печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 листопада 2017 року Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 за участі секретаря ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві заяву слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу управління спеціальних розслідувань Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про роз`яснення судового рішення,

В С Т А Н О В И В :
Слідчий ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із заявою, яку підтримав під час її розгляду, вказуючи наступне. До Генеральної прокуратури України для виконання надійшла копія ухвали слідчого судді Печерського районного суду ОСОБА_4 від 17.05.2017. Указаною ухвалою частково задоволено скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого Генеральної прокуратури України та зобов`язано слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 , чи іншого слідчого, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002664 розглянути в порядку ст. 220 КПК України клопотання ОСОБА_5 від 23.02.2017 за №№ 36, 37.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 КПК України у мотивувальній частині ухвали суду, слідчим суддею мають бути зазначені мотиви з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Частиною 3 ст. 372 КПК України передбачено, що в резолютивній частині судового рішення зазначаються висновки суду. Так, вивченням судового рішення від 17.05.2017 незрозуміло, що саме стало підставою для часткового задоволення скарги адвоката ОСОБА_5 та зобов`язано слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 , чи іншого слідчого, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002664 розглянути в порядку ст. 220 КПК України клопотання ОСОБА_5 від 23.02.2017 за №№ 36, 37.

Так, до Генеральної прокуратури України 23.02.2017 надійшло клопотання адвоката ОСОБА_5 , яке він нібито подав в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 про надання для ознайомлення матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні №0002664.

Оскільки ОСОБА_5 не є стороною у цьому кримінальному провадженні він не наділений повноваженнями заявляти клопотання про надання йому для ознайомлення матеріалів кримінального провадження у зв`язку з чим підстави для розгляду указаного звернення у порядку ст. 220 КПК України були відсутні про що заявника повідомлено 27.02.2017 та запропоновано усунути порушення чинного законодавства та прав підозрюваного на захист, надавши належно оформлені документи, які підтвердять його повноваження як захисника підозрюваного ОСОБА_6 . Не зважаючи на це зазначені недоліки ОСОБА_5 не усунуто.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 КПК України захисник може у будь-який момент бути залученим підозрюваним, обвинуваченим, їх законними представниками, а також іншими особами за проханням чи згодою підозрюваного, обвинуваченого до участі у кримінальному провадженні.

Статтею 51 КПК України передбачено, що договір із захисником має право укласти особа, передбачена в частині першій статті 45 КПК України (у т.ч. підозрюваний), а також інші особи, які діють в її інтересах, за її клопотанням або за її наступною згодою.

Така вимога законодавства спрямована саме на захист прав підозрюваного з метою виключення можливості незаконного втручання в кримінальне провадження сторонніх осіб на шкоду підозрюваному.

Тому згода підозрюваного на залучення захисника має бути оформлена у спосіб, передбачений законодавством України, який виключає сумніви в її достовірності.

Надання до органу досудового розслідування документів, які підтверджують повноваження захисника та відповідність їх чинному законодавству, є обов`язком саме захисника.

Водночас копія договору-доручення про надання правової допомоги від 17.01.2017, наданого ОСОБА_5 , не може розглядатися як достовірний документ, що підтверджує згоду саме підозрюваного ОСОБА_6 на залучення ОСОБА_5 як захисника у кримінальному провадженні. У ході слідства встановлено, що підозрюваний ОСОБА_6 з грудня 2014 року не перебуває на території України у зв`язку з чим його оголошено у розшук, а в копії договору-доручення зазначена інформація про місце його укладення "м. Київ". У той же час в зазначеному договорі відсутні відомості про підписання цього договору саме ОСОБА_6 , чим би було засвідчено його волевиявлення.

Натомість, не погоджуючись із прийнятим органом досудового розслідування рішенням, ОСОБА_5 подано скаргу до слідчого судді Печерського районного суду на бездіяльність слідчого щодо не розгляду його клопотання у порядку ст. 220 КПК України.

Слідчим суддею ОСОБА_4 безпідставно зроблено висновок про те, що звернення ОСОБА_5 необхідно розглядати у порядку ст. 220 КПК України.

Зокрема, слідчим суддею не з`ясовано той факт, що ОСОБА_6 не є підозрюваним у кримінальному провадженні № 0002664, в межах якого зобов`язано слідчого Генеральної прокуратури України розглянути клопотання ОСОБА_5 від 23.02.2017.

Варто зазначити, що ОСОБА_5 звертався до органу досудового розслідування про надання для ознайомлення матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002664, і заперечення органу досудового розслідування на скаргу адвоката подавались слідчому судді під час судового засідання 16.03.2017 саме щодо ненадання для ознайомлення матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002664.

Не зважаючи на це, слідчим суддею фактично зобов`язано слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 , чи іншого слідчого, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002664 розглянути в порядку ст. 220 КПК України клопотання ОСОБА_5 від 23.02.2017 за №№ 36, 37, які подавались до органу досудового розслідування в інтересах ОСОБА_6 з метою ознайомлення з матеріалами досудового розслідування № 0002664.

З урахуванням викладеного, та зважаючи на те, що відомості про кримінальне правопорушення за № 0002664 до ЄРДР не вносились, а матеріали кримінального провадження за таким номером відсутні, що також підтверджено інформацією управління організаційного забезпечення Єдиного реєстру досудових розслідувань та інформаційно-аналітичної роботи Генеральної прокуратури України, ухвала слідчого судді ОСОБА_4 від 17.05.2017 у справі № 757/12900/17-к є незрозумілою, що об`єктивно перешкоджає її виконанню.

Вислухавши слідчого, вивчивши надані матеріали, слід дійти наступного висновку.

Згідно ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 380 КПК України якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення, приватного виконавця ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст.

Згідно ст. 533 КПК України вирок або ухвала суду, які набрали законної сили, обов`язкові для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України.

Згідно ст. 534 КПК України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, підлягає безумовному виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 КПК України захисником є адвокат, який здійснює захист підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, а також особи, стосовно якої передбачається розгляд питання про видачу іноземній державі (екстрадицію).

Згідно із ч. 1 ст. 48 КПК України захисник може у будь-який момент бути залученим підозрюваним, обвинуваченим, їх законними представниками, а також іншими особами за проханням чи згодою підозрюваного, обвинуваченого до участі у кримінальному провадженні.

Частиною 3 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 50 КПК України повноваження захисника на участь у кримінальному провадженні підтверджуються: 1) свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю; 2) ордером, договором із захисником або дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Встановлення будь-яких додаткових вимог, крім пред`явлення захисником документа, що посвідчує його особу, або умов для підтвердження повноважень захисника чи для його залучення до участі в кримінальному провадженні не допускається.

Як визначено в ст. 51 КПК України договір із захисником має право укласти особа, передбачена в частині першій статті 45 цього Кодексу, а також інші особи, які діють в її інтересах, за її клопотанням або за її наступною згодою.

Згідно із ст. 27 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Відповідно до ч. 4 ст. 46 КПК України захисник користується процесуальними правами підозрюваного, обвинуваченого, захист якого він здійснює, крім процесуальних прав, реалізація яких здійснюється безпосередньо підозрюваним, обвинуваченим і не може бути доручена захиснику, з моменту надання документів, передбачених статтею 50 цього Кодексу, слідчому, прокурору, слідчому судці, суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже під час розгляду скарги адвоката ОСОБА_5 було встановлено, порушення зазначених вимог кримінального процесуального законодавства України та порушено право ОСОБА_6 на кваліфіковану правову допомогу з боку обраного ним захисника, створено незаконні перешкоди здійсненню адвокатом адвокатської діяльності та реалізації повноважень захисника.

Оскільки мотиви які стали підставою для задоволення скарги заявника чітко визначені в ухвалі слідчого судді, вважаю, що підстав для роз`яснення судового рішення в цій частині не існує. Не згода заявника з мотивами викладеними в ухвалі слідчого судді не є підставою для додаткового обґрунтування прийнятого рішення. При цьому під час розгляду даної заяви встановлено необхідність роз`яснити в якому кримінальному провадженні слід розглянути подане клопотання, оскільки в цій частині рішення суду є незрозумілим.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 380 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В :
роз`яснити ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17 травня 2017 року у справі №757/12900/17-к постановлену за результатами розгляду скарги адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого Генеральної прокуратури України, таким чином , що слідчого в ОВС Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 чи іншого слідчого , який здійснює досудове розслідування, зобов`язано розглянути клопотання адвоката ОСОБА_5 від 23.02.2017 за №36,37 у кримінальному провадженні №0002664.

Ухвала слідчго судді в порядку ст. 309 КПК України оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1