АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-сс/778/1116/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 жовтня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22 вересня 2017 року, якою

задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 та щодо

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, маючого середню освіту, не працюючого, не одруженого, не маючого на утриманні малолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не засудженого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 127 КК України,
застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб до 18 листопада 2017 року включно;

строк тримання під вартою підозрюваному ухвалено рахувати з дня затримання з 20 вересня 2017 року;

строк дії ухвали визначено до 18 листопада 2017 року включно,
в с т а н о в и л а:
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 22.09.2017 року та постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, або установити мінімальну заставу, достатню для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

В обґрунтування своїх вимог апелянт послалася на наступні обставини:

- виходячи з показань, наданих під час досудового розслідування свідком ОСОБА_11 , потерпілими ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , а також поданою останньою 21.09.2017 року заявою, згідно з якою, вона не має до підозрюваних ОСОБА_15 та ОСОБА_8 претензій, а свої свідчення від 20.09.2017 року вона давала під тиском, висновки щодо причетності ОСОБА_10 до даних злочинів є тільки припущенням, однак на цей факт слідчий суддя не звернув уваги, а, навпаки, взяв дані покази за основу обвинувачення;

- слідчий суддя, не дивлячись на те, що в матеріалах кримінального провадження відсутні докази, які б свідчили про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, порушив вимоги ст. 183 КПК України, оскільки обрав запобіжний захід у вигляді тримання під вартою при тому, що слідчим у клопотанні, у порушення вимог п. 6 ч. 1 ст. 184 КПК України, не наведено жодного факту на підтвердження наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та не зазначено обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, а прокурором також не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти цим ризикам;

- у порушення вимог ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя не визначив розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків;

- з урахуванням того, що потерпілі даного кримінального правопорушення вже допитані, ризик впливу на інших учасників кримінального провадження відсутній та виглядає як припущення органу досудового розслідування.

Також захисник зазначила, що ризик призначення тяжкого покарання, не може бути підставою для обрання ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та просить врахувати, що в матеріалах кримінального провадження є докази, які підтверджують те, що ОСОБА_10 раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки в місці його постійного проживання, звідки характеризується позитивно, а саме родину матір.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги, захисника, яка підтримала апеляційну скаргу, прокурора, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за наступних підстав.

Згідно зі змістом судового рішення, старший слідчий СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 звернувся до суду з клопотанням, погодженим із прокурором відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_16 , про застосування до ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У клопотанні слідчого зазначено, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_10 , діючи з 2016 року по вересень 2017 року, за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та невстановленими особами, з метою систематичного незаконного позбавлення волі людей, за грошову винагороду, отриману від їх близьких родичів, шляхом обману, зловживання довірою та погроз фізичною розправою, під виглядом надання допомоги в реабілітаційному центрі хворим від наркотичної залежності і хронічного алкоголізму, організував на території м. Запоріжжя та Запорізького району Запорізької області декілька закладів закритого типу.
Після чого, протягом тривалого часу в період з 2016 року по вересень 2017 року ОСОБА_20 , діючи з корисливих мотивів, спільно та за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та невстановленими особами, узгоджено між собою, викрали ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_12 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_13 , ОСОБА_32 , яких незаконно позбавили волі та тримали в умовах ізоляції в приватних закладах закритого типу, які діяли під виглядом реабілітаційних центрів для хворих від наркотичної залежності і хронічного алкоголізму за адресами: АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_4 ; АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_5 .
При цьому в ході зазначених протиправних дій, ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_12 , ОСОБА_33 , ОСОБА_31 , ОСОБА_13 , ОСОБА_34 , які перебували на території та приміщеннях так званих реабілітаційних центрів, силами організованої ОСОБА_20 , ОСОБА_17 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та невстановлених осіб системи охорони були фактично позбавлені волі, перебували під психологічним примусом та загрозою фізичного насильства з метою контролю за їх поведінкою та забезпеченням заборони залишати на свій розсуд території закладів за вказаними адресами, що в наслідок віку та хворобливого стану потерпілих, завдало тяжкі наслідки їх здоров`ю.
Крім того, за зазначених вище обставин, в ході викрадення та незаконного позбавлення волі хворих від наркотичної залежності і хронічного алкоголізму осіб, ОСОБА_20 , діючи з 2016 року по вересень 2017 року, умисно, за попередньою змовою та опосередковано через ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 і невстановлених осіб, піддавав систематичному катуванню ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_24 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , які перебували на території та приміщеннях так званих реабілітаційних центрів за адресами: АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_4 ; АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_5 , заподіявши останнім сильного фізичного болю, фізичного та морального страждання, шляхом нанесення побоїв, та принизливих дій з метою примусити потерпілих до покори, придушення їх спроб залишити реабілітаційні центри та з метою їх покарання за непокору.
СУ ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000305 від 14.09.2017, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 127 КК України, що підтверджується відповідним витягом з кримінального провадження.

20.09.2017 ОСОБА_10 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України в якості особи, підозрюваної у вчиненні злочину.

21.09.2017 ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 127 КК України.

Старший слідчий СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 звернувся до суду з клопотанням, погодженим із прокурором відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_16 , про застосування до ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавляння волі на максимальний строк 10 років, а відтак, усвідомлюючи невідворотність покарання, може переховуватися від органів досудового розслідування й суду, впливати на потерпілих, свідків та осіб, причетність яких до інкримінованих йому злочинів підлягає перевірці, перешкодити встановленню істини в кримінальному провадженні, тому застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, є недоцільним, у зв`язку з чим, просив обрати ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою

Приймаючи рішення, слідчий суддя врахував тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_10 за інкриміновані злочини, дані про особу підозрюваного, а саме, що ОСОБА_10 є особою працездатного віку, однак офіційно не працевлаштований, за станом здоров`я скарг не має, за сімейним станом не одружений, не має на утриманні осіб, раніше не судимий, однак підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, позитивну характеристику відносно ОСОБА_10 від релігійної громади християнської церкви «Нове покоління», а також наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 2, 3 та 4 КПК України, та застосував до ОСОБА_10 запобіжний захід у виді тримання під вартою,оскільки інший, на думку слідчого судді, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Не погоджуючись з прийнятим слідчим суддею рішенням, захисник в інтересах підозрюваного звернулась до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, за наслідками розгляду якої колегією суддів встановлено наступне.
Під час розгляду зазначеного клопотання слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_10 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146 та ч. 2 ст. 127 КК України.

Так, вирішуючи питання про наявність обґрунтованої підозри, поняття якої не міститься в національному законодавстві, слід виходити з його визначення, наведеного в практиці Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчиненні правопорушення передбачає «наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла-таки вчинити злочин», те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

У клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах міститься достатньо даних для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_10 підозри.

Отже, слідчий суддя, вивчивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_10 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів, а тому доводи захисника про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_10 підозри слід визнати безпідставними.

Разом з тим, як вважає колегія суддів, під час розгляду клопотання слідчого слідчим суддею, хоча і було встановлено наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, на які вказує слідчий, однак не було встановлено, чи доводять надані стороною обвинувачення докази ту обставину, яка свідчить про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії)). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови)).

Отже, враховуючи практику Європейського суду, дані, що характеризують особу підозрюваного, міцність соціальних зв`язків, колегія суддів доходить висновку, що в матеріалах провадження відсутні дані, які б свідчили про те, що, перебуваючи на волі, ОСОБА_10 буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню, зокрема здійснювати незаконний вплив на свідків чи потерпілих у цьому кримінальному провадженні.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що слідчим суддею безпідставно застосовано підозрюваному ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з огляду на відсутність належного обґрунтування існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Відсутнє таке обґрунтування і в самому клопотанні слідчого про тримання під вартою та не доведено належним чином наявність таких ризиків і прокурором під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Як вважає колегія суддів, застосовуючи підозрюваному ОСОБА_10 найбільш суворий запобіжний захід, слідчим суддею хоча і встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, однак не з`ясовано та не наведено переконливих аргументів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити його належної процесуальної поведінки та запобігти вказаним ризикам, у зв`язку з чим ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 та застосування щодо ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Вказаний запобіжний захід, на думку колегії суддів, забезпечить швидке та повне проведення досудового розслідування, а також виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Тому доводи сторони захисту про безпідставність застосування щодо підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу, які викладені в апеляційній скарзі, слід визнати обґрунтованими.

Керуючись ст. ст. 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 , задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22 вересня 2017 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 та щодо ОСОБА_10 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб до 18 листопада 2017 року включно, скасувати.

Відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Застосувати щодо ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово, заборонивши ОСОБА_10 залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , по 18 листопада 2017 року включно.

Звільнити ОСОБА_10 з-під варти.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_10 обовязки, передбаченіп. 1 та п. 2 ч. 5 ст. 194 КПК України: з`являтися за викликом слідчого, прокурора, суду для проведення з ним слідчих та процесуальних дій; не залишати зазначене місце постійного проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_10 положення ч. 5 ст. 181 КПК України, відповідно до якої, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.
Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_10 .
Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: