№ 1-кп/760/227/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 березня 2018 року Солом`янський районний суд м. Києва
в складі колегії суддів: головуючого судді - ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
за участі секретаря - ОСОБА_4
за участю прокурора - ОСОБА_6
захисника - ОСОБА_7

обвинуваченої ОСОБА_5

в с т а н о в и в :
В провадженні Солом`янського районного суду м. Києва знаходиться кримінальне провадження за фактом вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення ,передбаченого ст. 187 ч. 4 КК України.
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 15.02.2018 р. запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_5 у виді тримання під вартою був продовжений.
Строк тримання під вартою останньої спливає 15 квітня 2018 року о 17.00 хв., однак по провадженню на даний час не прийнято ще остаточного рішення.
Відповідно до ст. 331 ч. 3 КПК України незалежно від клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня обрання такого запобіжного заходу .
В судовому засіданні прокурор вказав про доцільність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 ще на 60 днів , оскільки вважає, що продовжують існувати ризики , обвинувачена може ухилитись від суду, а також тому, що вона обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину , не має міцних соціальних зв`язків і інший запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої.
Захисник обвинуваченої ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_7 та сама обвинувачена просили змінити запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченій на домашній арешт.
Захисник надав суду клопотання ,в якому вказав на те,що родич обвинуваченої ОСОБА_8 надає згоду на відбуття ОСОБА_5 домашнього арешту по місцю його проживання в АДРЕСА_1 .
Суд, вислухав думку учасників провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступного висновку.
Суд вважає, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України суттєво не знизились , обвинуваченій ОСОБА_5 пред`явлено обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого злочину , вчинене із застосуванням насильства до потерпілого , в разі визнання її винуватою , їй може бути призначено покарання до 15 років позбавлення волі.
Суд вважає , що навіть наявність дозволу особи , яка називає себе родичем ОСОБА_5 (що також не підтверджується документально) на проживання останньої в його будинку , не є достатньою підставою для зміни їй запобіжного заходу на домашній арешт.
До заяви ОСОБА_8 було надано свідоцтво про право спадщини на будинок АДРЕСА_1 ,з якого вбачається ,що він є не єдиним власником будинку і дозволу інших осіб на проживання ОСОБА_5 ними не надано.
Суд не вбачає підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу обвинуваченій і впевнений в тому, що інший запобіжний захід не забезпечить контролю за процесуальною поведінкою обвинуваченої ,а тому клопотання захисника та обвинуваченої не підлягає задоволенню.
Продовження строку тримання під вартою не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод ,оскільки існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу , який не зважаючи на презумпцію невинуватості , переважає принцип поваги до особистої свободи.
Керуючись ст. 331 ч. 3 ,183 КПК України ,суд-
у х в а л и в:
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на 60 днів , тобто до 28 травня 2018 року 17 г.00 хв.
Строк дії ухвали закінчується 28 травня 2018 року о 17 г.00 хв.
Копію ухвали вручити обвинуваченій, прокурору та уповноваженій службовій особі по місцю ув`язнення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:

судді: