Справа № 1-332/2010
Номер провадження1-332/2010
ВИРОК

іменем України

"27" жовтня 2010 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у

складі:

головуючої - судді Малюк Т.О.

при секретарі Кожухар О.М..

з участю прокурора Арделя А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Вознесенську справу по обвинуваченню ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_4, не працюючого, розлученого, на утриманні 1 дитина, в силу ст. 89 КК України не судимого,

- за ст. 263 ч. 1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Підсудний ОСОБА_1 у невстановлений час, невстановленим способом, у невстановленому місці придбав вибухову речовину - амоніт, яку зберігав у своєму домоволодінні без передбаченого законом дозволу.

28.05.2010 року близько 18.08 год. в с. Воронівка Вознесенського району на території домоволодіння по вул. 1-го Травня, № 37 в ході огляду місця пригоди було виявлено 16-ть полімерних пляшок з речовиною жовтого кольору, яка належить ОСОБА_1 Дана речовина є сумішевою вибуховою речовиною на основі тротилу та амонійної селітри та відноситься до групи амоніти загальною вагою 17620,0 грама. Дану речовину підсудний ОСОБА_1 зберігав за місцем свого мешкання без передбаченого законом дозволу без мети збуту.

Підсудний ОСОБА_1 винним себе не визнав та пояснив, що ніякої вибухової речовини він не зберігав. Він живе разом з матір'ю та вітчимом ОСОБА_2 Він бачив, що дома на подвір'ї знаходиться селітра, яку ОСОБА_2 використовував як добриво. ОСОБА_2 раніше працював у карєрі і приносив цю речовину з роботи. На досудовому слідстві він свою вину визнавав, оскільки слідчий застосовував до нього незаконні методи ведення слідства, чинив на нього психологічний тиск.

Винність підсудного у вчиненому повністю підтверджується матеріалами досудового та судового слідства.

Так, свідок ОСОБА_2 пояснив, що підсудний - син його співмешканки ОСОБА_3 Приблизно років 8 тому підсудний приніс додому вибухівку, про що повідомив йому та його співмешканці. 28 травня 2010 року між підсудним та ОСОБА_3 виникла сварка, в процесі якої підсудний ображав свою матір брутальною лайкою, погрожував фізичною розправою. На прохання своєї співмешканки він пішов у сільраду та викликав працівників міліції. Коли приїхали працівники міліції, вони провели огляд домоволодіння та виявили цю речовину, яка зберігалася у них під навісом.

Свідок ОСОБА_3 пояснила, що 28 травня 2010 року до них приїхали працівники міліції, яких викликав ОСОБА_2, оскільки він сварився з її сином ОСОБА_1. Працівникам міліції ОСОБА_2 показав селітру, яку вони застосовували при посадці картоплі. Звідки у них взялася ця селітра, вона не знає. Вона з своїм сином ніколи не сварилася і заяву на нього про сварки з ним та наявність у нього вибухової речовини працівникам міліції не писала. Усі папери, які давали її працівники міліції, вона підписувала, не читаючи.

Свідок ОСОБА_4J1. суду пояснив, що він випадково говорив підсудному, що у Трикратському карєрі можна знайти вибухівку, але ніколи вибухівку йому не давав.

Винність підсудного у вчиненому обєктивно підтверджується:

- протоколом усної заяви ОСОБА_3 від 28.05.2010 року, з якої вбачається, що вона просить притягнути до відповідальності її сина ОСОБА_1, який 28.05.2010 року за місцем мешкання ображав її брутальною лайкою та погрожував фізичною розправою, що спростовує її пояснення, дані в ході судового слідства /а.с. 5/;

- протоколом огляду місця події від 28.05.2010 року та фото таблицею до нього, згідно з яким за місцем мешкання підсудного біля сінника виявлено полімерний мішок білого кольору, в якому знаходяться 16 полімерних пляшок з гранульованою речовиною оранжевого кольору з запахом аміаку /а.с 7/;

- висновком експерта № 9/733 від 29.06.2010 року та ілюстративною таблицею до нього, з якого вбачається, що представлена на дослідження речовина є сумішевою вибуховою речовиною на основі тротилу та амонійної селітри та відноситься до групи АМОНІТИ, що є бризантною вибуховою речовиною масою 17620,0 грам/а.с. 34-44/;

- актом № 11 від 29.06.2010 року про знищення вибухонебезпечних речових доказів /а.с. 45/

- довідкою дозвільної системи Вознесенського MB УМВС від 30.06.2010 року № 43/1231, згідно з якою підсудному ОСОБА_1 дозвіл на носіння, зберігання, збут вогнепальної зброї або вибухових речовин не надавався /а.с 47/;

- Оглянутим у судовому засіданні адміністративним матеріалом № 3-1570/2010 про опритягнення ОСОБА_1 25.06.2010 року до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 ч. 1 КУпАП, з якого вбачається, що свідок ОСОБА_3 пояснювала про наявність у підсудного вибухової речовини і вона боїться жити поряд з вибухівкою, що спростовує її пояснення, дані в ході судового слідства.

Аналізуючи викладене, перевірені в судовому засіданні докази, суд вважає, що предявлене підсудному ОСОБА_1. обвинувачення доведено у повному обсязі і його дії, що полягають у носінні, придбанні вибухової речовини без передбаченого законом дозволу, органами досудового слідства правильно кваліфіковано за ст. 263 ч. 1 КК України.

Невизнання підсудним ОСОБА_1 своєї вини розцінюється судом як спосіб захисту та бажання уникнути відповідальності, а його твердження про застосування до нього незаконних методів ведення досудового слідства спростовується постановою старшого помічника Вознесенського міжрайонного прокурора від 15.10.2010 року про відмову в порушенні кримінальної справи за фактом здійснення стосовно підсудного ОСОБА_1 психологічного насильства під час досудового слідства з боку працівників Вознесенського MB УМВС.

До обставин, які помякшують покарання підсудного ОСОБА_1 М І., відповідно до ст. 66 КК України, суд відносить наявність у нього неповнолітньої дитини.

Обставин, які обтяжують покарання підсудного ОСОБА_1, згідно зі ст. 67 КК України, судом не виявлено.

Обираючи покарання підсудному ОСОБА_1, суд враховує викладене, його характеристику з місця проживання, його поведінку в минулому і не вбачає підстав для обрання йому реального покарання, а вважає можливим звільнити його від покарання з випробуванням та покладанням на нього певних обовязків.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого 263 ч. 1 КК України, і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 /два/ роки. У відповідності до ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_1 від відбування призначеного покарання звільнити, якщо він протягом одного року не вчинить нового злочину та виконає передбачені п. п. 2 та 3 ст. 76 КК України обовязки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без відома органів кримінально- виконавчої системи; повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання та роботи.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_1 залишити підписку про невиїзд. Стягнути з засудженого ОСОБА_1 на користь науково-дослідного експертно-криміналістичного центру УМВС України у Миколаївській області витрати, повязані з проведенням експертизи вибухових речовин, в сумі 1739 /одну тисячу сімсот тридцять дев'ять / грн.. 88 коп.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд протягом 15-ти діб з моменту його проголошення.

Суддя Вознесенського

міськрайонного суду ОСОБА_5