Справа № 640/2972/17
н/п 1-кс/640/71/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"18" січня 2018 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
заявника - ОСОБА_3 ,
представника заявника - адвоката ОСОБА_4 ,
слідчого - ОСОБА_5 ,
встановив:
В поданому до Київського районного суду м. Харкова клопотанні заявник просить скасувати в повному обсязі арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 28.02.2017 на автомобіль «BMW 316 I», д.н.з. НОМЕР_1 , 1987 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , свідоцтво про право реєстрації вказаного транспортного засобу № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_6 у зв`язку із тим, що відпала необхідність у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.
На обґрунтування клопотання заявник зазначає, зокрема, що ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 28.02.2017 задоволено клопотання слідчого СВ Київського відділу ГУ НП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 про арешт вказаного майна, законним володільцем якого є ОСОБА_3 .Слідчий в клопотанні наголошував на тому, що вказаний транспортний засіб зберіг на собі сліди кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, у зв`язку із чим відповідає критеріям, зазначеним у п. З ч. 2 ст. 167 КПК України. Вважає, що зміна номеру двигуна шляхом перебивання всього номеру не є підставою для накладення арешту на транспортний засіб - автомобіль «ВМW 316 I», д.н.з. НОМЕР_1 , 1987 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 . Досудове розслідування по вказаному кримінальному провадженні досі триває, підозра у вказаному кримінальному провадженні нікому не пред`явлена, завдання кримінального провадження, не виконано, особи, винні у вчиненні злочину, не встановлені, слідчим не здійснюються в повному обсязі його обов`язки, спрямовані на виконання завдань кримінального провадження, прискорення здійснення досудового розслідування і, як наслідок, його закінчення.Ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Харкова від 18.07.2017 була визначена відсутність підстав для скасування арешту, накладеного на вказаний автомобіль та постановлено змінити місце зберігання автомобіля та передати його на відповідальне зберігання володільцю майна - ОСОБА_3 із покладанням на нього обов`язку забезпечити зберігання вказаного транспортного засобу, свідоцтва про реєстрацію вказаного транспортного засобу та ключів від вказаного транспортного засобу - до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку. З моменту зміни місця зберігання автомобіля минуло п`ять місяців, однак жодних зрушень по цій справі не спостерігається, досудове розслідування по кримінальному провадженню продовжує тривати, слідчим не було проведено жодних ані слідчих дій, ані експертиз по відношенню до транспортного засобу, на який було накладено арешт, які він збирався проводити ще у лютому 2017 року. На теперішній час ОСОБА_3 як володілець вказаного автомобіля не має можливості реалізувати свої законні права по відношенню до цього транспортного засобу; зазначений автомобіль не є ані предметом, ані об`єктом жодного кримінального правопорушення, потреб для його перебування під арештом не має; місцезнаходження автомобіля було змінено: зі спеціального майданчика його було переміщено та передано на відповідальне зберігання його володільцю - ОСОБА_3 , тому вже протягом чотирьох місяців останній є відповідальним зберігачем свого автомобіля, у зв`язку із чим на нього покладені відповідні обов`язки, які полягають у збереженні автомобіля до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку. На разі взагалі відпала будь-яка необхідність у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна. ОСОБА_3 має бажання позбутися автомобіля шляхом його відчуження, продажу або як транспортного засобу в цілому, або на запчастини з метою отримання хоча б мінімальних коштів з автомобіля. Вважає, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба, що відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України є підставою для скасування арешту з транспортного засобу.
В судовому засіданні заявник ОСОБА_3 та його представник - адвокат ОСОБА_4 підтримали подане клопотання, просили його задовольнити.
Слідчий суддя, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши надані докази, матеріали справи №640/2972/17 н/п 1-кс/640/1557/17 за клопотанням про арешт майна, приходить до наступного.
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , виданого Роменським МРЕВ ДАІ ГУМВС України від 21.04.2005, автомобіль «BMW 316і», д.н.з. НОМЕР_1 , білого кольору, 1987 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 належить ОСОБА_6 .
Згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу №352/17/001133 від 24.02.2017, Торгівельна фірма «Автолюбитель» зобов`язується передати у власність ОСОБА_3 транспортний засіб «BMW 316І», 1978 року випуску, білого кольору, номер кузову НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_5 , номерний знак НОМЕР_1 , згідно умов вказаного договору, право власності на вказаний транспортний засіб переходять до ОСОБА_3 .
Згідно висновку експертного дослідження № 21/6341/9Д від 25.02.2017, номер кузова НОМЕР_2 легкового автомобіля BMW 316, номерні знаки НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 не змінювався; номер двигуна НОМЕР_6 легкового автомобіля BMW 316, номерні знаки НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 , змінений шляхом перебивання всього номеру; бланк документа «Свідоцтво про реєстрацію ТЗ» серії НОМЕР_5 , яке видано 21.04.2005 відповідає бланкам, які є в офіційному обігу, зміни у записи та бланк не вносилися (а.с. 7-9 справи № 640/2972/17 н/п 1-кс/640/1557/17).
Згідно мотивувальної частини зазначеної ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 28.02.2017, при накладенні арешту слідчий суддя виходив з того, що на виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абз. 1 ч.1 ст.170 КПК України (а.с. 23-24 справи №640/2972/17 н/п 1-кс/640/1557/17).
Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження визначено захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням іншого власника або володільця майна, якщо він доведе, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.
Заходи забезпечення у вигляді арешту майна мають бути пропорційними щодо мети їх застосування, повинен бути встановлений справедливий баланс між завданнями кримінального провадження та вимогою захисту основних прав особи.
Згідно вимог ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Частиною 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), в яких заявник скаржилася на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу № 1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п.35).
Однією із загальних засад кримінального провадження, визначених п. 21 ч. 1 ст. 7 КПК України, є розумність строків. Відповідно до ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.
Як передбачено ч.1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Постановою слідчого Київського ВП ГУ НП в Харківській області від 04.12.2017, в межах даного кримінального провадження призначено судово-трасологічну експертизу, до проведення якої залучено експерта Харківського НДЕКЦ МВС України; на вирішення експерта поставлено такі питання: Чи змінювались (знищувались) номери кузова та двигуна транспортного засобу БМВ, д.н.з. НОМЕР_7 , 1987 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , наданого на дослідження?; Якщо так, то встановити їх первинний зміст; Надає дозвіл на внесення необхідних для проведення дослідження змін у лакофарбове покриття автомобіля та використання методів, що приведуть до змін у зовнішній вигляд номерних майданчиків автомобіля або їх часткового знищення (а.с. 48).
Згідно пояснень слідчого Київського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_5 підстави арешту майна на даний час не відпали. 04.12.2017 до Харківського Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України в Харківській області було направлено постанову про призначення судово-трасологічної експертизи, однак до теперішнього часу клопотання експерта щодо надання зазначеного транспортного засобу для проведення експертизи до Київського ВП ГУ НП в Харківській області не надходило. Після отримання клопотання, власника, майно якого було вилучене в ході огляду місця події 25.02.2017 по вул. Шевченко, 111-А у м. Харкові, буде повідомлено з метою надання останнім автомобіля експерту Харківського НДЕКЦ МВС України, для проведення експертизи.
За вказаних обставин, враховуючи також зміну місця зберігання вказаного транспортного засобу ще 18.07.2017 та передачу його на відповідальне зберігання ОСОБА_3 , на теперішній час достатніх даних, що скасування арешту з вказаного автомобіля не може негативно вплинути на хід досудового розслідування, слідчому судді не надано. Слідчі дії у вказаному кримінальному провадженні тривають, підозра нікому не повідомлена.
Даних на підтвердження того, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано, до слідчого судді не надано, а тому клопотання є передчасним та задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 2, 7, 28, 174, 309, 372, ч. 2 ст. 376 КПК України,
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Ухвала виготовлена в нарадчій кімнаті, є оригіналом.
Резолютивна частина ухвали проголошена в судовому засіданні 18 січня 2018 року. Повний текст ухвали складено не пізніше п`яти діб з дня оголошення резолютивної частини - 22 січня 2018 року.
Слідчий суддя ОСОБА_1