Провадження № 1-кп/638/123/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2017 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

адвоката ОСОБА_5

при секретарі ОСОБА_6

за участю обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000476, внесеному до ЄРДР 11.06.2015 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з вищою освітою, холостого, не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого за вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25.07.2013 року за ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 189, ч. З ст. 364, ч. 1 ст. 162 КК України до 8 років позбавлення волі, 22.11.2014 року оголошений у державний розшук,

у вчиненні кримінального правопорушення - злочину , передбаченого ч.3 ст. 307 КК України

Встановив:

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення- злочину, передбаченого ч.3 ст.307 КК України , тобто незаконне придбання та зберігання психотропних речовин з метою збуту, а також незаконний збут психотропних речовин в особливо великих розмірах.

В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого до 60 діб, посилаючись на наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.
Захисник обвинуваченого вважав, що відсутні підстави для продовження строку тримання його підзахисного під вартою.

Обвинувачений підтримав позицію сторони захисту.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, дійшов наступного.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №511-550/0/4-13 від 04 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», слідчому судді, суду слід враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.
Крім цього, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Так, згідно ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства. У рішенні по справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 Європейський суд з прав людини вказав, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, вона має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи.
Приймаючи до уваги наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, тяжкість покарання у кримінальному правопорушенні, в якому обвинувачується ОСОБА_7 , відсутність відомостей про наявність таких захворювань у обвинуваченого, які унеможливлюють перебування останнього у слідчому ізоляторі, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий за вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25.07.2013 року до 8 років позбавлення волі, вирок набрав законної сили, до затримання працевлаштованим не був, холостий, дітей або утриманців немає, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, неможливість забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_7 у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого до 60 діб.
Такими чином, суд дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора, доцільність продовження раніше обраного запобіжного заходу.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст.. 177, 331 КПК України, суд, -

ухвалив:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 (шістдесят) днів, починаючи з 11-40 год 19 вересня 2017 року, тобто до 11-40 год 17 листопада 2017 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3