Дата документу Справа № 320/7892/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-сс/778/1318/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 320/7892/17 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 листопада 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

скаржника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку матеріали провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 25 жовтня 2017 року,

в с т а н о в и л а:
ухвалою слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 25 жовтня 2017 року повернуто скаргу ОСОБА_7 на бездіяльність слідчого.

Скаргу в частині проведення судом розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000717 закрито за непідсудністю.

Згідно зі змістом судового рішення, 24 жовтня 2017 року до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області надійшла скарга ОСОБА_7 на бездіяльність слідчого поліції, в якій він просив суд провести розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000717, визнати бездіяльність слідчого протиправною, витребувати виконавче провадження для огляду в судовому засіданні.

Повертаючи скаргу ОСОБА_7 , слідчий суддя зазначила, що останній звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність слідчого, не порушуючи питання про поновлення строку оскарження бездіяльності.

Закриваючи скаргу в частині проведення розслідування кримінального провадження, слідчий суддя вважала, що це питання не може бути предметом розгляду судом.

В апеляційній скарзі апелянт просить скасувати ухвалу слідчого судді та встановити законність та соціальну справедливість. Зазначає, що у лютому 2016 року було відкрито провадження про невиконання судового рішення, яке було внесене до ЄРДР за № 0000717 та передано слідчому Кузьміну, який з метою приховування злочину нічого не зробив. На сьогоднішній день провадження не закрито, ОСОБА_8 була надана доказова база у повному обсязі. Вважає, що провадження носить ознаки корупційного характеру.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги; скаржника, який підтримав апеляційну скаргу; прокурора, яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги, вважала ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню, у зв`язку з наступним.

Слідчий суддя за змістом ухвали прийняла два рішення - повернула скаргу і закрила її за непідсудністю.

Підставою для повернення скарги, було те, що, на переконання слідчого судді, скарга була подана із пропущенням відповідного строку для оскарження бездіяльності слідчого, при цьому, скаржник не порушував питання щодо поновлення строку на оскарження, не просив визнати його таким, який був пропущений з поважних причин.

Цей висновок слідчого судді ґрунтувався на тому, що ОСОБА_7 зазначив у скарзі про те, що з лютого 2016 року слідчим в рамках кримінального провадження нічого не зроблено, а з самою скаргою звернувся лише у жовтні 2017 року.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися із вказаним висновком.

Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 КПК України, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

ОСОБА_7 фактично оскаржував бездіяльність, яка полягала у неефективному проведенні досудового розслідування (розумність строків проведення досудового розслідування), тобто бездіяльність, яка носить загальний характер і не прив`язана до конкретної дати.

Той факт, що відомості були внесені у лютому 2016 року, не свідчить, що саме цю дату слід вважати моментом вчинення бездіяльності.

Відтак, рішення слідчого судді про те, що ОСОБА_7 подав скаргу із порушенням строку, передбаченого ч. 1 ст. 304 КПК України є необґрунтованим.

Стосовно рішення слідчого судді про закриття провадження слід зазначити, що провадження по скарзі може бути закрито виключно в разі його відкриття, тобто після його розгляду по суті. Натомість, провадження за скаргою ОСОБА_7 не відкривалось, тому прийняте слідчим суддею рішення в частині закриття суперечить вимогам КПК України.

Крім цього, таке рішення, як закриття провадження за непідсудністю, взагалі не передбачено КПК України. Натомість, може бути прийняте рішення, у виді відмови у відкритті провадження, однак у вказаному випадку ОСОБА_7 оскаржував слідчому судді Мелітопольського міськрайонного суду бездіяльність слідчого Мелітополького ВП, відтак інстанційна і територіальна підсудність не була порушена.

Колегія суддів зазначає, що прийняте слідчим суддею рішення фактично порушує таке базове право як доступ до правосуддя.

Так, пункт перший частини першої статті 303 КПК України передбачає право оскарження під час досудового провадження бездіяльності слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ст. 19 Конституції України орган судової влади (суд) діє лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно роз`яснень, даних у рішенні Конституційного Суду України № 19-рп/2011 від 14 грудня 2011 року в справі № 1-29/2011 (справа про оскарження бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо заяв про злочини), недосконалість інституту судового контролю за досудовим слідством не може бути перепоною для оскарження актів, дій чи бездіяльності посадових осіб органів державної влади, а тому системний аналіз положень КПК України дає підстави для висновку про можливість оскарження до суду не тільки рішень і дій прокурора, слідчого, органу дізнання, але й їхньої бездіяльності щодо заяв або, у тому числі, повідомлень про злочини.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 113 КПК України будь-яка процесуальна дія під час кримінального провадження має бути виконана без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Отже, особа, яка подала скаргу, вправі правомірно очікувати на виконання державними органами своїх дискреційних повноважень, а тому твердження слідчого судді, що вимоги ОСОБА_7 , наведені в його скарзі, не є предметом оскарження, безумовно порушують права заявника на справедливий судовий розгляд.

Однією з процесуальних гарантій реалізації прав людини в кримінальному провадженні, у порядку передбаченому КПК України, являється право особи звернутися за судовим контролем з метою перевірки дотримання прав, свобод та інтересів осіб, і ці гарантії виявляються у праві таких осіб на доступ до правосуддя, що є сумісним з процесуальним елементом права на справедливий суд, встановлений ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що здійснення слідчими суддями судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні означає звернену до суду вимогу закону про дослідження ним доводів заявника щодо бездіяльності органу досудового розслідування з метою поновлення порушених прав особи або відмови в задоволенні його заяви, при відсутності на те підстав, передбачених приписами кримінального процесуального закону, з обов`язковою мотивацією прийнятого судового рішення.

Між тим, слідчим суддею, як свідчать матеріали провадження, не були витребувані та досліджені матеріали кримінального провадження і з достатньою впевненістю не був перевірений предмет оскарження для прийняття ним рішення про відмову у відкритті провадження.

Повернувши скаргу і закривши її в певній частині вимог, без відповідних на те підстав, слідчий суддя по суті скаргу не розглянула, викладені у ній доводи не перевірила, не дала їм об`єктивної оцінки. Вказаний факт порушує право особи на оскарження в суді рішень, дій або бездіяльності службових осіб, яке гарантовано їй державою.

Отже, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з мотивів порушення вимог кримінального процесуального закону.

Апеляційний суд на теперішній стадії процесу не має повноважень розглядати скаргу ОСОБА_7 на бездіяльність слідчого по суті, внаслідок чого матеріали за скаргою підлягають поверненню до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з призначенням нового судового розгляду.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 25 жовтня 2017 року, якою повернуто скаргу ОСОБА_7 на бездіяльність слідчого та закрито за непідсудністю скаргу в частині проведення судом розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000717 скасувати.

Призначити новий розгляд провадження в суді першої інстанції.

Матеріали провадження за скаргою ОСОБА_7 направити до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4