Справа № 184/1112/17
Номер провадження 1-кп/184/15/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2018 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Покров матеріали об`єднаного кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за № 0001130 від 03.12.2016 року, № 0000097 від 07.02.2017 року, № 0000161 від 01.03.2017 року, № 0000337 від 23.04.2017 року та за № 0000389 від 11.05.2017 року відносно обвинуваченого:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Покров, Дніпропетровської області, громадянин України, освіта середня, не працюючий, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

-30.08.2016 року Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області по ст. 185 ч.1 КК України до 80 годин громадських робіт;

-25.10.2017 року Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області за ст.ст. 185 ч.2, 71 ч.1 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки 4 дні.

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 185 ч.ч.2,3, 190 ч.2, 389 ч.2 КК України,-

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5 ,

потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11

В С Т А Н О В И В:
02 грудня 2016 року близько 03 год. 35 хв. ОСОБА_3 знаходився на сходовому майданчику, третього поверху, третього під`їзду буд. АДРЕСА_2 , де біля дверей квартири АДРЕСА_3 , ОСОБА_3 помітив панель виклику домофону «Fortress», яка належить ОСОБА_6 , на викрадення якої у ОСОБА_3 виник злочинний намір.

В цей же день та час, знаходячись там же і реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_3 скориставшись тим, що його протиправних дій ніхто не бачить, діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, таємно, викрав панель виклику домофону «Fortress», вартість якої згідно висновку товарознавчої експертизи № 5954-16 від 16.12.2016 року становить 382 грн. 50 коп., чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на вищезазначену суму.

Заволодівши викраденою панеллю виклику домофону «Fortress», ОСОБА_3 з місця скоєння злочину зник, в подальшому розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Крім цього, на початку квітня місяця 2017 року (більш точної часу в ході судового слідства встановити не вдалось можливим), біля 02 год. 00 хв. ОСОБА_3 проходив біля кафе «Бульвар», що розташоване в буд.№20 по вул. Центральна у м. Покров, де на стіні вищевказаного кафе помітив камеру відео спостереження «DIGITAL OUTDOOR CAMERA», що належить ОСОБА_11 , на викрадення якої у ОСОБА_3 виник злочинний намір.

В цей же день та час, знаходячись там же і реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_3 скориставшись тим, що його протиправних дій ніхто не бачить, діючи умисно, повторно, таємно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, за допомогою металевої труби, що знаходиться на стіні будинку АДРЕСА_4 , піднявся до камери відео спостереження «DIGITAL OUTDOOR CAMERA», які відкрутив та викрав.

Після чого, ОСОБА_3 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілий ОСОБА_11 матеріального збитку, який згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 2320-17 від 27.06.2017 року складає 352 грн.

Крім цього, 23 квітня 2017 року, близько 01 год. 45 хв. ОСОБА_3 проходив біля магазину «Міка», що розташований в будинку №59 по вул. Центральна у м. Покров та побачив на стіні вищевказаного магазину камеру відео спостереження «RoHS conform KPC LTP/F36-L», яка належить ОСОБА_12 , на викрадення якої у ОСОБА_3 виник злочинний намір. З метою реалізації свого злочинного наміру ОСОБА_3 там же пришукав металевий прут.

В цей же день та час, знаходячись там же і реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_3 скориставшись тим, що його протиправних дій ніхто не бачить, діючи умисно, повторно, таємно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, виліз на фасад вказаного магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та за допомогою раніше знайденого металевого прута зірвав камеру відео спостереження «RoHS conform KPC LTP/F36-L», заволодівши якою з місця скоєння злочину зник, розпорядившись в подальшому викраденим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду, яка згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 2320-17 від 27.06.2017 року складає 404 грн.

Умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Крім того, 07 лютого 2017 року, о 18 год. 50 хв. ОСОБА_3 разом із знайомим йому ОСОБА_7 знаходилися на сходовому майданчику поряд з квартирою АДРЕСА_5 , в якій проживає ОСОБА_7 , де у ОСОБА_3 виник злочинний намір, спрямований на заволодіння майном, що належить ОСОБА_7 , а саме мобільним телефоном «HUAWEI», модель «Y5-2», з наявними в ньому сім-картами мобільних операторів «МТС» та «Київстар» та картою пам`яті «Transcend».

В цей же день та час, знаходячись там же, і, реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_3 , діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, і, бажаючи їх настання, зловживаючи довірою потерпілого ОСОБА_7 , під вигаданим приводом, попросив у ОСОБА_7 скористатися належним йому мобільним телефоном «HUAWEI», модель «Y5- 2», нібито для того щоб зателефонувати знайомим, пообіцявши відразу повернути вказаний вище мобільний телефон. Довіряючи ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , не підозрюючи про його злочинний намір, добровільно передав йому вище вказаний мобільний телефон.

В цей же день і час ОСОБА_3 , не маючи наміру повернути мобільний телефон ОСОБА_7 , зловживаючи довірою останнього, скориставшись тим, що ОСОБА_7 зайшов до квартири, умисно, повторно, з корисливих спонукань заволодів мобільним телефоном «HUAWEI», модель «Y5-2», в якому знаходилися сім-карти мобільних операторів «МТС» та «Київстар», а також карта пам`яті «Transcend».

Згідно висновку товарознавчої експертизи №684-17 від 27.02.2017 року, вартість мобільного телефону «HUAWEI» модель «Y5-2» становить 2 975 грн., вартість сім-карти мобільного оператора «МТС» становить 50 грн., вартість сім-карти мобільного оператора «Київстар» становить 50 грн., вартість карти пам`яті «Transcend» становить 160 грн. Таким чином, своїми злочинними діями ОСОБА_3 завдав потерпілому ОСОБА_7 матеріальний збиток на загальну суму 3 235 грн.

Крім цього, 21 квітня 2017 року приблизно о 23 год. 30 хв. ОСОБА_3 разом із знайомим йому ОСОБА_8 знаходились в першому під`їзді на сходовому майданчику другого поверху буд. АДРЕСА_6 , де розмовляли між собою та в ході розмови, ОСОБА_3 побачив у ОСОБА_8 мобільний телефон марки «Prestigio», модель «Q5» в чорному чохлі «Redmi» з наявною у ньому картою мобільного оператора «МТС» та картою пам`яті «Good Ram». В цей же день та час, у ОСОБА_3 виник злочинний намір, спрямований на незаконне заволодіння вище вказаним майном, що належить ОСОБА_8 , шляхом зловживання довірою останнього.

В цей же день та час, знаходячись там же і реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_3 діючи умисно, повторно, із корисливих спонукань, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, і бажаючи їх настання, зловживаючи довірою потерпілого ОСОБА_8 під вигаданим приводом, попросив у останнього можливість скористатися належним йому мобільним телефоном марки «Prestigio», модель «Q5», нібито для того щоб записати телефонний номер, пообіцявши відразу повернути вказаний телефон. Довіряючи ОСОБА_3 , потерпілий ОСОБА_8 не підозрюючи про його злочинний намір, добровільно передала йому мобільний телефон марки «Prestigio», модель «Q5» з сім-картою оператора мобільного зв`язку «МТС» та картою пам`яті «Good Ram».

В цей же день і час ОСОБА_3 , не маючи наміру повернути мобільний телефон ОСОБА_8 , зловживаючи довірою останнього, умисно, повторно, з корисливих спонукань, заволодів мобільним телефоном марки «Prestigio», модель «Q5» в чорному чохлі «Redmi» з наявною у ньому картою мобільного оператора «МТС» та картою пам`яті «Good Ram».

Після цього, ОСОБА_3 з місця вчинення злочину зник та в подальшому викраденим майном розпорядився на власний розсуд, заподіявши ОСОБА_8 матеріальний збиток, що встановлений на підставі висновку товарознавчої експертизи № 2177-17 від 16.05.20117 року на загальну суму 2 353, 40 грн.

Умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.2 ст.190 КК України, тобто заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

Крім того, 28.02.2017 о 18 год. 00 хв. ОСОБА_3 знаходився біля житлового будинку АДРЕСА_7 , де у нього з корисливих спонукань виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна з вказаного будинку.

В той же день та час, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ОСОБА_3 підійшов до дерев`яного вікна вказаного будинку, де, за допомогою знайденого на території домоволодіння металевого ломика, демонтував зовнішнє скло вікна та рукою вибив внутрішнє скло. Після чого, через вікно ОСОБА_3 протиправно проник до будинку АДРЕСА_7 , що належить ОСОБА_13 , звідки таємно, умисно, повторно, із корисливих мотивів, викрав майно, що належить її невістці ОСОБА_9 , а саме: модем «ZTE ZXHN H108N», вартість якого, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №1464-17 від 05.04.2017 року, становить 296 грн. 00 коп., а також флеш накопичувач чорного кольору на 8 Гб та перфоратор у чорному чемодані, які матеріальної цінності для потерпілої не становлять.

Після чого, ОСОБА_3 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 296 грн.

Умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло.

Крім того, вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 30.08.2016 року ОСОБА_3 , засуджений за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді громадських робіт строком на 80 годин.

10.10.2016 року у приміщенні Покровського ВП Нікопольського ВП ГУ НПУ в Дніпропетровській області вул. Г.Тикви, 2, м. Покров, Дніпропетровської області старшим інспектором Покровського міського відділу з питань пробації ОСОБА_14 засудженого ОСОБА_3 поставлено на облік, як особу, засуджену до покарання у виді громадських робіт, та письмово під особистий підпис роз`яснено порядок, умови, місце відбування покарання у виді громадських робіт, а також письмово попереджено про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт.

10.10.2016 року відповідно до ст.36 Кримінально - виконавчого кодексу України працівниками Покровського МВ Південно-Східного МРУ ВКПП МЮУ ОСОБА_3 направлено для відбування покарання у виді громадських робіт до Покровського міського комунального підприємства «ЖЕО», розташованого вул. Чехова буд.15, м. Покров, Дніпропетровська область.

Згідно наказу начальника Покровського міського комунального підприємства «ЖЕО» № 392-к від 11.10.2016 року ОСОБА_3 , прийнятий на роботу до Покровського МКП «ЖЕО» для відбуття призначеного йому за вироком Орджонікідзевського міського суду покарання у виді громадських робіт, де в цей же день під розпис ознайомлений із встановленим йому графіком відбування покарання.

Відповідно до графіка виконання покарання у виді громадських робіт, затвердженого 11.10.2016 начальником ПМКП «ЖЕО», з яким ОСОБА_3 ознайомлено особисто під підпис, в період часу з 12.10.2016 по 31.10.2016 він повинен був відпрацювати 52 години громадських робіт із розрахунку 13 робочих днів по 4 години в день. Однак, ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, достовірно знаючи про обов`язок у вільний час безоплатно виконувати суспільно - корисні роботи, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування громадських робіт, ухилився від виконання вищевказаного покарання у виді громадських робіт, що виразилося в невиконанні встановлених обов`язків, порушенні порядку та умов відбування покарання, невиході більше двох разів протягом місяця на громадські роботи без поважних причин. Внаслідок умисного ухилення від виконання покарання у вигляді громадських робіт засуджений до цього виду покарання ОСОБА_3 , починаючи із 12.10.2016 по 31.10.2016 фактично відпрацював 8 годин громадських робіт із встановлених йому відповідно до графіку відбування покарання 52 годин громадських робіт.

Відповідно до графіка виконання покарання у виді громадських робіт, затвердженого начальником ПМКП «ЖЕО» 31.10.2016, з яким ОСОБА_3 ознайомлено особисто під підпис, в період з 01.11.2016 по 24.11.2016 повинен був відпрацювати 72 години громадських робіт із розрахунку 18 робочих днів по 4 години в день. Однак, ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, достовірно знаючи про обов`язок у вільний час безоплатно виконувати суспільно - корисні роботи, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування громадських робіт, ухилився від виконання вищевказаного покарання у виді громадських робіт, що виразилося в невиконанні встановлених обов`язків, порушенні порядку та умов відбування покарання, невиході більше двох разів протягом місяця на громадські роботи без поважних причин. Внаслідок умисного ухилення від виконання покарання у вигляді громадських робіт засуджений до цього виду покарання ОСОБА_3 , починаючи із 01.11.2016 по 24.11.2016 фактично відпрацював 28 годин громадських робіт із встановлених йому відповідно до графіку відбування покарання 72 годин громадських робіт.

Згідно графіка виконання покарання у виді громадських робіт, затвердженого начальником ПМКП «ЖЕО» 16.02.2017, з яким ОСОБА_3 ознайомлено особисто під підпис, ОСОБА_3 в період часу з 16.02.2017 по 28.02.2017 повинен був відпрацювати 36 годин громадських робіт із розрахунку 9 робочих днів по 4 години в день.

Однак, ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, достовірно знаючи про обов`язок у вільний час безоплатно виконувати суспільно - корисні роботи, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування громадських робіт, ухилився від виконання вищевказаного покарання у виді громадських робіт, що виразилося в невиконанні встановлених обов`язків, порушенні порядку та умов відбування покарання, невиході більше двох разів протягом місяця на громадські роботи без поважних причин. Внаслідок умисного ухилення від виконання покарання у вигляді громадських робіт засуджений до цього виду покарання ОСОБА_3 , починаючи із 16.02.2017 по 28.02.2017 фактично відпрацював 8 годин громадських робіт із встановлених йому відповідно до графіку відбування покарання 36 годин громадських робіт.

Таким чином, ОСОБА_3 , будучи особою засудженою Орджонікідзевським міським судом від 30.08.2016 року до покарання у виді громадських робіт, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, достовірно знаючи про обов`язок у вільний час безоплатно виконувати суспільно - корисні роботи, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування громадських робіт, ухилився від виконання вищевказаного покарання у виді громадських робіт, що виразилося в невиконанні встановлених обов`язків, порушенні порядку та умов відбування покарання, невиході більше двох разів протягом місяця на громадські роботи без поважних причин, внаслідок чого за період з 12.10.2016 по 28.02.2017 засуджений ОСОБА_3 в сукупності відпрацював 44 години громадських робіт із 80 годин громадських робіт, призначених йому за вироком суду.

Таким чином, ОСОБА_3 , вчинив кримінальне правопорушення, яке кваліфіковане за ч.2 ст.389 КК України, тобто ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

В ході судового засідання обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєнні вказаних кримінальних правопорушень визнав повністю по кожному епізоду та відповідаючи на питання пояснив, яким чином, де і коли він скоював перелічені кримінальні правопорушення. Крім цього, по кожному із епізодів пояснив, яким шляхом (відкрито чи таємно) були вчинені злочини, вказав речі, які ним були викрадені та подальшу долю коштів отриманих злочинним шляхом, а також розповів про мотиви, якими він керувався під час вчинення своїх противоправних дій. Також визнав, що він не в повному обсязі відбув покарання у виді громадських робіт, призначених йому за попереднім вироком, оскільки свідомо від них ухилявся.

Покази обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються. В скоєному обвинувачений ОСОБА_3 щиро розкаявся та частково відшкодував матеріальну шкоду завдану його кримінальними правопорушеннями. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 визнав у повному обсязі.

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про проведення розгляду справи у порядку ч.3 ст. 349 КПК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнає свою винуватість та бажає давати правдиві покази.

Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_15 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 в судове засідання не з`явились, будучі належним чином повідомлені про час та місце проведення судового засідання. В окремо поданих до суду заявах просили справу розглянути без їх присутності, цивільних позовів вони не заявляли, оскільки матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого ОСОБА_3 не мали, при визначенні міри покарання покладались на розсуд суду.

Потерпілій ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, будучі належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання. В окремо поданій до суду заяві просив справу розглядати без його участі, матеріальних і моральних претензій до обвинуваченого не має, а тому відмовляється від цивільного позову поданого на досудовому слідстві, при визначенні міри покарання покладається на розсуд суду.

Потерпілий ОСОБА_8 цивільний позов в рамках кримінального провадження підтримав та просив його задовольнити, проти проведення розгляду справи в порядку ч.3 ст.349 КПК України не заперечував, щодо міри покарання погодився із думкою прокурора і вважав, що покарання повинно бути пов`язано із позбавленням волі.

За згодою учасників кримінального провадження, суд, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням документів, які характеризують особу обвинуваченого. При цьому суд з`ясував, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції немає.

В судовому засіданні доведено, що в діях обвинуваченого ОСОБА_3 дійсно є склад кримінальних правопорушень, передбачених:

-за ч.2 ст.185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно;

-за ч.3 ст.185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно і поєднана із проникненням у житло;

-за ч.2 ст.190 КК України, за ознаками заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно;

-за ч.2 ст.389 КК України, за ознаками ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

Суд оцінивши показання ОСОБА_3 в сукупності з відомостями про предмет злочину і про обстановку його виявлення, прийшов до переконання в істинності встановлених вище обставин, визнаних обвинуваченим добровільно, значення змісту яких він правильно розуміє, що згідно зі ст. 18 і ч. 2 ст. 95 КПК України виключає будь-які сумніви у свободі самовикриття.

Таким чином, враховуючи показання обвинуваченого та його бажання не досліджувати інші докази по справі, суд вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні вище вказаних кримінальних правопорушень вважає доведеною повністю.

Призначаючи відповідно до ст. 65 КК України вид і міру покарання ОСОБА_3 , суд враховує тяжкість вчинених ним кримінальних правопорушень, які за ч.3 ст. 185 КК України відносяться до тяжкого злочину, за ч.2 ст.185 та ч.2 ст.190 КК України до злочинів середньої тяжкості, а за ч.2 ст.389 КК України - до злочину невеликої тяжкості, обставини, які в силу ст. 66 КК України суд визнає за пом`якшуючі при призначенні йому покарання це щире каяття у вчиненому, а також беручи до уваги особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який є особою молодого віку, за місцем проживання характеризується нейтрально, ніде не працює, не одружений, дітей на утриманні не має, на обліку у лікарів нарколога, психіатра і фтизіатра не перебуває, але раніше вже притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливого злочину, маючи не зняту і не погашену судимість, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив і повторно вчинив нові корисливі злочини, дійшов до висновку про призначення ОСОБА_3 реального покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій ст.ст.185 ч.ч.2, 3, 190 ч.2 КК України та у виді обмеження волі в межах санкції ст.389 ч.2 КК України, що буде достатнім для попередження нових злочинів, виправлення винної особи і для досягнення мети покарання за ст. 50 КК України.

До обставин, які обтяжують покарання, відповідно до положень статті 67 КК України суд відносить рецидив злочину (за ч.2 ст.389 КК України).

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди заданої кримінальним правопорушенням в сумі 2 187, 65 грн., підтверджений матеріалами справи і повністю визнаний обвинуваченою у судовому засіданні, підлягає задоволенню, на підставі ч.4 ст. 206 ЦПК України, оскільки позов визнаний у повному обсязі й таке визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Крім цього, суд вважає за можливе закрити провадження по цивільному позову ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди, оскільки позивач добровільно відмовився від позову і така відмова була прийнята судом.

Вирішуючи питання про речові докази, суд виходить із вимог ст.100 КПК України.

Вирішуючи питання про процесуальні витрати, суд, виходячи з положень ч.2 ст.124 КПК України вважає, що витрати на залучення експертів підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 371, 373-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ст.ст. 185 ч.2, 185 ч.3, 190 ч.2, 389 ч.2 КК України.
Призначити покарання ОСОБА_3 :

- за ст. 185 ч.2 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі;

- за ст.185 ч.3 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі;

- за ст.190 ч.2 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі;

- за ст.389 ч.2 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі, що відповідно до положень ст. 72 ч.1 КК України, відповідає шести місяцям позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань визначити ОСОБА_3 за сукупністю злочинів остаточне покарання за цим вироком у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного за вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 25.10.2017 року, більш суворим покаранням призначеним за цим вироком, визначити остаточне покарання ОСОБА_3 у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити у виді особистого зобов`язання.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з дня його затримання за цим вироком суду та приведення його до виконання.

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальних збитків завданих кримінальним правопорушенням задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 матеріальні збитки, завдані кримінальним правопорушенням у розмірі 2 187, 65 грн.
Провадження у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди завданої злочином закрити.
Речові докази по справі, а саме: панель домофона «Fortress» та чохол для мобільного телефону із штучного матеріалу, що передані до камери схову Покровського ВП Нікопольського ВП ГУНП, після набрання вироком законної сили відповідно повернути у власність потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_8 ; камеру відеоспостереження «RoHS conform KPC LTP/F36-L», що передана під схорону розписку потерпілому ОСОБА_12 , камеру відеоспостереження «DIGITAL OUTDOOR CAMERA», що передана під схорону розписку потерпілій ОСОБА_11 , зарядний пристрій чорного кольору AC ADAPTER ZH-TH 203 та металевий ломик, що переданій під схорону розписку потерпілій ОСОБА_9 , після набрання вироком законної сили залишити у власності вказаних потерпілих.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення експертиз у даній справі в загальному розмірі 968, 20 грн.
На вирок суду з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області, через Орджонікідзевський міській суд Дніпропетровської області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з дня вручення йому копії вироку суду.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_1