Справа № 310/7586/17
Провадження № 1-кп/761/1048/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 квітня 2018 року

Шевченківський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м.Києва кримінальне провадження 0002280 від 29.05.2015 по обвинуваченню

ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Нововолинськ Волинської області, громадянина України, проживає: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.2 ст. 366 КК України

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Шевченківського районного суду м. Києва здійснюється кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.2 ст. 366 КК України.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні уважає, що обвинувальний акт може бути призначений до судового розгляду.

Обвинувачений та захисник не заперечували проти призначення обвинувального акта до судового розгляду, зазначивши, що обвинувальний акт при цьому не в повному обсязі відповідає вимогам КПК України.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження з приводу порушених питань у підготовчому судовому засіданні, вивчивши обвинувальний акт з додатками, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт з додатками підлягає поверненню прокурору з таких підстав.

Згідно з п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Згідно пункту 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактично моделлю вчиненого злочину.

Для формулювання обвинувачення необхідно встановити всі елементи складу кримінального правопорушення (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона) та викласти зазначене у відповідному процесуальному документі.
Судовий розгляд, як передбачено вимогами ч. 1 ст. 337 КПК України, проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Так, дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.2 ст. 366 КК України.

Проте викладення формулювання обвинувачення за вказаними ознаками відповідно до юридичної формули, визначеної законом про кримінальну відповідальність, із зазначенням місця, часу вчинення дій, які утворюють склад вказаних злочинів фактично відсутнє в обвинувальному акті. Натомість викладені лише фактичні обставини вчинення кримінальних правопорушень з кваліфікацією дій особи.

При цьому при викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України, відсутнє зазначення часу, місця вчинення конкретних дій обвинуваченим, зокрема останніх за часом дій, які утворюють склад злочину - розтрати чужого майна за ознаками ч.5 ст.191 КК України. Проте в обвинувальному акті вказано лише про часовий проміжок, в який особою вчинено дії, без вказівки про конкретний час, не зазначено про неможливість встановлення таких обставин, а також міститься вказівка про надання ОСОБА_6 документів разом з актами приймання виконаних робіт через підлеглих працівників до Головного управління Державної казначейської служби України в м.Києві, також без зазначення конкретного місця, часу вчинення таких дій.

Під час викладення фактичних обставин також допущені суттєві протиріччя щодо обставин вчинення дій обвинуваченим стосовно грошових коштів ДП «Держекоінвест», натомість одночасно вказано про розтрату бюджетних грошових коштів, спричинення матеріальних збитків державі в особі Бердянської спеціалізованої шкоди № 16, що свідчить про фактичне незазначення потерпілого в обвинувальному акті при тому, що одночасно в ньому міститься вказівка на анкетні відомості як потерпілого фізичної особи ОСОБА_9 .

Також при викладенні фактичних обставин вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.366 КК України не зазначене місце із зазначенням конкретної адреси вчинення дій особи в період з жовтня по грудень 2013 року, а також в серпні 2013 року, не вказано час вчинення, не зазначено про неможливість встановлення таких обставин.

Такі обставини свідчать невідповідність обвинувального акут вимогам ст. 291 КПК України, про суттєві протиріччя обвинувального акту, в своїй сукупності не дають повне та чітке уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінальних правопорушень, які інкримінуються обвинуваченому, що у свою чергу не дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Таким чином, фактично відсутність в обвинувальному акті у розумінні ст. 291 КПК України викладення формулювання обвинувачення стосовно кожного з наведених складових, зазначених в кваліфікації, є істотним недоліком обвинувального акту, істотно впливає на визначеність обвинувачення, є порушенням права учасників кримінального провадження на захист та права на справедливий суд, обов*язок забезпечення яких покладається на суд, та однією з гарантій яких є відповідно до п. «а» частини 3 статті 6 Конвенції негайна і детальна поінформованість зрозумілою мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти особи.

Такі недоліки обвинувального акту позбавляють суд можливості в підготовчому судовому засіданні визначитися з вирішенням питань, передбачених ч.3 ст. 290 КПК України, щодо прийняття передбачених судових рішень, позбавляє суд можливості визначити межі обвинувачення та судового розгляду стосовного обвинуваченого та прийняти об`єктивне рішення по справі з огляду на ч.1 ст. 337 КПК України, відповідно до якої судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Вказані обставини є такими, що підлягають доказуванню прокурором, які належить викласти в обвинувальному акті, однак вимоги ст.ст.91, 291 КПК України не виконані належним чином в обвинувальному акті.

Статтею 338 КПК України передбачене право прокурора змінити обвинувачення в суді, проте зазначені фактичні дані не є новими, відомі на період досудового розслідування, стосовно них не може бути змінене обвинувачення в суді, оскільки статтею 338 КПК України не передбачене усунення недоліків обвинувального акту в суді.

Враховуючи такі обставини, питання про скасування арешту нерухомого майна, порушене в клопотанні власника майна ОСОБА_10 у зв*якзу з накладенням арешту ухвалою Бердянського міськрайонного суду від 25 квітня 2016 року не може бути вирішене в підготовчому судовому засіданні під час повернення обвинувального акта прокурору.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.314 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні №0002280 від 29.05.2015 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.2 ст. 366 КК України повернути прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою,- в той же строк з моменту вручення їй копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Судді