АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2017 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 21 грудня 2016 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а :

Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 21 грудня 2016 року
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 08 жовтня 2014 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 186 КК України до 3-х років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання визначеного вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 08 жовтня 2014 року, остаточно визначено ОСОБА_7 покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.
Згідно з вироком 21.09.2015 року, приблизно об 19 год. 00 хв., ОСОБА_7 , знаходився на території ринку Березняки», розташованого за адресою: м. Київ, вул. Серафімовича, 4, де побачив раніше йому не знайому ОСОБА_9 , яка зачиняла ролет торгового місця та біля якого знаходився ввірений їй візок з сумкою, що належить ОСОБА_10 .. В цей час у ОСОБА_7 виник злочинний умисел направлений на повторне таємне викрадення майна та обернення його в свою користь.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 , впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, а ОСОБА_9 відволіклася, діючи з корисних мотивів, з метою незаконного збагачення, підійшов до торгового ролету з продажу одягу № 122, біля якого взяв металеву тачку, що належить ОСОБА_10 , вартістю 280 грн., на якій знаходилась сумка, яка для потерпілого матеріальної цінності не представляє, в якій знаходились наступні речі: чоловічі брюки чорного кольору в кількості 8 шт., вартість 1 шт. складає 170 грн., загальною вартістю 1360 грн.; чоловічі брюки сірого кольору «пітек», в кількості 3 шт., вартість 1 шт. складає 175 грн., загальною вартістю 525 грн.; чоловічі брюки чорного кольору «лак смужка», в кількості 2 шт., вартість 1 шт. складає 180 грн., загальною вартістю 360 грн.; чоловічі брюки чорного кольору «шерсть смужка», в кількості 2 шт., вартість 1 шт. складає 180 грн., загальною вартістю 360 грн.; жіночі брюки синього кольору «тіар», в кількості 2 шт., вартість 1 шт. складає 175 грн., загальною вартістю 350 грн.; жіночі брюки чорного кольору «пояс», в кількості 3 шт., вартість 1 шт. складає 180 грн., загальною вартістю 540 грн.; жіночі брюки чорного кольору «чорна резинка», в кількості 1 шт., вартістю 150 грн.; юбки чорного кольору «джинс», в кількості 7 шт., вартість 1 шт. складає 150 грн., загальною вартістю 1050 грн.; юбки чорного кольору «Бризки шампанського», в кількості 2 шт., вартість 1 шт. складає 120 грн., загальною вартістю 240 грн.; юбки чорного кольору «смужка чорна», в кількості 3 шт., вартість 1 шт. складає 90 грн., загальною вартістю 270 грн.; юбка чорного кольору «трикотажна», вартістю 120 грн., а всього майна на загальну суму 5605 грн.;

Будучи поміченим ОСОБА_9 , ОСОБА_7 залишив вказану металеву тачку з майном на землі та побіг до виходу з ринку «Березняки», тобто виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, так як відразу був затриманий працівниками охорони ринку «Березняки».

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати вирок Дніпровського районного суду м. Києва щодо ОСОБА_7 та закрити кримінальне провадження, в зв`язку з тим, що не встановлено достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.

Апелянт, вважає, що будь якого джерела доказів прямих чи непрямих в матеріалах справи немає, про обставини невинуватості особи неодноразово наголошувалось у Дніпровському районному суді, однак суддя зайняв однобоку та упереджену позицію та без з`ясування обставин та доказів, що мають значення для вирішення справи, виніс вирок, яким визнав ОСОБА_7 винуватим.
Участь ОСОБА_7 вчиненні злочину, на думку захисника, судом не доведена, що зрозуміло наявністю відповідних висновків та встановлено сукупністю доказів, але всупереч показів свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , які стверджують, що особисто факту крадіжки не бачили, суд виніс вирок, у якому допустив необґрунтованість та невмотивованість рішення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного у вироку злочину при обставинах, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам справи і підтверджений розглянутими в судовому засіданні та детально викладеними у вироку доказами: показаннями потерпілого ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_9 і ОСОБА_11 , даними протоколів огляду місця події від 21.09.2015 та 22.09.2015 року, даними протоколу огляду предметів від 07.10.2015 року.
Зокрема, потерпілий ОСОБА_10 надав суду показання про те, що він передав ОСОБА_9 для реалізації на ринку жіночий одяг. У вересні 2015 року ОСОБА_9 повідомила потерпілому про те, що ці речі намагався викрасти невідомий чоловік, згодом потерпілий прибув на ринок та дав показання щодо кількості та вартості майна.
Свідок ОСОБА_9 суду повідомила, що 21.09.2015 року після закінчення роботи на ринку, вона склала товари до сумки, яку поставила на візок та почала зачиняти торгове місце. В цей час вона помітила, що незнайомий чоловік, як згодом вона дізналась, це був ОСОБА_7 , взяв візок з речами та почав іти геть. Свідок почала кричати, а ОСОБА_7 залишив візок з майном на землі та побіг до виходу з ринку, проте був затриманий охороною.
Допитаний в судовому засіданні охоронець ринку - свідок ОСОБА_11 пояснив, що 21.09.2015 року близько 19.00 поступив виклик у зв`язку з вчиненою крадіжкою. Охоронцями затримано ОСОБА_7 , який намагався викрасти візок з сумками, у яких був жіночий одяг.
Місце вчинення правопорушення та наявність речей, які мав намір викрасти ОСОБА_7 підтверджені в судовому засіданні даними протоколів огляду місця події від 21.09.2015 та 22.09.2015 року та протоколом огляду предметів від 07.10.2015 року.
Отже, сукупністю показань потерпілого ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , а також даними протоколів огляду, які судом першої інстанції обґрунтовано визнані належними і допустимими доказами, в судовому засіданні були підтверджені обставини, за яких ОСОБА_7 намагався викрасти візок з жіночим одягом в сумках, який належав ОСОБА_10 .
Цими доказами, на думку колегії суддів, спростовуються доводи апеляції захисника про те, що винність ОСОБА_7 у вчиненні злочину не доведена.
Дії ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України кваліфіковані правильно.
При призначенні покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, відсутність обставин, що обтяжують покарання, обставину, що пом`якшує покарання наявність на утриманні малолітніх дітей, дані про особу винного, є раніше судимим, за місцем реєстрації характеризується задовільно, має постійне місце реєстрації, стан здоров`я обвинуваченого, та обґрунтовано призначив покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України з дотриманням вимог ч. 3 ст. 68 КК України.
Також суд правильно призначив ОСОБА_7 покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України та частково приєднав невідбуту частину покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 08 жовтня 2014 року, оскільки кримінальне правопорушення було вчинено в період іспитового строку за цим вироком.
За таких обставин колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування вироку щодо ОСОБА_7 .

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів, -
у х в а л и л а :

ВирокДніпровського районного суду м. Києва від 21 грудня 2016 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - без задоволення.

Касаційна скарга на дану ухвалу суду може бути подана до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

[1] Справа № 11-кп/796/834/2017 Категорія КК: ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_12
Доповідач ОСОБА_1