В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.12.2013 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя Володько І. С. ,

при секретарі Сухомлин А. В.,

з участю прокурора Коваленко В.А., захисника ОСОБА_1, потерпілого ОСОБА_2 та обвинуваченого ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0005943 від 23.09.2013 року відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, раніше не судимого в силу ст. 89 КК України, працюючого менеджером з продажу в ПП «Сторест», зареєстрованого та проживаючого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

25.11.2013 року до суду для судового розгляду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0005943 від 23.09.2013 року відносно ОСОБА_3, обвинуваченого у тім, що він 22.09.2013 року близько 09 години перебуваючи на передньому пасажирському сидінні автомобіля НОМЕР_1, належного, та яким на той час керував ОСОБА_2, під час руху по вул. Привокзальна в м. Біла Церква Київської області в ніші речей між передніми сидіннями вказаного автомобіля побачив мобільний телефон марки «Samsung Galaxy GT S5690», після чого у ОСОБА_3 виник умисел на таємне викрадення вказаного мобільного телефону. Скориставшись тим, що ОСОБА_2 керує автомобілем, та за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, з крисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, ОСОБА_3 викрав мобільний телефон марки «Samsung Galaxy GT S5690» вартістю 2300 грн., з карткою оператора мобільного зв'язку «UMC» вартістю 20 грн., без грошових коштів на рахунку, який знаходився в ніші для речей між передніми сидіннями автомобіля НОМЕР_1, який належить власнику даного автомобіля ОСОБА_2, після чого ОСОБА_3 помістив викрадене майно до кишені своїх штанів та вийшов з автомобіля поблизу магазину «Катрін» по вул. Славіна, 48 в м. Біла Церква. В подальшому ОСОБА_3 розпорядився викраденим майном на власний розсуд, в результаті чого завдав потерпілому ОСОБА_2 матеріального збитку на суму 2320 грн.

Досудовим слідством дії обвинуваченого кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна крадіжка.

В судовому засіданні обвинувачений і потерпілий заявили клопотання та надали суду угоду про примирення, укладену 20.12.2013 року обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_2

Згідно з указаною угодою обвинувачений ОСОБА_3, котрий на досудовому слідстві та в судовому засіданні повністю визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та повністю відшкодував потерпілому завдані збитки, зобовязується беззастережно визнати висунуте йому обвинувачення в обсязі підозри і в судовому провадженні. При цьому сторони узгодили призначення обвинуваченому покарання за ст. 185 ч. 1 КК України у виді штрафу в дохід держави у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

В судовому засіданні сторони підтвердили зазначену угоду і просять її затвердити.

Прокурор проти затвердження угоди не заперечував.

Суд, дослідивши обставини укладення сторонами угоди про примирення, перевіривши її на відповідність вимогам чинного КПК України, дійшов висновку про те, що клопотання сторін про затвердження вказаної угоди підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Укладена сторонами угода про примирення повністю відповідає вимогам ст.ст. 469, 471 КПК України, містить всі необхідні реквізити, визначені статтею 471 КПК України, зокрема, найменування сторін, формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію із зазначенням частини статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для даного кримінального провадження обставини, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та повністю відшкодованої обвинуваченим, узгоджене покарання та згоду сторін на його призначення, а також містить детальне роз'яснення передбачених ст. 473 КПК України наслідків затвердження цієї угоди судом та наслідків невиконання сторонами умов зазначеної угоди. Угоду підписано обвинуваченим та потерпілим.

Зогляду на викладене укладена сторонами угода повністю відповідає вимогам чинного КПК України. Дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 185 КК України кваліфіковані правильно. Умови угоди не суперечать інтересам суспільства. Права, свободи та інтереси сторін або інших осіб не порушуються.

Сторони дійшли зазначеної угоди добровільно, без будь-якого впливу зі сторони. Узгоджена сторонами міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України. Обвинувачений має реальну можливість виконати взяті на себе за угодою зобов'язання.

За таких обставин укладена обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_2 угода про примирення підлягає затвердженню.

Запобіжний захід не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 374-376, 474-475 КПК України, суд -

З А С У Д И В :

Затвердити угоду про примирення, укладену 20.12.2013 року обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_2 у кримінальному провадженні № 0005943 від 23.09.2013 року.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 1 КК України, та призначити йому покарання за ст. 185 ч. 1 КК України у виді штрафу в дохід держави у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Речовий доказ мобільний телефон «Samsung Galaxy GT S5690», повернути потерпілому ОСОБА_2, у котрого він перебуває на зберіганні.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області, через Білоцерківський міськрайонний суд, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, протягом 30 діб від дня його проголошення.

Суддя: І. С. Володько