Справа № 738/1413/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/1100/2017
Категорія - кримінальна Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 грудня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7 (у режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 19 жовтня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешкав до засудження у АДРЕСА_1 , освіта середня-спеціальна, засудженого 13.05.2015 року Куп`янським міськрайонним судом Харківської області за ч.2 ст.185, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців;

задоволено його клопотання та звільнено від подальшого відбування покарання за вироком Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 13 травня 2015 року, на підставі ст.4 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Місцевий суд зазначив, що засуджений ОСОБА_7 на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» має неповнолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відбув половину призначеного судом строку покарання, а тому підлягає звільненню від подальшого відбування покарання на підставі ст.4 вищевказаного Закону.

Не погодившись із рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу місцевого суду і постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році», посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення. Зазначив, що під час розгляду клопотання місцевим судом не було взято до уваги, що на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» засуджений відбув менше половини призначеного судом покарання, а тому застосування до нього ст.4 вказаного Закону є неможливим.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з наведених вище підстав; засудженого, котрий погодився з позицією прокурора; перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як слідує з матеріалів провадження, вироком Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 17 квітня 2014 року ОСОБА_7 було засуджено за ч.1 ст.186, ч.2 ст.186, ст.ст. 70, 75 КК України та йому було призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки 6 місяців (а.к.п.19-20).

Вироком Куп`янського міськрайонного суду від 13 травня 2015 року ОСОБА_7 був засуджений за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки

На підставі ст.71 КК України, до покарання за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Куп`янського міськрайонного суду від 17.04.2014 року та остаточно визначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців (а.к.п.16-17).

Згідно, наявної у матеріалах провадження, довідки Державної установи «Менська виправна колонія № 91» від 25.09.2017 року № 139, початок строку відбування покарання ОСОБА_7 рахується з 13 травня 2015 року; кінець строку 11 жовтня 2020 року (а.к.п.12).

За змістом ч.4 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, який набрав чинності 07 вересня 2017 року, звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк підлягають особи, зазначені у статті 1 цього Закону, засуджених за умисні злочини, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше десяти років, якщо на день набрання чинності цим Законом вони відбули не менше половини призначеного строку основного покарання.

Враховуючи те, що ОСОБА_7 відбуває покарання за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.1 ст.186, ч.2 ст.186 КК України, які відповідно до ст.12 КК України, відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості та тяжких; на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» - 07 вересня 2017 року відбув менше половини покарання, призначеного судом, а тому застосування до нього ст.4 Закону України «Про амністію у 2016 році» є неможливим.

Відтак, місцевий суд при розгляді клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році» не в повній мірі з`ясував обставини справи, що потягло за собою винесення незаконного рішення.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ухвалу суду першої інстанції не можна визнати законною та обґрунтованою. Така ухвала підлягає скасуванню, з винесенням нової ухвали про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 .

Керуючись ст.ст. 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити.

Ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 19 жовтня 2017 року про звільнення засудженого ОСОБА_7 від подальшого відбування покарання, призначеного вироком Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 13 травня 2015 року, на підставі ст.4 Закону України «Про амністію у 2016 році» - скасувати.

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування відносно нього ст.4 Закону України «Про амністію у 2016 році» - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4