Справа № 214/2381/17
1-кп/214/486/17
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2017 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

за участю потерпілої ОСОБА_7

за участю обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Кривому Розі кримінальне провадження № 0003675 за обвинуваченням:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Костомукша Республіки Карелія РФ, громадянина України, українця, с професійно-технічною освітою, не одруженого, не працюючого, дітей не маючого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч.1 КК України, суд, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_8 , 21 грудня 2016 року приблизно о 01 год. 00 хв., знаходячись за місцем свого мешкання в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків з гр. ОСОБА_7 , яку він запросив до себе в квартиру, в ході словесного конфлікту, керуючись умислом на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_7 , умисно завдав їй приблизно 10 ударів кулаками рук в ділянку голови, спричиняючи потерпілій тим самим тілесні ушкодження. На прохання потерпілої припинити її побиття, ОСОБА_8 , продовжив свої злочинні дії, та схопивши рукою за волосся потерпілу ОСОБА_7 , і утримуючи таким чином її голову, умисно завдав нею приблизно 3 удари о стіну, після чого, продовжуючи утримувати потерпілу за волосся, витягнув її таким чином з приміщення квартири та залишив в під`їзді. Своїми умисними діями ОСОБА_8 заподіяв потерпілій ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді крововиливу у склеру правого ока та слизову оболонку верхньої губи праворуч, синців голови, обличчя, обох верхніх та нижніх кінцівок, які згідно висновку судово-медичної експертизи №358 від 06.03.2017 року відносяться за своїм характером до легких тілесних ушкоджень.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 належить кваліфікувати за ст. 125 ч. 1 КК України за ознаками умисного легкого тілесного ушкодження.

Встановлені судом обставини підтверджуються наступними доказами.

Так, з показань обвинуваченого вбачається, що винним себе визнає повністю, позов не визнає. При цьому показав, що потерпілу ОСОБА_7 раніше знав, стосунки були нормальні. 20 грудня 2016 року приблизно о 23 години знаходився за місцем свого мешкання в квартирі АДРЕСА_3 . Йому, обвинуваченому, на мобільний телефон зателефонувала потерпіла, яка попросилася прийти до нього у гості. Він, обвинувачений, не бажав зустрічатися, тому коли потерпіла зателефонувала в двері квартири, то відкривши двері, став останню відразу ображати. Потерпіла також стала його ображати. Далі уточнив, що потерпіла прийшла разом з ОСОБА_10 , яка вийшла на балкон. Під час сварки потерпіла пошкрябала його, обвинуваченого, нігтями, намагалася вдарити, тому вдарив потерпілу. Потім вийшов на балкон та покликав ОСОБА_10 , якій сказав забрати потерпілу із квартири. Коли повернувся до кімнати, то побачив, що потерпіла чіпала його речі. Визнає, що наносив удари потерпілій, так як вона його роздратувала, не реагувала на його зауваження та не хотіла уходити з його квартири. У вчиненому розкаюється, на даний час шкоду потерпілій не відшкодовував.

Далі, доповнивши показання, обвинувачений показав, що коли йому зателефонувала потерпіла, він спав, попросив потерпілу щоб вона не приходила до нього одна. Коли потерпіла та ОСОБА_10 прийшли, відразу почав їх ображати для того, щоб ті пішли з його квартири.

Потерпіла ОСОБА_11 у судовому засіданні показала, що обвинуваченого ОСОБА_8 раніше знала, стосунки були нормальні. В день події приїхала до обвинуваченого поспілкуватися, останній став її ображати, потім заспокоївся а далі знов розпочав конфлікт. Після образ не залишила квартиру, так як сприймала образи з боку обвинуваченого як жарт, раніше останній допускав такі жарти. Обвинувачений схопив її, потерпілу, і став наносити удари, усього наніс приблизно 10 ударів в обличчя та по тілу. Потім обвинувачений витягнув її, потерпілу, до під`їзду. Внаслідок нанесених ударів їй в подальшому робили операцію на хребті. Уточнивши показання, зазначила, що обвинувачений удари наносив переважно в голову, вдаряв її голову об стіну. При вказаних подіях була присутня ОСОБА_10 , яка намагалася зупинити обвинуваченого. Також показала, що раніше декілька разів приходила в гості до обвинуваченого, щоб поспілкуватися, приходила як сама так і з ОСОБА_10 , стосунки були нормальні. 20 грудня 2016 року, коли сталися події, прийшла в пізню годину до обвинуваченого, так як бажала поспілкуватися. У неї, потерпілої, є дворічна дитина, яку поклала спати, дитина спить добре. Первісно позов підтримала повністю.

З показань свідка ОСОБА_10 вбачається, що обвинуваченого ОСОБА_8 та потерпілу ОСОБА_11 раніше знала, стосунки нормальні. В день події була на балконі квартири обвинуваченого. При розмові обвинуваченого та потерпілої присутньою не була. Коли зайшла з балкону в квартиру, побачила, що обвинувачений вдарив потерпілу. Далі, уточнивши показання, зазначила, що в той день, близько 23 години потерпіла по телефону запропонувала їй, свідку, піти в гості до обвинуваченого, з якою метою не розповідала. Коли прийшли до квартири обвинуваченого, той впустив їх в квартиру. Далі вона, свідок, вийшла на балкон, де розмовляла на протязі приблизно однієї години по телефону. Коли повернулася з балкону, в кімнаті потерпіла стояла та плакала, кричала. В цей момент обвинувачений вдарив потерпілу декілька разів по голові, а далі витягнув потерпілу у під`їзд. При цьому обвинувачений казав, що викличе поліцію. Вона, свідок, не бачила, щоб потерпіла вчиняла якісь насильницькі дії щодо обвинуваченого. Також показала, що вона та потерпіла принесли до обвинуваченого пиво, яке вживали. Бачила як обвинувачений ударив потерпілу в око, від чого лопнув сосуд в оці у ОСОБА_11 . Після побиття бачила на голові ОСОБА_11 гематоми та садна.

Під час очної ставки між свідком ОСОБА_10 та обвинуваченим, останній показав, що відразу, як прийшла потерпіла в квартиру, він почав на адресу останньої лаятися, свідок показала, що обвинувачений спочатку не лаявся.

Відповідно до висновку судово-медичного експерта (т.№2, а.с.23-24), у потерпілої ОСОБА_11 виявлені тілесні ушкодження у вигляді крововиливу у склеру правого ока та слизову оболонку верхньої губи праворуч, синців голови, обличчя, обох верхніх та нижніх кінцівок, які відносяться за своїм характером до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів. Згідно висновку експерта, характер тілесних ушкоджень свідчить про те, що ушкодження виникли від ударної дії тупого твердого предмету (предметів) з обмеженою контактуючою поверхнею, можливо від удару (ударів) кулаками, взутими ногами. За висновком експерта, потерпілій було завдано не менш 12-ти прикладень фізичної вили травмуючим предметом, який мав характеристику тупого твердого предмету. Відповідно до висновку, виникнення цих ушкоджень при падінні з висоти власного росту малоймовірне, термін виникнення тілесних ушкоджень може відповідати 21 грудня 2016 року.

Як вбачається з квитанції (т.№2, а.с.44), ОСОБА_7 22 грудня 2016 року оплатила 155 грн. 63 коп. за послуги СМЕ.

Відповідно до записів (т.№2, а.с.45), ОСОБА_7 23 грудня 2016 року зверталася до лікаря з приводу тілесних ушкоджень.

Згідно томограми (т.№2, а.с.46), 5 квітня 2017 року у ОСОБА_7 виявлено захворювання хребта.

Як вбачається з квитанції (т.№2, а.с.47), 5 квітня 2017 року ОСОБА_12 внесла 400 гр. 00 коп. за проведення дослідження.

Відповідно до результатів консультації від 25 квітня 2017 року та огляду (т.№2, а.с.48, 49), у ОСОБА_7 мається захворювання хребта, рекомендовано оперативне лікування.

Суд, відповідно до ст.ст. 86, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання обвинуваченого, потерпілої, свідка ОСОБА_10 , вважає, що ці докази отримані у порядку, встановленому цим Кодексом, а тому є допустимими доказами.

Суд, відповідно до ст.ст. 86, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні висновок експерта (т.№2, а.с.23-24), вважає, що цей доказ отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом, а тому є допустимим доказом.

Суд, відповідно до ст.ст. 86, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні квитанції, записи, томограму, результати, огляд (т.№2, а.с.44-49), вважає, що ці докази отримані у порядку, встановленому цим Кодексом, а тому є допустимими доказами.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання обвинуваченого, вважає, що цей доказ прямо підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме, що обвинувачений наносив потерпілій удари, а тому є належним.
Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання потерпілої, вважає, що цей доказ прямо підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме, що обвинувачений наносив потерпілій удари, а тому є належним.
Відповідно до вимог ст.337 ч.1 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею. Як передбачено ст.337 ч.3 КПК України, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини та її основоположних свобод, суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження. Враховуючи вимоги ст.337 ч.1, 3 КПК України, суд вважає, що показання потерпілої в тій частині, що внаслідок нанесених обвинуваченим ударів їй в подальшому робили операцію на хребті є неналежним доказом, оскільки вказані обставини виходять за межі обвинувачення, висунутого ОСОБА_8 , можуть бути підставою для зміни ОСОБА_8 обвинувачення на більш тяжке, що погіршить становище останнього, а тому показання потерпілої в цій частині, не враховує.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання свідка ОСОБА_10 , вважає, що цей доказ прямо підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме, що обвинувачений наносив удари потерпілій, а тому є належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні висновок експерта (т.№2, а.с.23-24), вважає, що цей доказ прямо підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме, наявність у потерпілої тілесних ушкоджень, їхній характер, ступень тяжкості, механізм та строк спричинення, а тому є належним.
Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні квитанції, записи, томограму, результати, огляд (т.№2, а.с.44-49), вважає, що ці докази стосуються обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме, обґрунтованості цивільного позову, а тому є належними.

При наданні оцінки з точки зору достовірності визнаним судом допустимим та належним доказам, суд керується вимогами ст. 17 ч.4 КПК України, згідно якої усі сумніви доведеності вини особи тлумачаться на користь цієї особи та ст. 62 Конституції України, згідно якої, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, і приходить до наступних висновків.

Суд вважає висновок експерта (т.№2, а.с.23-24) науково обґрунтованим, а тому достовірним.

Квитанції, записи, томограму, результати, огляд (т.№2, а.с.44-49), суд вважає достовірними доказами.

Показання потерпілої не мають суперечностей, а тому суд вважає їх достовірними.

Показання свідка ОСОБА_10 є послідовними, не суперечливими, а тому є достовірними.

Оцінюючи з точки зору достовірності показання обвинуваченого суд вважає, що його показання про те, що він завдав потерпілій удари є достовірними, так як вони узгоджуються з визнаними достовірними показаннями свідка ОСОБА_10 та показаннями потерпілої. Показання обвинуваченого про те, що він відразу при зустрічі став ображати потерпілу з тією метою, щоб остання та свідок ОСОБА_10 пішли з квартири, що потерпіла також нанесла йому подряпини та вдарила, суд вважає недостовірними, так як вони в цій частині спростовуються показаннями потерпілої та свідка ОСОБА_10 . Тому показання обвинуваченого в тій частині, що визнані недостовірними, суд не приймає до уваги при вирішенні справи.

На підставі ст. 94 КПК України, всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження і, керуючись законом, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, суд приходить до внутрішнього переконання про те, що показання обвинуваченого, потерпілої, свідка ОСОБА_10 , висновок експерта, містять достатні дані на підтвердження встановлених судом обставин, що дозволяє суду ухвалити обвинувальний вирок.

Суд також приходить до переконання, що будь-яких вагомих, достовірних доказів, які надають розумні підстави сумніватися у доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_8 , в судовому засіданні не добуто.

Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшує покарання обвинуваченого, суд вважає щире каяття.

Обставин, які відповідно до вимог ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд, керуючись вимогами ст.ст. 50, 65 КК України, приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, враховує обставину, яка пом`якшує покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання, відомості про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не працює, не одружений, позитивно характеризується за місцем проживання, та з урахуванням усіх зазначених обставин, вважає, що покаранням, необхідним для виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 та запобігання вчинення ним та іншими особами нових злочинів, є громадські роботи.

Потерпілою ОСОБА_7 був заявлений цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_8 , який в подальшому за заявою потерпілої ухвалою суду залишений без розгляду.

Керуючись ст. ст. 369 - 371, 373 - 376 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч.1 КК України.

ОСОБА_13 призначити покарання за ст. 125 ч.1 КК України у вигляді СТА (100) годин громадських робіт.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_8 не обирати.

Матеріали кримінального провадження залишити на зберіганні при обвинувальному акті.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Згідно ст. 376 ч.6 КПК України, копія вироку вручається негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1