Справа № 638/9646/17
Провадження № 1-кп/638/748/17
ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 вересня 2017 року Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

Головуючого судді: ОСОБА_1 ,

секретарів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурора: ОСОБА_4 ,

представника потерпілого: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова кримінальне провадження №0002092 від 27.04.2017 року відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Хрустальний (Красний Луч) Луганської області, громадянки України, з вищою освітою, офіційно не працюючої, заміжньої, маючої неповнолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , мєшкаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, -

встановив:
ОСОБА_6 , скориставшись обставинами, що склалися на території Східної України, а саме проведенням антитерористичної операції, діючи з корисливих мотивів, переслідуючи корисливу мету незаконного збагачення за рахунок державних коштів, 29.09.2015 року звернулася до Управлінні праці та соціального захисту населення Дзержинського району м. Харкова (в теперішній час Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району ХМР) за адресою: вул. Тобольська б. 65, м. Харків, щодо оформлення щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції (згідно постанови КМ України № 505), з метою заволодіння чужим майном, власноручно заповнила відповідну заяву, в якій, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки своєї бездіяльності та бажаючи їх настання, умисно не повідомила відомості, котрі необхідно було вказати, оскільки вони виключають можливість надання відповідної допомоги, про те, що починаючи з 10.12.2015 року у неї на праві приватної власності знаходиться житлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , не повідомивши про це Управлінні праці та соціального захисту населення Дзержинського району м. Харкова.

23.03.2016 року ОСОБА_6 повторно звернулася до Управлінні праці та соціального захисту населення Дзержинського району м. Харкова (в теперішній час Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району ХМР) за адресою: вул. Тобольська б. 65, м. Харків, щодо подовження щомісячної адресної допомоги.

В ході проведення в 2016 році перевірки УПСЗН адміністрації Шевченківського району ХМР спеціалістами Державної фінансової інспекції в Харківській області було виявлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , при отриманні соціальних виплат з 01.01.2016 р., а також при повторному заповненні 23.03.2016 року заяви для призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, шляхом замовчування не вказала про наявність у неї житлового приміщення розташованого в регіонах інших ніж тимчасово окупована територія України та районів проведення антитерористичної операції, а саме: житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_3 .

Своїми злочинними діяннями ОСОБА_6 спричинила матеріальну шкоду державі, в особі Управління праці та соціального захисту населення Дзержинського району м. Харкова (в теперішній час Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району ХМР, код ЄРДПОУ - 03196593), на загальну суму 10750,59 гривень.

Підозрювана ОСОБА_6 в судовому засіданні визнала себе винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, та підтвердила обставини, викладені у обвинувальному акті.
Суд, відповідно до частини 3 статті 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, при цьому суд з`ясував чи правильно розуміє підозрювана зміст цих обставин, а також роз`яснив, що у такому випадку вона буде позбавлена права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Аналізуючи представлені докази в їх сукупності, суд дійшов висновку щодо доведеності вини підозрюваної ОСОБА_6 та кваліфікує її дії за ч.1 ст. 190 КК України тобто шахрайство, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману.

При вирішенні питання про призначення покарання підозрюваної ОСОБА_6 суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченої.
Так, ОСОБА_6 , раніш не судима, офіційно не працює, має вищу освіту, є переміщеною особою з тимчасово окупованої території України.
Відповідно до ст.66 КК України, обставиною, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_6 , суд визнає щире каяття, усунення заподіяної шкоди.
Відповідно до ст.67 КК України, обставин що обтяжує відповідальність ОСОБА_6 , судом не встановлено.
23 червня 2017 року між підозрюваною ОСОБА_6 та представником потерпілого Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради була укладена угода про примирення у відповідності до вимог ст.471 КПК України.

Згідно даної угоди про примирення сторони погоджується на призначення покарання ОСОБА_6 за ч.1 ст.190 КК України у вигляді штрафу у дохід держави у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн.

Відповідно п.1 ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч.3 ст.469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено в судовому засіданні, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину невеликої тяжкості, сторони добровільно уклали угоду про примирення, зміст угоди відповідає вимогам ст.471 КПК України та закону.

У судовому засіданні сторони підтвердили, що матеріальна шкода у розмірі 10750,59 грн. відшкодована ОСОБА_6 у повному обсязі.

Крім того, суд переконався, що підозрювана цілком розуміє права, передбачені ч.5 ст.474 КПК України.

Також судом встановлено, що підозрювана та представник потерпілого розуміють наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені ст.473 КПК України.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що підозрюваній ОСОБА_6 повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для виправлення та попередження нових злочинів без ізолювання її від суспільства із застосуванням міри покарання у вигляді штрафу.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно вимог ст. 100 КПК України.

З урахуванням наведеного та керуючись ст.373, ст.374 та ст.475 КПК України, суд-

ПОСТАНОВИВ:
Затвердити угоду про примирення від 23 червня 2017 року між ОСОБА_6 та представником потерпілого Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради.
ОСОБА_6 визнати винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України та призначити покарання у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн. (п`ятсот десять грн.).
Запобіжний захід засудженої ОСОБА_6 не обирати.
Речовий доказ пенсійну справу відносно ОСОБА_6 повернути до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженій та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати у суді копію вироку суду.
Головуючий: суддя