Справа № 341/918/17
Провадження № 11-кп/779/457/2017
Категорія ч.1 ст.121 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 листопада 2017 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря с/з ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу за апеляційною скаргою (далі АС) першого заступника прокурора Івано-Франківської області ОСОБА_10 , на вирок Галицького районного суду від 31 липня 2017 року по кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.121 Кримінального кодексу України (далі КК), -

в с т а н о в и л а:

Вказаним вироком ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Верхня Ендема, Чушського району Іркутської області Російської Федерації, мешканець АДРЕСА_1 , українець, з незакінченою вищою освітою, одружений, непрацюючий, має на утриманні одну малолітню дитину, згідно ст.89 КК не судимий, громадянин України,

визнаний винуватим та засуджений за ч.1 ст.121 КК, із застосуванням ст.69 цього ж Кодексу на 1 (один) рік 1 (один) місяць обмеження волі.

Зараховано ОСОБА_8 в строк відбуття покарання строк перебування його під вартою з 03 квітня 2017 року (момент затримання) по 21 червня 2017 року, з розрахунку, що відповідно до вимог ст.72 КК (в редакції Закону від 26.11.2015 року), один день попереднього увязнення відповідає двом дням позбавлення волі, та строк перебування його під вартою з 21 червня 2017 року по 31 липня 2017 року (день проголошення рішення суду), з розрахунку, що відповідно до вимог ст.72 КК (в редакції Закону від 18.05.2017 року), один день попереднього увязнення відповідає одному дню позбавлення волі, у звязку з чим вважається, що він покарання відбув повністю.

Долю речових доказів вирішено у відповідності до положень ст.100 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).

За вироком суду ОСОБА_8 засуджено за те, що він умисно спричинив тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя потерпілого в момент заподіяння.

Так, 02 квітня 2017 року приблизно о 20 год. 45 хв. обвинувачений ОСОБА_8 разом із своїм собакою породи «Лабрадор», яка була без повідка та намордника, з метою придбання сигарет, зайшов у кафе «Океан», що знаходиться по АДРЕСА_2 . В цей час в кафе перебував потерпілий ОСОБА_11 з своєю дружиною ОСОБА_12 та собакою породи «Кокер-спанієль», а також двоє місцевих жителів ОСОБА_13 і ОСОБА_14 , останні з яких сиділи за окремим столиком і очікували виконавця замовлення.

Обвинувачений ОСОБА_8 , зайшовши разом з собакою у кафе, та розмовляючи по мобільному телефону, підійшов до бармена і попросив продати йому сигарети, собака якого тим часом вільно розгулювала по приміщенні кафе, та підійшла до собаки ОСОБА_11 , яка знаходилась біля свого господаря. Бармен повідомив обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що сигарет немає і той, продовжував розмовляти по мобільному телефоні, і направився до виходу. Однак, обвинувачений у цей час помітив, що потерпілий ОСОБА_11 ногою відсунув убік його собаку, яка знаходилась біля собаки ОСОБА_11 .

Побачене не сподобалось обвинуваченому, в результаті чого між обома чоловіками виник словесний конфлікт, під час якого обвинувачений ОСОБА_8 з підвищеною інтонацією в голосі, висловив своє невдоволення діями ОСОБА_11 , після чого жестами та словами спонукав останнього вийти на вулицю для продовження розмови, і при цьому, непомітно для сторонніх осіб вийняв предмет, схожий на ніж, який затиснув у правій руці. Потерпілий ОСОБА_11 погодився вийти на вулицю для продовження розмови, і направився до виходу з приміщення кафе. Проте дружина ОСОБА_11 , яка помітила в руках ОСОБА_8 вказаний вище предмет, випередила свого чоловіка і першою за ОСОБА_8 вийшла на вулицю, при цьому вона стала між чоловіком та обвинуваченим, які зупинилися на площадці перед входом до приміщення кафе та з метою припинення словесного конфлікту намагались заспокоїти останнього. Слідом за ними на вулицю вийшли ОСОБА_13 і ОСОБА_14 , які зупинились біля конфліктуючих сторін і мовчки спостерігали за конфліктом.

У якийсь момент даного конфлікту обвинувачений ОСОБА_8 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин наніс ОСОБА_12 один удар лівою рукою у ділянку грудної клітки, внаслідок чого спричинив їй фізичний біль. Від отриманого удару ОСОБА_12 впала на землю. В цей час, обвинувачений ОСОБА_8 , маючи злість на ОСОБА_11 , на грунті неприязних відносин, розуміючи незаконність своїх дій, наблизився до потерпілого, маючи у правій руці предмет, схожий на ніж, діючи умисно, у присутності сторонніх осіб, наніс ОСОБА_11 один цілеспрямований удар цим предметом у ліву нижню ділянку живота, у результаті чого спричинив ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани живота зліва з ушкодженням м`язів живота, сальника, серозної оболонки тонкої кишки та гематомою брижі тонкої кишки, що викликало необхідність проведення операції, і які відповідно до висновку судово-медичної експертизи №33 від 15 травня 2017 року відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як таких, що є небезпечними для життя у момент спричинення. Надалі обвинувачений ОСОБА_8 підняв із землі предмет, схожий на ніж, який у подальшому заховав у невстановленому слідством місці, покинув місце вчинення кримінального правопорушення.

У своїй АС прокурор, не оспорюючи правильність кваліфікації та доведеність вини обвинуваченого, вважає оскаржуваний вирок незаконним та таким, що підлягає скасуванню з підстав істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 за ч.1 ст.121 КК покарання у виді 5 років позбавлення волі.

В запереченні на АС прокурора, обвинувачений ОСОБА_15 та його захисник адвокат ОСОБА_9 зазначили, що вирок щодо ОСОБА_15 є законним і обґрунтованим, оскільки суд повністю врахував тяжкість вчиненого ним злочину, дані про його особу, а призначене покарання відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та його особі. Вважають, що покарання призначене судом, є справедливим і достатнім для його виправлення. Окрім цього, зазначають, що АС прокурора підлягає поверненню, оскільки подана вже з пропущеним строком на апеляційне оскарження вироку. Просять АС залишити без задоволення, а вирок щодо нього без зміни та повернути її, оскільки остання подана понад встановлений КПК строк.

Заслухавши доповідь судді ОСОБА_3 , пояснення прокурора ОСОБА_7 , який підтримав подану прокурором АС, просить вирок суду скасувати та ухвалити новий, та призначити більш суворе покарання; пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 , які вважають вирок суду в частині призначення покарання законним та обґрунтованим; повторно дослідивши обставини, на які покликається прокурор в апеляційній скарзі, перевіривши матеріали кримінального провадження та додані документи під час апеляційного розгляду, обговоривши доводи і мотиви АС, колегія суддів приходить до висновку, що АС прокурора підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Покликання в поданому запереченні під час апеляційного розгляду обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_9 про те, що прокурором було подано АС вже з пропущеним строком на апеляційне оскарження, є необґрунтованим, оскільки, як вбачається із матеріалів справи, АС була подана прокурором саме 30.08.2017 року, тобто в межах строку на апеляційне оскарження, що відповідає вимогам п.1 ч.2 ст. 395 КПК.

Відповідно до ст.404 КПК, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах АС.

Відповідно до ст.370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Таким є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Таких вимог кримінального процесуального закону суд першої інстанції не дотримався.

У відповідності до положень ст.65 КК, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ст.50 цього ж Кодексу, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Як зазначено у вироку, обставинами, що пом`якшують ОСОБА_8 покарання, є його щире каяття, сприяння розкриттю даного злочину, добровільне та повне відшкодування заподіяної шкоди, а також позитивну характеристику за місцем проживання, і що має на утриманні одну неповнолітню дитину.

Обставин, які обтяжують покарання, передбачені ст.67 КК судом першої інстанції не встановлено.

Покликання прокурора на незаконність вироку щодо ОСОБА_8 в частині неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, то вони є слушними.

У п.п.1, 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року зі змінами та доповненнями «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено, що висновки з усіх питань, пов`язаних із призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку. Суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст.65 КК, стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

У п.8 вказаної Постанови зазначено, що у кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання.

Призначаючи покарання ОСОБА_8 із застосуванням ст.69 КК, Галицький районний суд, не вказав взагалі, які саме обставини справи або дані про особу він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання.

Крім цього, судом першої інстанції при постановленні вироку, не було враховано в повній мірі ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно ст.12 КК, відноситься до тяжкого, особу винного, його ставлення до вчиненого діяння, обставини, за яких вчинено злочин, а також те, що ОСОБА_8 вчинив злочин із застосуванням предмету, схожого на ніж, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку скоєного.

На думку колегії суддів, поведінка обвинуваченого ОСОБА_8 до і після вчинення ним злочину свідчать про його злочинну спрямованість, а тому застосування ст.69 КК та призначення йому покарання, не зазначеного в санкції ч.1 ст.121 цього Кодексу, є несправедливим та таким, що не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та його особі.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що таке покарання, призначене ОСОБА_8 із застосуванням ст.69 КК, є явно несправедливим, оскільки не відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним правопорушення та його особі через м`якість.

Відповідно до положень п.3 ч.1 ст.407 КПК, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок, зокрема, з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, що передбачено п.4 ч.1 ст.409 цього ж Кодексу, а також з підстав невідповідності призначеного обвинуваченому покарання через його м`якість.

За вищевикладених обставин, вирок суду щодо ОСОБА_8 , слід скасувати, а саме з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , апеляційний суд враховує тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК, який відповідно до положень ст.12 цього ж Кодексу є тяжким злочином, а тому вид і строк покарання повинні призначатися в межах санкції за вказаний злочин.

Поряд з вищенаведеним, колегія суддів враховує обставини, які пом`якшують ОСОБА_8 , покарання та дані про його особу, зокрема: те, що він негативно ставиться до вчиненого та думку потерпілого ОСОБА_11 , який просить суворо не карати обвинуваченого, а також, повне визнання ним вини, щире каяття, активне сприяння розкриття злочину, добровільне та повне відшкодування потерпілому шкоди, позитивну характеристику за місцем проживання, і що має на утриманні одну неповнолітню дитину.

Обставин, що обтяжують обвинуваченому покарання судом не встановлено.

За таких обставин і даних про особу обвинуваченого, колегія суддів вважає за необхідне призначити ОСОБА_8 мінімальний строк позбавлення волі, встановлений ч.1 ст.121 КК.

З урахуванням вищевикладеного, АС прокурора підлягає до задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 412, 413, 414, 420 КПК колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Івано-Франківської області ОСОБА_10 , задовольнити.

Вирок Галицького районного суду Івано-Франківської області від 31 липня 2017 року щодо ОСОБА_8 скасувати за м`якістю призначеного йому покарання та постановити новий вирок в цій частині.

Визнати ОСОБА_8 винуватим за ч.1 ст.121 КК та призначити йому покарання 5 (п`ять) років позбавлення волі.

У строк покарання зарахувати термін перебування ОСОБА_8 під вартою: з 03 квітня 2017 року (момент затримання) по 20 червня 2017 року, з розрахунку, що відповідно до вимог ст.72 КК (в редакції Закону від 26.11.2015 року), один день попереднього увязнення відповідає двом дням позбавлення волі, а термін перебування його під вартою з 21 червня по 31 липня 2017 року (день вироку суду І інстанції), відповідно до вимог ст.72 КК (в редакції Закону від 18.05.2017 року), один день попереднього увязнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

В решті вирок Галицького районного суду Івано-Франківської області від 31 липня 2017 року щодо ОСОБА_8 залишити без зміни.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим в той же термін з часу вручення йому копії вироку.

Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий ОСОБА_3

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_5