Справа №639/360/18
Провадження № 1-кс/639/135/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2018 року м. Харків

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Харкова ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання слідчого Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 по кримінальному провадженню, внесеному 21.01.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000160 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тросник Виноградівського району Закарпатської області, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, не працюючого, раніше судимого останній раз 20.04.2010 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч.2 ст.263, ч.2 ст.187 КК України до 8 років позбавлення волі, звільнений умовно-достроково 25.11.2015 року , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ;

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області лейтенант поліції ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором Новобаварського відділу Харківської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_3 та заступником керівника Харківської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , підозрюваного у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , будучи раніше неодноразово засудженим, маючи не зняту та не погашену у встановленому порядку судимість, знову скоїв корисливий тяжкий злочин за наступних обставин.

Так, ОСОБА_5 21.01.2018, маючи умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, разом зі своїми знайомими ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , вирішив скоїти крадіжку чужого майна, пов`язаної із проникненням у сховище, вчиненої групою осіб.

Того ж дня ОСОБА_5 разом із ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у період часу приблизно з 03 години до 04 години прибули до каналізаційного люка, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , діючи узгоджено з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , підійшли до каналізаційного люка за вказаною адресою, в якій знаходились кабелі ПАТ «Укртелеком», та, переконавшись у відсутності поруч будь-яких осіб, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою наживи, за допомогою заздалегідь приготовленого предмета, - металевого лому, проникли всередину каналізаційного отвору, перерізали вказаний кабель за допомогою садових ножиць червоного кольору.

Потім ОСОБА_5 разом із ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , продовжуючи умисні дії, у групі осіб, прослідували до наступного каналізаційного люка, відчинили останній у вищевказаний спосіб, та за допомогою автомобіля ВАЗ 2103 синього кольору д.н.р. НОМЕР_1 витягнули кабель довжиною приблизно 150 метрів, заволодівши майном у такий спосіб.

Після цього, за наявності можливості розпорядитися будь-яким чином викраденим майном, на вказаному автомобілі транспортували кабель в район «Ледное» в межах Новобаварського району м. Харкова, поблизу окружної дороги м. Харкова, залишивши його в полі, переслідуючи тим самим мету повернутися за кабелем через деякий час та реалізувати у подальшому.

Приблизно о 07.00 годині 21.01.2018, діючи узгоджено, ОСОБА_9 ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , повернулися за вказаною адресою, де в той час перебували працівники служби охорони ПАТ «Укртелеком», які за слідами, залишеними автомобілем ВАЗ 2103, належного ОСОБА_5 та від волочіння по дорозі викраденого кабелю, прослідували за даною адресою і очікували причетних до скоєння крадіжки осіб.

Надалі, під час спроби загрузити викрадене майно до багажного відділення автомобіля ВАЗ 2103 синього кольору д.н.р. НОМЕР_1 , злочинні дії ОСОБА_9 , ОСОБА_8 і ОСОБА_5 , були припинені працівниками служби охорони ПАТ «Укртелеком», які в подальшому передали виявлених осіб співробітникам поліції, викликаним на місце події.

В результаті зазначеного протиправного діяння, ОСОБА_9 , ОСОБА_8 і ОСОБА_10 завдали потерпілому, - ПАТ «Укртелеком» в особі представника, - ОСОБА_11 майнової шкоди на загальну суму не менш ніж 67000 гривень.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому групою осіб, поєднаному із проникненням у сховище.

Слідчий у клопотанні зазначив, що ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від трьох до шести років позбавлення волі, раніше судимий, ніде не працює, з метою забезпечення кримінального провадження та запобігання спробам ОСОБА_5 переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення, наявністьризиків передбачених п. п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, вважає доцільним обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали з підстав, викладених у клопотанні, просили обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Підозрюваний та його захисник у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечували, просили обрати запобіжний захід, який не пов`язаний із триманням під вартою. Посилалися, окрім іншого, на те, що цивільна дружина ОСОБА_5 ОСОБА_12 , допитана судом в удовому засіданні в якості свідка, перебуває на 37 тижні вагітності, батьком дитини є ОСОБА_5 .

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши надані до суду докази, слідчий суддя дійшов висновку про наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Судовим розглядом встановлено, що 21.01.2018 року у Єдиному реєстрі досудових розслідувань було зареєстровано кримінальне провадження № 0000160, з відображенням попередньої правової кваліфікації злочину - за ч. 3 ст. 185 КК України.

В порядку ст. 208 КПК України, 21.08.2018 року о 07:00 годині ОСОБА_5 було затримано.

21.08.2018 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований, зокрема до раніше судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на понад 3 роки.

Матеріали провадження свідчать про те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України. Обґрунтованість пред`явленої підозри підтверджується наданими суду копіями матеріалів кримінального провадження.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.

В судовому засіданні прокурором не доведено та не надано доказів про наявність на теперішній час ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, у їх сукупності, які давали б підстави вваж ти, що більш м`який запобіжний захід, аніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належне виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків. Прокурор, обгрунтовуючи ризики, обмежився тільки їх переліком, який наведений КПК України та не надав відповідних доказів на підтвердження їх існування.

Обгрунтування клопотання суперечить наступному.

Відповідно до Інформаційного листа Вищего спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №511-550/04/0/4-13 від 04 квітня 2013 р. «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до КПК України», під час розгляду клопотань про обрання, заміну чи скасування запобіжного заходу судам необхідно враховувати положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практику Європейського суду з прав людини, а також підстав для зміни запобіжного заходу, зобов`язаний прийняти рішення відповідно до ч. 2 ст. 194 КПК України.

Посилаючись на необхідність обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, прокурор посилається на тяжкість підозри, як головний чинник при оцінці ймовірності того, що обвинувачений буде переховуватися від правосуддя, перешкоджати ходу судового розгляду або вчинити нові злочини, впливати на потерпілих і свідків.

Слідчий суддя не може з таким твердженням погодитись та звертає увагу, що Вищі суди неодноразово відзначали, що хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення підозрюваного волі не можна оцінювати з винятком абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Ризик того, що ОСОБА_5 може перешкоджати належному відправленню судочинства, не може оцінюватись абстрактно, факт такого перешкоджання має бути підтверджено доказами Рішення Європейського суду з прав людини «Бекчієв проти Молдови».

Ризик тиску на свідків та потерпілих може бути визнано на початкових стадіях процесу, як встановлено Рішенням Європейського суду з прав людини «Яжинський проти Польщі», але зі спливом часу, інтереси слідства стають недостатніми для тримання підозрюваного під вартою, за нормального перебігу подій ризики зменшуються з часом, завдяки проведенню дізнання, перевірко, дачі показів Рішення Європейського суду з прав людини «Клоот проти Бельгій».

Матеріалами провадження встановлено, що потерпілі та свідки були допитані, жодного доказу впливу на них з боку підозрюваного та інших осіб не надано, з відповідними заявами до компетентних органів вони не звертались.

Ризик переховування ОСОБА_5 від суду не може вимірятися від суворості можливого покарання , її треба визначати з врахуванням низки інших факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою.

Слідчий суддя припускає, що на початкових стадіях розслідування ризик втручання підозрюваного у здійснення правосуддя міг виправдовувати його тримання під вартою. Однак після того, як докази були зібрані, ця підстава своє значення втрачає Рішення Європейського суду з прав людини «Мамедов проти Росії».

Відповідно до рішеня ЄСПЛ, тягар доказування у цих питаннях не повинен перерозподілятися так, щоб на затриману особу покладався обов`язок доводити наявність підстав для її звільнення - Рішення «Биков проти Росії».

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

При цьому, з урахуванням вищезазначеного, зокрема, даних про особу підозрюваного, який працює неофіційно, постійно проживає за адресою: АДРЕСА_2 , має на утриманні цивільну дружину, яка перебуває у стані вагітності строком 37 тижнів, слідчий суддя дійшов висновку, що запобіжним заходом у вигляді цілодобового домашнього арешту можливо забезпечити виконання ОСОБА_5 відповідних процесуальних обов`язків.

Слідчий суддя також бере до уваги те, що цивільна дружина ОСОБА_5 ОСОБА_12 , допитана судом в судовому засіданні в якості свідка, перебуває на 37 тижні вагітності, батьком дитини є ОСОБА_5 . Вказана обставина також на думку слідчого судді, свідчить про доцільність обрання до нього більш м`якого, аніж тримання під вартою, запобіжного заходу.

За таких обставин встановлена відсутність доцільності тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 та відповідно клопотання його захисника про заміну запобіжного заходу є обґрунтованим.

Відповідно до ст. 181 КПК України, ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного. Орган внутрішніх справ повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це суд.

Судом встановлена можливість перебування ОСОБА_5 за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 .

На підставі наведеного, керуючись ст. 327, 331, 369, 372, 392, 532, 533 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання слідчого Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 - відмовити.

Клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 у виді домашнього арешту задовольнити.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_5 цілодобовий домашній арешт, поклавши на нього такі обов`язки: не відлучатися з місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 ; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; здати на зберігання до органу досудового розслідування свій паспорт для виїзду за кордон, а також інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Виконання ухвали доручити Новобаварському ВП ГУ НП в Харківській області.

Копію ухвали вручити прокурору, захиснику, підозрюваному та направити до Новобаварського ВП ГУ НП в Харківській області.

Строк дії ухвали до 21 березня 2018 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом 5 (п`яти) днів з дня її проголошення, а підозрюваним - в той же строк, але з моменту вручення йому ухвали суду.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1