АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 .

прокурора ОСОБА_5

представника

ТОВ «ТД«Запорізька трейдингова компанія» ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу з доповненнями представника ТОВ «Торговий дім «Запорізька трейдингова компанія» - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29 серпня 2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Зазначеною ухвалою задоволено клопотання прокурора відділу процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України старший радник юстиції ОСОБА_8 та накладено арешт на безготівкові грошові кошти ТОВ «Торговий дім «Запорізька трейдингова компанія» () № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 та НОМЕР_3 , які відкриті в ПАТ «ПУМБ» (МФО 334851) із забороною здійснювати видаткові операції по вказаному рахунку за винятком сплати податків, зборів, інших обов`язкових платежів до державного бюджету та виплати заробітної плати.
В ухвалі слідчий суддя вказав, що клопотання слідчого містить достатньо правових підстав для його задоволення у відповідності до вимог ст. 170 КПК України, оскільки грошові кошти розміщені на рахунках товариств відповідають критеріям, визначеним статтею 98 КПК України..

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді адвоката ОСОБА_7 що діє в інтересах товариства «ТД «Запорізька трейдингова компанія» подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора. Вимоги апелянт мотивує тим, що при прийнятті рішення суддя не врахував вимоги статті 173 ч. 2 КПК України та дійшов до помилкового висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання.

Апелянт зазначає, що гроші, які належать ТОВ «Торговий дім «Запорізька трейдингова компанія», відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами не визнані, так само як і не визнана сума таких грошових коштів що розміщені на банківському рахунку. Апелянт вказує, що ТОВ «Торговий дім «Запорізька трейдингова компанія», є підприємством, що зареєстроване у встановленому законом порядку, здійснює власну реальну господарську діяльність, має власне майно та штат працівників, які дозволяють її здійснювати і застосування такого обмежувального запобіжного заходу, як арешт, унеможливлює її ведення та призводить до збитків. Також зазначає, що жодній особі товариства, з моменту розпочатого досудового розслідування у кримінального провадження, не повідомлено про підозру, що у відповідності до вимог 170 КПК України суперечить висновку слідчого судді про наявність правових підстав для накладення арешту Одночасно апелянт ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження. В обґрунтування причин пропуску вказує, що про наявність оскаржуваної ухвали слідчого судді товариству стало відомо 15.11.2017 року з державного реєстру судових рішень.
Колегія суддів приймає до уваги доводи клопотання представника ТОВ «Торговий дім «Запорізька трейдингова компанія» - адвоката ОСОБА_7 про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді та вважає за необхідне поновити його з огляду на те, що під час розгляду клопотання про накладення арешту на майно ні директор товариства ні його представники . присутніми не були, ухвалу слідчого судді згідно наявної в матеріалах судового провадження інформації отримали лише 15 листопада 2017 року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника ТОВ «ТД «Запорізька трейдингова компанія» ОСОБА_6 , яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення клопотання вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволення виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів провадження Генеральною прокуратурою України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002610 внесене до ЄРДР від 11.08.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.
В межах зазначеного кримінального провадження прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на видаткову частину рахунків ТОВ «Торговий дім « Запорізька трейдингова компанія». В обґрунтування клопотання слідчий послався на те, майно є доказом розслідування злочину передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, здобуте злочинним шляхом та є речовими доказом і є належним доказом, яке підтверджує існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 29 серпня 2017 року задоволено клопотання органу досудового розслідування та накладено арешт на майно з метою збереження речового доказу

Частиною другою ст.173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

З урахуванням положень ст.ст. 2, 7 КПК України, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати мету, правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні органу досудового розслідування та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції

Разом з тим на переконання колегії суддів зазначених вимог закону слідчий суддя та прокурор не дотрималися.

Згідно положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Виходячи з наведеної норми права, матеріальні об`єкти, які на переконання органу досудового розслідування, мають одну або декілька ознак наведених в ст. 98 КПК України можуть набути статусу речового доказу за рішенням слідчого.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 110 КПК України, рішення слідчого, прокурора приймаються у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених КПК України, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

Аналізуючи наведені вимоги закону, колегія суддів переконана, що висновок органу досудового розслідування щодо відповідності матеріального об`єкту тим чи іншим ознакам ст. 98 КПК України може бути зроблений лише в тексті постанови, яка має відповідати вимогам ч. 5 ст. 110 КПК України, зокрема містити мотиви прийнятого рішення.

Відсутність постанови про визнання майна речовим доказом, як окремого процесуального документа, який фіксує висновок слідчого про набуття майном статусу речового доказу та мотиви з яких він дійшов такої думки, позбавляє слідчого суддю можливості провести аналіз та зробити висновок про наявність чи відсутність підстав для арешту майна саме з метою його збереження як речового доказу.

Звертаючись до суду з клопотанням про арешт на майно, зокрема, грошові кошти ТОВ «Торговий дім « Запорізька трейдингова компанія» з метою забезпечити збереження речового доказу, орган досудового розслідування першочергово мав визнати майно, на яке він просить накласти арешт, речовим доказом у кримінальному провадженні шляхом винесення про це постанови, в якій мав зазначити підстави визнання майна речовим доказом, з огляду на положення ст. 98 КПК України, проте, таких дій органом досудового розслідування вчинено не було, в матеріалах по розгляду клопотання відсутня постанова про визнання речовими доказами вищезазначеного майна, а згідно положень ст. 171 КПК України, наведені слідчим у клопотанні обставини мають бути доведені доказами, які слідчий додає до свого клопотання.

Разом з тим, розглядаючи клопотання органу досудового розслідування слідчий суддя не звернув уваги на відсутність постанови про визнання майна речовим доказом. При цьому колегія суддів враховує і ту обставину, що орган досудового розслідування під час апеляційного перегляду справи надав постанову про визнання речовими доказами майна датовану 12 січня 2018 року, тобто після прийняття рішення слідчим суддею першої інстанції. . Дана обставина свідчить про відсутність підстав для накладення арешту саме з метою забезпечення збереження речового доказу, так як без відповідної постанови органу досудового розслідування майно не може набути статусу речового доказу, а іншої мети ініціатором клопотання не зазначено.

За наведеного, колегія суддів вважає, що у такому випадку не можливо досягти інтересів досудового розслідування, забезпечити збереження речових доказів, які у подальшому можуть досліджуватись судом.
Зокрема, слід зазначити і те, що ухвала, містить загальний опис обставин кримінального провадження, які не мають прямого стосунку до майна, слідчий суддя жодним чином не проаналізував підстав арешту майна, його завдань та наслідків для конкретної юридичної особи, обмежившись лише посиланням на норму КПК України, що є грубим порушенням процесуальних норм та прав власності гарантованих законом. Про однобічність і необ`єктивність судового розгляду свідчить і мотивувальна частина ухвали в якій суд накладає арешт на майно, а саме грошові кошти товариства відкритих в ПАТ « ПУмб», а при цьому в резолютивній частині зобов`язує службових осіб банківської установи ПАТ « Укрсоцбанк» надати довідку органу досудового розслідування про залишок коштів.

З урахуванням викладених обставин, ухвала слідчого судді як незаконна підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 98, 117, 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ТОВ «Торговий дім «Запорізька трейдингова компанія» - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29 серпня 2017 року - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29 серпня 2017 року, якою задоволено клопотання прокурора відділу процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України старший радник юстиції ОСОБА_8 та накладено арешт на безготівкові грошові кошти ТОВ «Торговий дім «Запорізька трейдингова компанія» () № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 та НОМЕР_3 , які відкриті в ПАТ «ПУМБ» (МФО 334851) із забороною здійснювати видаткові операції по вказаному рахунку за винятком сплати податків, зборів, інших обов`язкових платежів до державного бюджету та виплати заробітної плати - скасувати.

Постановити нову, якою в задоволенні клопотання прокурора відділу процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України старший радник юстиції ОСОБА_8 про накладення арешту на безготівкові грошові кошти ТОВ «Торговий дім «Запорізька трейдингова компанія» () № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 та НОМЕР_3 , які відкриті в ПАТ «ПУМБ» (МФО 334851) із забороною здійснювати видаткові операції по вказаному рахунку за винятком сплати податків, зборів, інших обов`язкових платежів до державного бюджету та виплати заробітної плати - відмовити.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/185/2018
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції ОСОБА_9 Доповідач: ОСОБА_1