Справа № 301/228/18

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"20" лютого 2018 р. м. Іршава
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого,
ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_2 , громадянина України, раніше не судимого,
ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та мешканця АДРЕСА_3 , громадянина України, раніше не судимого,
обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України,
з участю прокурора ОСОБА_6 , обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и в :
Згідно обвинувального акту, 30 червня 2009 року приблизно о 00.15 годин ОСОБА_3 , спільно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок та спокійній громадян, виражаючи явну неповагу до суспільства, ігноруючи існуючі в суспільстві правила поведінки, моралі та добропристойності, йдучи по вул. Лермонтова в с. Білки, Іршавського району, Закарпатської області, в напрямку центра с. Білки, підійшли до воріт дворогосподарства № НОМЕР_1 , де проживає сім`я ОСОБА_9 , стали безпричинно наносити по черзі удари руками та ногами по воротах ОСОБА_9 , спричиняючи при цьому значний гуркіт, пошкодили ворота на вказаному дворогосподарстві повідбивали заклепки на воротах, чим спричинили ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 8 грн.
Продовжуючи свої хуліганські дії, йдучи по АДРЕСА_4 , в напрямку центра села, зупинились біля дворогосподарства №112, де проживає ОСОБА_8 , розпочали по черзі жбурляти каміння у вікно будинку та фасадну стіну, в результаті чого розбили скло розміром 0,38х1,40 м, вартістю 49 грн. за 1 м.кв. на загальну суму 26,07 грн., пошкодили віконні жалюзі розміром 2,27х1,70 м вартістю 1300 грн., чим спричинили ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 1326,27 грн. Коли з будинку вийшли мешканці, вони почали тікати в напрямку центра села.
В подальшому, неподалік кафе «Каштан» ОСОБА_3 наздогнав ОСОБА_7 , який проживає в будинку АДРЕСА_5 . В ході розмови з останнім та в присутності сторонніх осіб ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 з приводу його хуліганських дій, між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 розпочалась сварка, в ході якої ОСОБА_3 розпочав вести себе зухвало, агресивно, погрожувати фізичною розправою ОСОБА_7 , виражатись нецензурною лайкою та нецензурними словами в сторону ОСОБА_7 , на зауваження оточуючих не реагував та умисно своєю рукою наніс декілька ударів в область обличчя ОСОБА_7 . Внаслідок хуліганських дій з боку ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_7 спричинено легкі тілесні ушкодження, що мають незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше як 6 днів.
Дії ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 кваліфіковано за ч.2 ст.296 КК України хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчинено групою осіб.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 заявили клопотання про звільнення їх від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, просили закрити провадження по справі. Наслідки закриття кримінального провадження їм зрозумілі.
Прокурор ОСОБА_6 вважав, що клопотання про звільнення обвинувачених від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності слід задовольнити.
Потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 заперечували проти задоволення клопотання обвинувачених і їх звільнення від кримінальної відповідальності, оскільки заподіяна ними матеріальна шкода не відшкодована.
Потерпіла ОСОБА_9 в підготовче засідання не з`явилася, про розгляд справи була належним чином повідомлена, причини неявки до суду не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи не подала, цивільного позову не заявила.
Заслухавши клопотання обвинувачених, думку прокурора та потерпілих, суд приходить до наступного.
Згідно п.3 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення злочину середньої тяжкості і до набрання законної сили обвинувальним вироком минуло п`ять років.
Як встановлено під час підготовчого судового засідання, обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 30 червня 2009 року вчинили злочин, передбачений ч.2 ст.296 КК України, який відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, за який передбачено покарання у виді обмеження волі на строк до 5 років або позбавлення волі на строк до 4 років.
Обчислення перебігу давності притягнення до кримінальної відповідальності починається з 30.06.2009 року.
Згідно матеріалів кримінального провадження, обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності не притягувалися, тобто після вчинення злочину по даній справі нових злочинів не вчиняли, під час даного кримінального провадження від слідства та суду не переховувалися, тому підстав для зупинення або переривання строків давності не має.
Дані обставини підтвердив у судовому засіданні і прокурор.
За таких обставин суд вважає, що передбачений п.3 ч.1 ст.49 КК України п`ятирічний строк притягнення обвинувачених до відповідальності за злочин, передбачений ст. 296 ч.2 КК України, закінчився 30 червня 2014 року.
Обвинувачені просили звільнити їх від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності. Наслідки звільнення від кримінальної відповідальності та закриття провадження по справі з підстав застосування строків давності обвинуваченим судом роз`яснено.
Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Згідно ч.2 ст. 288 КПК України, суд зобов`язаний з`ясувати думку потерпілого щодо можливості звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.
Однак, згідно ч. 4 ст. 288 КПК України підставою відмови у задоволенні клопотання обвинуваченого про звільнення від кримінальної відповідальності є тільки встановлення судом необґрунтованості клопотання. Заперечення ж потерпілих проти клопотання не є наслідком відмови в задоволенні клопотання.
Зокрема, не є підставою відмови у задоволенні клопотання обвинувачених про звільнення від кримінальної відповідальності і заперечення потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які ґрунтуються на тому, що обвинувачені мають понести передбачене законом покарання, оскільки не відшкодували заподіяну ними матеріальну шкоду. Цивільного позову потерпілими не пред`явлено.
За таких обставин, підстав для відмови в клопотанні обвинувачених про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності, судом не встановлено.
Враховуючи наведене, відповідно до ст.ст. 314 ч.3 п.2, 284 ч.2 п.1 КПК України, суд вважає клопотання задовольнити та звільнити обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.296 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження закрити.
Запобіжний захід відносно обвинувачених не обирався. Речові докази відсутні.
Керуючись ст. 49 КК України, ст.ст. 284 ч.2 п.1, 286 ч.4, 288, ст.314 ч.3 п.2 КПК України,
у х в а л и в :
Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її проголошення, а потерпілою ОСОБА_9 у той же строк з дня отримання її копії, до апеляційного суду Закарпатської області через цей районний суд.

Головуюча: ОСОБА_1