АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-кп/796/498/2018 Головуючий у суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія КК:ч. 2 ст. 309 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва
в складі: головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретарів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
прокурорів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
захисника ОСОБА_10 ,
обвинуваченого ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження по обвинуваченню
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нетеребка, Корсунь-Шевченківського району, Черкаської області, який зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

· вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 04 грудня 2002 року за ст. 15, ч. 1 ст. 185; ч. 2 ст. 185; ч. 1 ст. 309; ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі;

· вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 03 березня 2004 року за ст. 15, ч. 2 ст. 185; ст. 15, ч. 3 ст. 185; ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі;

· вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 30 вересня 2006 року за ч. 2 ст. 289, ст.75, ст.76 КК України до 5 років позбавлення волі, з іспитовим строком на 2 роки;

· вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 25 лютого 2011 року за ч. 2 ст. 309, ст. 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого 12.12.2014 умовно-достроково на 1 рік 8 місяців 21 день,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 28 липня 2017 року ОСОБА_11 засуджено за ч. 2 ст. 309 КК України до 5 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_11 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 3 роки та покладено на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
Постановлено стягнути з ОСОБА_11 процесуальні витрати у розмірі 1587 гривень 72 копійки, пов`язані із залученням експертів.

Вироком ОСОБА_11 визнано винним у тому, що 03 квітня 2017 року, приблизно о 01 годині 00 хвилин, він, знаходячись неподалік від будинку №12 по вул. Антонова в м. Києві, побачив на землі біля дерева пачку з-під цигарок, яку підняв та почав перевіряти. Відкривши вказану пачку, виявив, що в ній знаходиться згорток фольги з поліетиленовим пакетом, в якому перебувала порошкоподібна речовина світлого кольору. Будучи обізнаним, що це психотропна речовина - амфетамін, обвинувачений ОСОБА_11 залишив її собі, сховавши в праву кишеню своїх штанів, чим вчинив незаконне придбання психотропної речовини без мети збуту, та став незаконно зберігати при собі. В той же день, приблизно о 01 годині 55 хвилин, обвинувачений ОСОБА_11 , знаходячись на вул. Мартиросяна, 16/14 в м. Києві, був виявлений інспекторами УПП м. Києва, і під час проведення поверхневого огляду у нього було виявлено та вилученого згорток фольги з поліетиленовим пакетом, в якому знаходилась порошкоподібна речовина світлого кольору, що містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено, - амфетамін масою 1,083 г.

В апеляційній скарзі прокурор Київської місцевої прокуратури №9 ОСОБА_12 , не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого та кваліфікацію його дій, просить скасувати вирок в частині призначеного покарання посилаючись на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і особі обвинуваченого, внаслідок м`якості та неправильного застосування Закону України про кримінальну відповідальність. Постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_11 покарання за ч. 2 ст. 309 КК України у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі. В решті вирок суду залишити без змін.

Своє прохання прокурор обґрунтовує тим, що судом належним чином не взято до уваги дані про особу обвинуваченого ОСОБА_11 , який раніше судимий за вчинення злочину у сфері обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, судимість не погашена і не знята у встановленому законом порядку.Незважаючи на це, ОСОБА_11 вчинив новий злочин середньої тяжкості у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовий, що на думку прокурора, свідчить про неможливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, оскільки не відповідає меті покарання і суперечить принципу індивідуалізації покарання, який міститься в ст. 65 КК України.
Тому вважає, що судом недостатньою мірою враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини його вчинення та особу обвинуваченого, що в свою чергу стало підставою до призначення ОСОБА_11 покарання, яке за своїм розміром є явно несправедливим внаслідок м`якості і недостатнім для його виправлення, перевиховання та попередження вчинення нових злочинів в подальшому.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення обвинуваченого та захисника, які просили залишити вирок без зміни, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає її такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Винність обвинуваченого ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, та кваліфікація його дій за ч.2 ст. 309 КК України, доведена дослідженими судом в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України доказами і в апеляційній скарзі не заперечується.

Відповідно до 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст. 75 КК України якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

На думку колегії суддів, судом першої інстанції дотримано вказані вище вимоги закону України про кримінальну відповідальність.

Так, при призначенні обвинуваченому покарання та прийнятті рішення про звільнення від його відбування судом враховані тяжкість вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, зокрема наявність у нього судимостей, перебування на обліку у лікарів нарколога та не перебування на обліку у лікаря психіатра, позитивні характеристики з місця проживання та реєстрації, а також те, що він працює, має на утриманні вагітну дружину та її дитину, пройшов курс лікування від наркоманії.

В якості обставини, що пом`якшує покарання, враховано його щире каяття. Обставини, що обтяжує покарання, відсутні.

При цьому судом обрано максимальний строк покарання у виді позбавлення волі, передбачений ч.2 ст. 309 КК України.

На думку колегії суддів, рішення про звільнення ОСОБА_11 від відбування покарання з випробуванням прийнято судом з дотриманням вимог закону України про кримінальну відповідальність.

Апеляційна скарга прокурора не містить обґрунтування неправильності застосування ст. 75 КК України.

Натомість прохання апелянт про призначення ОСОБА_11 покарання, яке менше за розміром призначеного судом першої інстанції, суперечить доводам апеляційної скарги про невідповідність покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Виходячи з наведеного, апеляційна скарга прокурора підлягає залишенню без задоволення, а вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 28 липня 2017 року щодо ОСОБА_11 - без зміни.

Керуючись ст. 376, ст. 404, ст. 407, ст. 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури №9 ОСОБА_12 залишити без задоволення, а вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 28 липня 2017 року, яким ОСОБА_11 засуджено за ч.2 ст. 309 КК України, - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяця з дня її проголошення.

Судді:

__________________ _________________ ___________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4