Справа № 405/1151/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2017 року Ленінський районний суд м.Кіровограда в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

захисника: ОСОБА_4

обвинуваченого: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький об`єднанні кримінальні провадження внесені до єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001315 від 09.11.2016 року та за №0000912 від 24.01.2017 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Кіровограда від 10.10.2017 року обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 08 грудня 2017 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

В судовому засіданні постало питання щодо доцільності перебування обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою.

В судовому засіданні прокурор вказав на необхідність продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зазначивши, що ризики застосування запобіжного заходу тримання під вартою не відпали, обвинувачений може ухилитися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

ОСОБА_5 та його захисник заперечили щодо продовження строку тримання його під вартою та заявили клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, оскільки обвинувачений має захворювання ВІЛ інфекції 3 стадії та вірусний гепатит С, що підтверджується довідкою ЛКК №7 від 15.11.2017 року. Окрім того, ОСОБА_5 перебуває під вартою майже рік, а стороною обвинувачення не вжито заходів щодо повідомлення та доставки потерпілих до зали судового засідання.

Заслухавши учасників кримінального провадження, суд прийшов до висновку про доцільність продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для справи; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста; вчинити інше кримінальне правопорушення.

При вирішенні питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 суд бере до уваги вимоги Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини.

Зважаючи на практику Європейського суду, суд враховує, що тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (рішення ЄСПЛ від 06.04.2000 р. у справі «Лабіта проти Італії»). Крім цього, судом взято до уваги позицію Європейського суду з прав людини, яка висвітлена в рішенні ЄСПЛ від 20.05.2010 р. у справі «Москаленко проти України», в якому зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Так, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст. 186 КК України, які відносяться до категорії середньої тяжкості та тяжкого злочину та за одне з яких передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 4 до 6 років.

Наведене свідчить про наявність ризику, встановленого ст. 177 КПК України, а саме: можливість ухилення від явки до суду з метою уникнення відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

Разом з тим, суд приймає до уваги обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема те, що ОСОБА_6 не працює, зареєстрований в с. Катеринівка Кіровоградської області, що свідчить про відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків. Кримінальне правопорушення вчинив в період умовно дострокового звільнення від відбуття покарання. Зазначені обставини свідчать про наявність ризику, а саме: можливість вчинення інших кримінальних правопорушень.

При цьому, суд зазначає, що Порядком організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерством охорони здоров`я України від 15.08.2014року за №1348/5/572, затверджений вичерпний перелік захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання. Так, у додатку №12 переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання таке захворювання, як Віл інфекція 3 стадії та вірусний гепатит С не зазначено. Пунктом 2 додатку передбачено можливість звільнення осіб з Віл інфекцією 4 клінічної стадії. При цьому даним Порядком регулюється можливість та необхідність надання екстреної медичної допомоги, первинної медичної допомоги, спеціалізованої вторинної медичної допомоги, організація забезпечення лікарськими засобами та виробами медичного призначення з забезпеченням права на вільний вибір лікаря в умовах медичної частини СІЗО.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистою свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема правовим позиціям, викладеним в рішенні ЄСПЛ у справі «Харченко проти України».
На підставі викладеного запобіжний захід тримання під вартою відносно ОСОБА_6 підлягає продовженню строком на 60 днів, тобто до 02 лютого 2018 року, так як більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та завдань кримінального провадження, у зв`язку з чим клопотання захисника та обвинуваченого про зміну запобіжного заходу не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 314, 177, 178 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Відмовити в задоволенні клопотання обвинуваченого та захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід - тримання під вартою на 60 днів до 02 лютого 2018 року 12:15 год.

Копію ухвалу направити до ДУ Кропивницька установа виконання покарання (№14).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда ОСОБА_7