Дата документу Справа № 333/3252/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №333/3252/16-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/778/112/18 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 лютого 2018 року місто Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та до затримання проживав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисників адвокатів ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:
захисником-адвокатом ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , подано апеляційну скаргу на вирок Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 27 березня 2017 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст.121 КК України до 8 років позбавлення волі.

Застосований до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишений без змін до набрання вироком законної сили. Строк відбування покарання ОСОБА_6 постановлено рахувати з моменту фактичного його затримання, тобто з 07 грудня 2016 року, зараховано у строк покарання період його попереднього ув`язнення з 07 грудня 2016 року по 27 березня 2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 , в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином, 9332,82 грн, та в рахунок відшкодування моральної шкоди, - 50 000 грн. Вирішена доля речових доказів у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_8 просить вищевказаний вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_6 змінити, постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, а кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч.2 ст.121 КК України закрити, у зв`язку з тим, що судом першої інстанції не були встановлені достатні докази для доведення винуватості особи і вичерпані можливості їх отримання.

В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що висновки суду про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, не були підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду, які, крім того, містять протиріччя, а саме: у висновках експерта №1382 від 24 квітня 2016 року та №2151 від 07 червня 2016 року з приводу часу смерті ОСОБА_10 ; у поясненнях експертів ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ; у протоколах слідчого експерименту від 25 квітня 2016 року за участю ОСОБА_6 , а також за участю свідка ОСОБА_13 з приводу частини тіла куди наносились удари обвинуваченим. Крім того, на думку апелянта, з показань свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , а також з протоколу огляду місця події від 24 квітня 2016 року можна зробити висновок, що в період часу з 23 години 45 хвилин 23 квітня 2016 року і до 03 години 30 хвилин 24 квітня 2016 року поруч із потерпілим могла знаходитися невідома особа, яка ймовірно і могла нанести тяжкі тілесні ушкодження, що спричинили смерть потерпілому.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за те, що він 23 квітня 2016 року, приблизно о 22 годині 30 хвилин, знаходячись у приміщенні зальної кімнати квартири АДРЕСА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи намір на спричинення тілесних ушкоджень в ході конфлікту з ОСОБА_16 , який виник на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, наніс останньому удари кулаком правої руки в область обличчя після чого, не зупинившись на досягнутому, наніс декілька ударів кулаком правої руки в область лівої частини грудної клітини потерпілого, тим самим спричинив останньому численні тілесні ушкодження. Після конфлікту ОСОБА_6 разом з ОСОБА_10 покинули приміщення вказаної квартири, де приблизно о 08-00 хвилин у приміщенні під`їзду вказаного будинку було виявлено тіло останнього.

Тупа травма тулуба, виявлена в ході проведення експертизи трупу ОСОБА_17 має ознаки тяжких тілесних ушкоджень та перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку із настанням смерті потерпілого.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_6 заподіяв потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, що спричинили смерть останнього.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги і вважала, що вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, переглядаючи оскаржуваний вирок в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Чинне кримінальне процесуальне законодавство зобов`язує суд дослідити усі докази у провадженні (які відповідають вимогам ст.84 КПК України) та надати ним відповідну оцінку у вироку, за винятком процесуальної процедури, передбаченої ч.3 ст.349 КПК України.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції цих вимог закону дотримався при розгляді даного провадження і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчинені вищевказаного правопорушення при викладених у вироку обставинах, правильно встановив фактичні обставини справи і правильно кваліфікував дії обвинуваченого за ч.2 ст.121 КК України.

Згідно з матеріалами провадження, під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 вину свою не визнав та пояснив, що 23 квітня 2016 року, приблизно о 22 годині 30 хвилин він разом з ОСОБА_13 приїхали до квартири АДРЕСА_3 , щоб за проханням останньої допомогти їй звільнити квартиру від ОСОБА_10 . В квартирі в спальній кімнаті в стані алкогольного сп`яніння спав ОСОБА_10 , якого він підняв та просив покинути квартиру і перевів в іншу кімнату - зал, посадив на ліжко та продовжив вимагати покинуту квартиру, вдаривши 2 рази кулаком в обличчя, а саме в ніс та область ока, на що потерпілий почав нецензурно висловлюватися в його адресу. Від удару в обличчя потерпілий ліг на ліжко, він його підняв та наніс ще три удари правою рукою в ліву частину тулуба потерпілого та в живіт. Потім потерпілий без взуття вийшов в під`їзд. Він пішов за ним, взявши його кросівки в квартирі, які поставив поруч з потерпілим. Далі він поїхав додому та вранці до нього приїхали працівники поліції.

Вказані показання обвинувачений підтримав і при апеляційному розгляді.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_6 своєї вини, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що його вина у вчиненні інкримінованого йому правопорушення підтверджується дослідженими в установленому порядку доказами, які наведені в оскаржуваному вироку.

Так, свідок ОСОБА_13 при розгляді провадження судом першої інстанції зазначила, що знайома з обвинуваченим декілька років. З потерпілим разом працювала. Останній приїхав до неї в гості приблизно за тиждень до події і залишився жити у неї за адресою: АДРЕСА_4 . Вона дозволила йому тільки на день залишитись, але приходила з роботи, а він ще продовжував перебувати у неї квартирі в стані алкогольного сп`яніння. 23 квітня 2016 року вона приїхала до ОСОБА_6 близько 18-00 години, дома була його дружина, випили горілки. Вона розповіла родині ОСОБА_18 , що не може вигнати зі своєї квартири ОСОБА_19 , на що ОСОБА_6 запропонував їй допомогти. Після 20-00 години вона з ОСОБА_6 поїхала додому. Потерпілий був в неї дома п`яний. Спочатку вони втрьох розмовляли, випили по чарці горілки, потім вона вийшла на кухню. Сторонніх звуків не чула, бо шуміла вода. Повернулась в кімнату, коли почула, що щось впало, побачила, що ОСОБА_10 лежав на спині, на підлозі. ОСОБА_6 наносив ОСОБА_19 удар кулаком правої руки в ліву частину тулуба. Коли ОСОБА_10 почав підніматися, ОСОБА_6 наніс йому один удар в ніс. Потім вона їх випровадила на сходову клітку. Не бачила, щоб ОСОБА_19 відчував якийсь фізичний біль, він був без кросівок, які вона передала йому через ОСОБА_6 . З квартири чоловіки вийшли близько 23-00 години. В під`їзді нікого крім них не було, ОСОБА_10 стояв та тримався за перила сходів, а вона одразу пішла відпочивати. Свідок ОСОБА_13 зазначила, що під час слідчого експерименту давала більш точні показання.

Свідок ОСОБА_14 зазначила, що вона є дружиною ОСОБА_6 . Її знайома ОСОБА_13 приїхала до них додому близько 21-00 години 23 квітня 2016 року та попросила ОСОБА_6 з нею з`їздити і допомогти вигнати квартиранта з їй квартири, на що той погодився. Спиртні напої вони не вживали. ОСОБА_6 разом з ОСОБА_13 виїхали громадським транспортом близько о 22-00 годині. ОСОБА_6 повернувся додому тверезим о 23 годині 45 хвилин разом зі своїм товаришем ОСОБА_15 , ушкоджень на ньому не було, нічого не пояснив. Вони разом на кухні спілкувалися до 00-30 годин, потім лягли відпочивати. Вранці до них приїхали співробітники поліції разом з ОСОБА_13 , яка вказала на ОСОБА_6 , як на людину, яка побила потерпілого.

Свідок ОСОБА_15 зазначив, що ОСОБА_6 він знає протягом трьох років, раніше з ним працював. 23 квітня 2016 року близько 23 години він подзвонив ОСОБА_6 і вони домовились зустрітися. Разом пішли до ОСОБА_6 додому, де протягом двох годин вони робили розрахунки по роботі, а потім лягли відпочивати. Квартиру покинув о 7 годині ранку. П`яним ОСОБА_6 не був, поводив себе як зазвичай.

Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні пояснив, що проживає по АДРЕСА_5 на 4 поверсі. Точної дати, коли це відбулося він не пам`ятає, приблизно о 8-00 годині він зібрався в гараж за машиною. Коли вийшов то побачив, що на сходах лежить чоловік, подумав, що він п`яний, потім побачив, що в нього очі відкриті були, рука витягнута. Він помахав йому перед очима - ніякої реакції не було, взяв за руку - рука була холодна. По мобільному телефону викликав поліцію та швидку медичну допомогу. Останній був одягнутий в штани, куртку, був босий, без шкарпеток.

Також в судовому засіданні були допитані експерти ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Експерт ОСОБА_11 , який є лікарем гістологом, в судовому засіданні пояснив, що за тими даними, що він отримав на момент проведення експертизи, він допускає, що о 22 годині 30 хвилин потерпілому були заподіяні травми, після чого він помер через декілька годин. Цей висновок базується на підставі змін тканини, це початок клітинної реакції. Взагалі, така реакція, яка була в цих досліджених клітинах, починається приблизно десь з десяток хвилин, приблизно 30 хвилин до декількох годин (3-5 годин), збільшуючись поступово в обсязі, на цей процес може впливати багато факторів, частіше цей процес може сповільнюватися, на що впливає алкогольне сп`яніння. Травми могли бути нанесені за декілька годин до смерті, характер травм не суперечить часу нанесення ушкоджень. В даному випадку смерть настала через певний проміжок часу після нанесених травм. Зазначив, що після нанесення зазначених травм могло пройти не менше 5 годин до смерті потерпілого, крім алкоголю на час настання смерті міг впливати вік потерпілого та стан його імунної системи. Стан тяжкої алкогольної інтоксикації впливає на посттравматичні тканини, тим самим зменшує точність цього методу отримання даних.

Експерт ОСОБА_12 пояснив, що тупими предметами, якими були нанесені тілесні ушкодження, могли бути будь-які предмети, руки, ноги та інші предмети. Якщо б ці тілесні ушкодження були би нанесені молотами чи ломами, то частіше виникають такі ушкодження, повторюючи рани. В даному випадку, ніяких слідоутворюючих пошкоджень не було, не виключається, що травми були нанесені руками. Характерних ознак для травм, які були спричинені в результаті падіння на сходах, в судовій літературі він не знає. При однократному падінні на тверду поверхню, можуть бути утворені будь-які тілесні пошкодження. Також пояснив, що при падінні з положення стоячи чи близькому до нього, з висоти свого росту, представляється малоймовірне виникнення таких ушкоджень, які були наявні у потерпілого. Травма голови була не дуже значною, головний мозок працював, внутрішні органи працювали до настання критичної крововтрати. Також експерт пояснив, положення потерпілого щодо ушкоджень перелому ребер зліва, розриву селезінки в даному випадку не має ніякого значення. Не виключив можливість, що удари були зміщені, коли ОСОБА_6 бив вліво. Смерть потерпілого настала приблизно з 3 годині 30 хвилин. Пошкоджень задньої частини голови у потерпілого не було. Крім того експертом не було надано точну відповідь, чи міг потерпілий сам пересуватися після нанесення йому тілесних ушкоджень, вважав, що до критичної кровотечі - міг.

Показання вищезазначених свідків та експертів узгоджуються з письмовими доказами, наявними в матеріалах кримінального провадження та дослідженими судом під час розгляду провадження, а саме:

- відомостями з протоколу огляду місця події від 24 квітня 2016 року з фото таблицями, під час якого було виявлено на сходах ближче до третього поверху труп невідомого чоловіка віком 35-40 років (т.2 а.п.7-14);

- відомостями з протоколом огляду місця події від 24 квітня 2016 року в кв. АДРЕСА_3 з фото таблицями за участю власниці квартири ОСОБА_13 , під час якого було виявлено та вилучено подушку з дивану, сім-карту, ганчірку, кофту білого кольору (т.2 а.п.20-28);

- відомостями з протоколу слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_13 від 25 квітня 2016 року, в ході якого остання вказала обставини, за яких наносились ушкодження потерпілому ОСОБА_10 . ОСОБА_6 , а саме те, що в ході словесного конфлікту ОСОБА_6 наніс ОСОБА_10 , коли той стояв, 2-3 удари правою рукою в область лівої частини тулубу, від чого той впав на підлогу. Далі в неї задзвонив телефон та вона вийшла до кухні, а коли повернулась через 2-3 хвилини, ОСОБА_6 стояв над ОСОБА_10 і наніс один удар кулаком правої руки в обличчя потерпілого, від чого у останнього із носа пішла кров… (т.2 а.п.30-33);

- під час проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_6 від 25 квітня 2016 року, останній показав та пояснив, яким чином наносив удари потерпілому ОСОБА_10 в квартирі за адресою: АДРЕСА_4 (т.2 а.п.50-53);

- висновком судово-медичного експерта №1382 від 24 квітня 2016 року, згідно з яким встановлено, що причиною смерті ОСОБА_17 є закрита тупа травма тулуба з переломами ребер, розривами пристінкової плеври, печінки і селезінки, що викликало розвиток шоку. Цей висновок підтверджується виявленням пошкоджень з ознаками прижиттєвості, об`ємом кровотечі всередині порожнини - скупчення 1200 мл крові і її згортків в черевній порожнині, а також, такими ознаками: нерівномірне кровонаповнення внутрішніх органів з мікроциркуляторними порушеннями, інтраальвеолярний крововилив в легенях; набряк головного мозку і легенів; змішана паренхіматозна дистрофія гепатоцитів печінки («шокова печінка»); множинні крововиливи під легеневою плеврою; рідкий стан крові. При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_17 виявлені тілесні ушкодження: закрита тупа травма тулуба: множинні локальні переломи ребер: справа: 5 ребра по передній пахвовій лінії, зліва: 9 ребра на лопатковій і середній пахвовій лінії, 10 ребра на навколохребцевій і середній пахвовій лінії, 11 ребра на навколохребцевій і задньопаховій лінії, 12 ребра на навколохребцевій і лопатковій лінії, з крововиливами в м`які тканини; розриви пристінкової плеври, печінки і селезінки; синці і садна тулуба. Травма тулуба має ознаки тяжких тілесних ушкоджень, полягає в прямому причинному зв`язку зі смертю, згідно із судово-гістологічною експертизою - утворилася приблизно за кілька десятків хвилин до смерті. Травма тулуба утворилася за механізмом тупої травми від травматичних впливів (не менше 2-4) тупими предметами. Особливості цих предметів в зовнішніх пошкодженнях не відобразилися. Ступінь вираження трупних явищ, з урахуванням причини смерті і результатів спектрофотометричного дослідження склоподібного тіла ока від трупу дозволяють вважати, що смерть ОСОБА_10 настала, приблизно, за 8 ± 3 години до забору склоподібного тіла для дослідження (забір проводився 24 квітня 2016 року о 14:30 годині) (т.2 а.п.205-213);

- висновком судово-медичного експерта №2151 від 07 червня 2016 року, згідно з яким, свідчення підозрюваного ОСОБА_21 дані ним під час слідчого експерименту від 07 червня 16 року, носять недетальний і не коректний характер в частині кількості травматичних впливів, точної локалізації місць докладання травматичних зусиль і механізму нанесення тілесних пошкоджень. Травма тулуба має ознаки тяжких тілесних ушкоджень, полягає в прямому причинному зв`язку зі смертю, згідно судово-гістологічної експертизи - утворилася приблизно за кілька десятків хвилин до смерті. Об`єктивних даних про утворення всього комплексу пошкоджень у ОСОБА_10 при неодноразовому падінні на сходах, в наданих матеріалах справи, немає. Особливості травмуючих предметів в пошкодженнях не відобразилися. Після заподіяння ОСОБА_22 всього комплексу тілесних ушкоджень, він міг здійснювати активні цілеспрямовані дії в перебігу нетривалого періоду, можливо, згідно з даними судово-гістологічної експертизи, обчислювальному проміжком часу, порядку, декількох десятків хвилин (т.2 а.п.216-220);

- висновком судово-психіатричного експерта № 299 від 06 червня 2016 року, згідно з яким, ОСОБА_6 розладів психічної діяльності не виявляв і не виявляє. У період здійснення інкримінованого йому правопорушення ознак тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляв, а знаходився у стані гострої алкогольної інтоксикації. Отже він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом у даний час він також може усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Проаналізувавши досліджені докази, суд дав цим доказам правильну оцінку та дійшов обґрунтованого висновку про те, що надані стороною обвинувачення докази є достатніми та у своїй сукупності підтверджують вину ОСОБА_6 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні.

Доводи сторони захисту про неповноту та однобічність судового розгляду та недостатність доказів суперечать матеріалам кримінального провадження, згідно з якими, під час судового розгляду суд дослідив всі наявні в матеріалах кримінального провадження докази, надав цим доказам належну оцінку, та свої висновки, викладені у вироку, належним чином вмотивував.

Твердження сторони захисту щодо неможливості настання смерті ОСОБА_10 від нанесених ОСОБА_6 ударів потерпілому повністю спростовуються матеріалами справи, роз`ясненнями експертів в судовому засіданні та висновками судово-медичних експертиз, за якими смерть потерпілого настала від отриманих ушкоджень через певний (досить тривалий) проміжок часу після їх отримання. Час нанесення ОСОБА_6 ушкоджень ОСОБА_10 не суперечить висновкам експертиз та роз`ясненням експертів.

Згідно з матеріалами провадження, потерпілий ОСОБА_10 декілька днів проживав у свідка ОСОБА_13 і відомості про те, що він із кимось мав конфлікти, в ході яких міг би отримати тілесні ушкодження, в матеріалах провадження відсутні.

Об`єктивних даних про те, що окрім ОСОБА_6 будь-яка інша особа наносила тілесні ушкодження ОСОБА_10 в матеріалах провадження також немає.

Сам ОСОБА_6 не заперечує того факту, що наносив удари потерпілому.

Підтвердила цей факт і свідок ОСОБА_13 при розгляді провадження судом першої інстанції.

Суд першої інстанції проаналізував розбіжності в показаннях обвинуваченого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_13 щодо локалізації нанесення ударів і дійшов правильного висновку, що показання ОСОБА_13 є достовірними та узгоджуються з висновками та роз`ясненнями експертів і іншими доказами.

Посилання захисника на наявність іншої людини, яка могла заподіяти потерпілому тілесні ушкодження, що спричинили смерть останнього, є необґрунтованими та суперечать доказам, встановленим органом досудового розслідування та судом. Не підтверджується така версія і показаннями свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , на які посилається захисник.

Стосовно доводів захисника в апеляційній скарзі про те, що згідно з висновком експерта №1382 від 24 квітня 2016 року, смерть потерпілого настала не раніше ніж о 03 годині 30 хвилин 24 квітня 2016 року, тобто між нанесенням тілесних ушкоджень і настанням біологічної смерті пройшло не менше 5-ти годин, а згідно з висновком експерта №2151 від 07 червня 2016 року, травма тулубу, виявлена в ході експертизи трупу ОСОБА_10 , яка має ознаки тяжких тілесних ушкоджень та перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку із настанням смерті потерпілого, утворилась приблизно за кілька десятків хвилин до смерті, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як роз`яснив експерт ОСОБА_11 при судовому розгляді, теоретично смерть потерпілого могла наступити через 5-7 годин після нанесення тілесних ушкоджень. Стан тяжкої алкогольної інтоксикації впливає на посттравматичні тканини, тим самим зменшує точність застосованого методу отримання даних.

Згідно з роз`ясненнями експерта ОСОБА_12 , на реакцію тканин в разі їх пошкодження алкоголем, впливають і інші захворювання, в даному випадку у потерпілого була кардіоміопатія, можливо була алкогольна інтоксикація. Реакцію тканини у таких людей передбачити неможливо, вона може як прискорюватися так і сповільнюватися.

Згідно з висновком експерта №1382 від 24 квітня 2016 року, при судово-токсикологічній експертизі крові від трупа ОСОБА_10 виявлена така концентрація етилового алкоголю, яка за життя могла відповідати тяжкому ступеню алкогольної інтоксикації.

Викладене спростовує вищевказані доводи захисника.

Доводи захисника про те, що від дій ОСОБА_6 не могла наступити смерть потерпілого, оскільки згідно з його показаннями, та показаннями свідка ОСОБА_13 , обвинувачений наносив удари потерпілому в ліву частину тулубу, а травма, яка спричинила смерть потерпілого, могла бути нанесена лише у праву частину тулубу, спростовуються роз`ясненнями експерта ОСОБА_12 , який зазначив, що печінка потерпілого не могла бути пошкоджена від удару зліва, коли він знаходився в положенні сидячи. Не виключає, що удари були зміщені, коли ОСОБА_6 бив вліво.

Таким чином, колегія суддів вважає, що, оцінивши всі досліджені докази, суд першої інстанції дав їм відповідну оцінку з точки зору належності, допустимості та достовірності і дійшов обґрунтованого висновку про те, що у своїй сукупності вони доводять вину ОСОБА_6 у вищевказаному кримінальному правопорушенні. Свої висновки суд належним чином вмотивував у вироку.

Доводи захисника в апеляційній скарзі, на думку колегії суддів, правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, у зв`язку з чим, підстав для задоволення вказаної скарги не вбачається.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання суд дотримався вимог ст.ст.50,65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який раніше неодноразово судимий, обставину, що обтяжує покарання - вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, обставин, що пом`якшують покарання, судом не встановлено.

З врахуванням всіх обставин у сукупності, суд дійшов правильного висновку про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті обвинувачення.

Разом з тим, враховуючи, що за вироком суду у строк відбування ОСОБА_6 покарання, на підставі ч.5 ст.72 КК України редакції Закону №838-VIІІ від 26 листопада 2015 року, зараховано період попереднього його ув`язнення з 07 грудня 2016 року по 27 березня 2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення, та на час апеляційного розгляду обвинувачений тримається у місцях попереднього ув`язнення, колегія суддів вважає, що на підставі ч.5 ст.72 КК України в зазначеній редакції обвинуваченому ОСОБА_6 необхідно зарахувати у строк відбування покарання період попереднього його ув`язнення з 28 березня 2017 року по день набрання вироком законної сили, а саме по 15 лютого 2018 року включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування або зміну оскаржуваного вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді кримінального провадження не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 27 березня 2017 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст.121 КК України, - без змін.

На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону №838-VIII від 26 листопада 2015 року) зарахувати обвинуваченому ОСОБА_6 період його попереднього ув`язнення у даному кримінальному провадженні з 28 березня 2017 року по 15 лютого 2018 року (включно), із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк, але з моменту вручення йому копії даної ухвали.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .