АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/790/82/17 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа № 635/8522/15-к Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.185 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Харківської області на вирок Харківського районного суду Харківської області від 22 квітня 2016 року стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.2 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Зазначеним вироком,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженець с.Чкаловське Чугуївського району Харківської області, громадянин України, з середньою освітою, не одружений, не працюючий, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- 19 жовтня 1994 року Чугуївським міським судом Харківської області за ст.ст.81 ч.3, 89 ч.3, 140 ч.3 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнився 29 травня 1999 року по відбуттю строку покарання;
- 28 квітня 2000 року Чугуївським міським судом Харківської області за ст.ст.140 ч.2, 45 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком на два роки;
- 06 червня 2001 року Чугуївським міським судом Харківської області за ст.140 ч.2, 43 КК України до 4 років позбавлення волі;
- 07 квітня 2005 року Чугуївським міським судом Харківської області за ст.185 ч.3, 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;
- 10 листопада 2009 року Чугуївським міським судом Харківської області за ст.ст.15 ч.2, 289 ч.2, 185 ч.2, 185 ч.3, 263 ч.1, 70 КК України до 6 років позбавлення волі, звільнений 04.03.2015 року по відбуттю строку покарання,-

засуджений за ч.2 ст.185 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 від відбування покарання звільнено з випробуванням із встановленням іспитового строку три роки.
Згідно з ст.76 КК України, покладено на нього наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органа кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти ці органи про зміну місця проживання, періодично з`являтися в ці органи на реєстрацію.
Вирішено питання про процесуальні витрати.

Вироком встановлено, що 23 вересня 2015 року приблизно о 02 годині 30 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи неподалік альтанки, яка розташована біля домоволодіння АДРЕСА_2 і скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, проник до альтанки, звідки таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_9 , а саме: пляшку вина "Mondoko Vermouth Bianko made of fine Italian grapes" з написом "Десертний білий" ємністю 1 літр вартістю 150 грн., пляшку пива "Жигулі барне фірмове" ємністю 0,5 літри вартістю 11 грн., пляшку пива "Оболонь світле" ємністю 0,5 літри вартістю 10 грн., пляшку пива "Хайк преміум" ємністю 0,5 літри, вартістю 11 грн.20 коп., металеву глибоку тарілку вартістю 54 грн., металеву глибоку тарілку вартістю 63 грн., сім кілограмів свинини відбівної, вартістю 70 грн. за кілограм, на загальну суму 490 грн., після чого з викраденим з місця вчинення злочину зник, спричинивши потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 789 грн.20 коп.
В апеляційній скарзі заступник прокурора Харківської області, не оспорюючи доведеності винуватості ОСОБА_7 та правильності кваліфікації його дій, просить вирок скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст.75 КК України, що потягло за собою невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Зазначив, що судом при призначені покарання не в повному обсязі враховано, що ОСОБА_7 був раніше п`ять раз засуджений за злочини проти власності і знов вчинив корисливий злочин проти власності, що свідчить про його підвищену суспільну небезпечність, який наполегливо не бажає становитися на шлях виправлення та перевиховання. Просить ухвалити апеляційним судом новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого, який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, за згодою всіх учасників судового провадження, не досліджувалися докази щодо фактичних обставин справи, а сам обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, зазначивши, що згоден з обставинами, викладеними в обвинувальному акті.

Відповідно до вимог ст.404 КПК України апеляційний суд переглядає вирок стосовно ОСОБА_7 в межах поданої апеляційної скарги.

Доводи прокурора в апеляційній скарзі про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність є необґрунтованими.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи, наряду з іншим, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

За положеннями ст. 75 КК, у разі, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Згідно ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Як слідує із матеріалів провадження суд, приймаючи рішення про призначення покарання обвинуваченому, прийняв до уваги тяжкість вчиненого ним злочину, який є злочином середньої тяжкості, що він раніше судимий за вчинення корисливих злочинів.

Тобто при призначенні покарання суд врахував усі обставини, на які є посилання в апеляційній скарзі прокурора.
Крім того, колегія суддів враховує, що з дня вчинення злочину сплинуло два роки і за цей час обвинувачений ОСОБА_7 інших проступків не вчиняв, працює, потерпіла не має до нього претензій їй відшкодована матеріальна шкода, а тому слід дійти до висновку про те, що незважаючи на неодноразові судимості обвинуваченого рішення суду першої інстанції про можливість застосування до ОСОБА_7 положень ст. 75 КК України є правильним.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Вирок Харківського районного суду Харківської області від 22 квітня 2017 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, що тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий суддя
Судді: