягнути з ОСОБА_10 на користь:
- ОСОБА_7 на відшкодування моральної шкоди 250 000 гривень.
-держави процесуальні витрати, повязані із залученням експерта при проведенні судових експертиз у сумі 1495 гривень 32 копійок.
Питання про речові докази вирішено відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Як визнав суд, 13 червня 2016 року, о 00 год. 20 хв., ОСОБА_10 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, і керуючи власним автомобілем, марки Renault, моделі Trafic, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який знаходився в технічно справному стані, в с. Копище Олевського району Житомирської області, виїхав на бруківчате покриття площі, яка розташована перед Копищенським сільським будинком культури, що по вул. Партизанська, 50, де здійснюючи різкі маневри повороту ліворуч, праворуч, зігзагами, по колу та розвертання на місці (ДРИФТ стиль спортивного водіння), в порушення вимог Правил дорожнього руху України (далі ПДР України), а саме: п.2.9. а) який забороняє водію керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння; п.1.10 ПДР України, який зобов`язує водія транспортного засобу враховувати дорожні умов, тобто сукупність факторів що характеризують видимість у напрямку руху, стан поверхні проїзної частини, дорожню обстановку, сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом, та вимог п.п.10.1, та 12.1. ПДР України, які зобов`язують водія перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху переконатися, що це буде безпечно і не створить перешкод іншим учасникам руху; які зобов`язують водія транспортного засобу під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху враховувати дорожню обстановку, особливості вантажу, що перевозиться, стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не вибравши безпечної швидкості руху, і не врахувавши дорожні умови та дорожню обстановку, в результаті чого не впорався з керуванням транспортного засобу, допустив виїзд керованого ним автомобіля, марки Renault, моделі Trafic, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , на бетонні сходи центрального входу до будинку культури, де передньою частиною зазначеного автомобіля вчинив наїзд на неповнолітню ОСОБА_7 , яка в цей момент стояла на сходах до будинку культури с. Копище Олевського району Житомирської області.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді: травматичної ампутації лівої гомілки на рівні нижньої третини: травматичного шоку I-ІІ ступеню, які відповідно до висновку експерта судово-медичної експертизи № 241 від 28.11.2016 року відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень небезпечних для життя в момент заподіяння.
Порушення водієм ОСОБА_10 вимог п.п.2.9. а); 1.10; 10.1 та 12.1 Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв?язку зі створенням аварійної обстановки та виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.
На вирок суду подані апеляційні скарги.
Обвинувачений ОСОБА_10 вирок суду просить змінити, пом`якшити призначене йому судом покарання. Вказує на те, що вирішуючи питання про призначення покарання суд не в повній мірі врахував, що він вперше притягувався до кримінальної відповідальності, визнав вину, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, неодноразово вибачався перед потерпілою, має молодий вік, офіційно працює, частково відшкодував потерпілій завдану злочином шкоду.
Законний представник потерпілої ОСОБА_7 ОСОБА_8 вирок суду в частині цивільного позову просить скасувати та ухвалити новий вироок, яким стягнути з обвинуваченого на її користь матеріальну шкоду в сумі 200 000 грн. та моральну шкоду в сумі 800 000 грн. і передати їй належний ОСОБА_10 автомобіль марки Renault, моделі Trafic, в рахунок відшкодування завданої потерпілій шкоди.Посилається на те, що вирішуючи питання про стягнення з обвинуваченого матеріальної шкоди суд безпідставно не стягнув на її користь кошти на придбання протезів для її доньки.Вказує, на те що сума моральної шкоди, яку суд стягнув з ОСОБА_10 на її користь є надмірно низької і не відповідає тим моральним стражданням, які понесла потерпіла від протиправних дій обвинуваченого.
Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_10 , про задоволення його апеляційної скарги та про залишення без задоволення апеляційної скарги законного представника потерпілої, потерпілої, її представника та законного представника потерпілої про задоволення апеляційної скарги законного представника потерпілої та залишення без задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, прокурора, який просив частково задовольнити апеляційну скаргу законного представника потерпілої і залишити без задоволення апеляційну скаргу обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження, та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу обвинуваченого слід залишити без задоволення, а апеляційну скаргу законного представника потерпілої необхідно задовольнити частково, виходячи з наступного.
Висновок суду про винність ОСОБА_10 , у вчинені злочину за обставин наведених у вироку грунтується на зібраних у кримінальному провадженні та перевірених в судовому засіданні доказах, оцінених в сукупності і є обґрунтованим, а його дії за ч.2 ст.286 КК України кваліфіковано правильно.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_10 про суворість призначеного йому судом покарання, колегія суддів не приймає до уваги.
Вирішуючи питання про призначення покарання суд врахував, що ОСОБА_10 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, активно сприяв розкриттю злочину, частково відшкодував потерпілій завдану злочином шкоду, виховувався у багатодітній сім?ї, вчинив тяжкий злочин у стані алкогольного сп?яніння, думку потерпілої про призначення йому суворого покарання, а тому обґрунтовано призначив йому покарання в межах санкції ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі.
Призначене ОСОБА_10 покарання відповідає вимогам ст.65 КК України, підстав для його пом`якшення, про що зазначає в апеляційній скарзі обвинувачений, колегія суддів не знаходить.
Щодо апеляційних вимог законного представника потерпілої ОСОБА_7 - ОСОБА_8 про стягнення з обвинуваченого на її користь 200 000 грн. матеріальної шкоди то на думку колегії суддів вказані позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки стягнення матеріальної шкоди яку позивач понесе в майбутньому цивільним законодавством не передбачено.
З матеріалів кримінального провадження видно, що постановою тимчасово виконуючого обов?язки начальника СВ Олевського ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області від 25.11.2016 року автомобіль марки Renault, моделі Trafic, визнано знаряддям вчинення кримінального правопорушення.
Вирішуючи питання про речові докази суд обґрунтовано відповідно до положень ст. 100 КПК України вказаний транспортний засіб повернув його власнику ОСОБА_10 , підстав передавати даний автомобіль законному представнику потерпілої ОСОБА_7 - ОСОБА_8 в рахунок відшкодування заподіяної злочином шкоди, колегія суддів не знаходить.
Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв?язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров?я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв?язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім?ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв?язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грошима, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Вирішуючи цивільний позов, суд першої інстанції частково задовольнив вимоги потерпілої, стягнувши з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_8 250 000 гривень моральної шкоди.
Колегія суддів вважає, що визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди потерпілій, суд першої інстанції правильно встановив, але недостатньо врахував перенесені нею фізичні та моральні страждання внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що потерпіла
ОСОБА_8 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди отримала тілесне ушкодження у вигляді травматичної ампутації лівої гомілки на рівні нижньої третини травматичного шоку 1-2 ступеню, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння.
Внаслідок вчиненого щодо неї злочину психологічний та фізичний стан потерпілої погіршився, змінився звичайний спосіб життя, а тому доводи апеляційної скарги законного представника потерпілої щодо збільшення суми моральної шкоди, стягнутої на її користь, є такими, що заслуговують на увагу.
Тому із урахуванням фізичних і моральних страждань потерпілої, які вона отримала від злочину та про які зазначає в апеляційній скарзі її законний представник, виходячи з засад розумності, виваженості й справедливості, розмір відшкодування моральної шкоди на їх користь необхідно збільшити.
За таких обставин, колегія суддів на підставі положень ст. 408 КПК України, з урахуванням того, що це не впливає на обсяг обвинувачення і кваліфікацію кримінального правопорушення, приходить до переконання про необхідність зміни вироку суду в частині задоволення цивільного позову потерпілої до обвинуваченого про стягнення моральної шкоди та часткового задоволення апеляційної скарги законного представника потерпілої.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів
п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_10 залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу законного представника потерпілої ОСОБА_7 ОСОБА_8 задовольнити частково.
Вирок Олевського районного суду Житомирської області від 13 липня 2017 року щодо ОСОБА_10 змінити.
Збільшити розмір відшкодування моральної шкоди стягнутої з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_7 з 250 000 грн. до 450 000 грн.
В решті вирок залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Судді :