Справа № 308/2920/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 березня 2018 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області - ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6

розглянувши клопотання слідчого СВ Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 у рамках кримінального провадження, відомості про яке 26.02.2018 року внесені до ЄРДР за №0000647, погоджене з прокурором, про застосування відносно :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Дубриничі Перечинського району Закарпатської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.121, ч.1 ст.152 КК України,

запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -
ВСТАНОВИВ:
З внесеного слідчим клопотання, яке погоджене з прокурором, та доданих до нього матеріалів слідує, що 25 лютого 2018 року близько 19 год. 00 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, діючи з прямим умислом, наніс потерпілій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перебувала у вертикальному положенні декілька ударів стиснутою у кулак рукою по обличчю, внаслідок чого відповідно до висновку експерта №121 від 22.03.2018 року потерпіла отримала тілесні ушкодження у вигляді травми правового ока, які слід кваліфікувати як тяжкі тілесні ушкодження. Далі ОСОБА_5 затиснутими в кулак руками наніс вже лежачій на землі ОСОБА_7 не менше 5 ударів у різні частини тіла, а саме грудну клітину, праву сідницю, нижню частину спини, верхні кінцівки, обличчя, чим спричинив останній згідно висновку експерта №121 від 22.03.2018 року тілесні ушкодження у вигляді, які згідно п.2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень відносяться до легких тілесних ушкоджень, синці на шкірних покривах правої орбітальної ділянки з набряком повік та значним виступанням очного яблука з орбіти; садна на шкірних покривах пахової ділянки справа ближче до крила тазової кістки; синця на шкурних покривах нижньої третини лівого передпліччя по передньо-внутрішній поверхні, садна пахової ділянки справа ближче до крила тазової кістки.

Продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , за вказаною адресою, діючи умисно, з метою скоїти насильницький статевий акт з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , роздягнув її та силоміць повалив лежати на матрац у кімнаті, і притиснув зверху своїм тілом, після чого, скориставшись необмеженим простором кімнати, почав зв`язувати потерпілу ОСОБА_8 ременями кінцівки, а саме ноги та руки, затуливши шарфом рот потерпілій, не даючи їй можливості покликати на допомогу, подолав її фізичний опір, пов`язаний із небажанням вступати у статевий зв`язок, розвів силоміць ноги ОСОБА_7 та вступив з нею в насильницький статевий акт природнім способом. Продовжуючи свій злочинний умисел, після марних намагань покінчити життям самогубством, ОСОБА_5 повернувся у кімнату до зв`язаної ОСОБА_7 та діючи умисно, з метою скоїти насильницький статевий акт, подолав її фізичний опір, пов`язаний із небажанням вступати у статевий зв`язок, розвів ноги останньої, та знову вступив з нею в насильницький статевий акт природнім способом.
26 лютого 2018 року відомості по вказаному факту слідчим відділом Ужгородського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000647, за ознаками вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст.121, ч.1 ст.152 КК України, та розпочато досудове розслідування.

22 березня 2018 року слідчим СВ Ужгородського ВП, за погодженням з прокурором Ужгородської місцевої прокуратури, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні ним злочинів, передбачених ч. 1 ст. 121 та ч. 1 ст. 152 КК України, а саме в умисному тяжкому тілесному ушкодженню, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння, що спричинило втрату будь-якого органу або його функцій, та зґвалтуванні, тобто статевих зносинах із застосуванням фізичного насильства.

В обґрунтування заявленого клопотання слідчий зазначає, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочинів, однин з яких відповідно до ст. 12 КК України, належить до тяжких, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років. ОСОБА_5 усвідомлює тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні даних злочину, а тому в сторони обвинувачення є достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 з метою ухилення від кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить, що більш м`які запобіжні заходи, такі як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт та застава не зможуть запобігти ризикам, визначеним ч.1 ст.177 КК України, а тому просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення застави.

У судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали, просили обрати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. При цьому, прокурор просив прийняти до уваги, що відносно ОСОБА_5 Перечинським ВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню №0000669, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.122, ч.2 ст.194 КК України, в рамках якого він тривалий час перебував у розшуку. Дане кримінальне провадження ніяким чином не пов`язане з кримінальним провадженням відносно ОСОБА_5 за ч.1 ст. 121 та ч.1 ст. 152 КК України, вони не є об`єднаними і не можуть бути, а лише свідчить про те, що ОСОБА_5 схильний до вчинення нових злочинів.

Захисник підозрюваного - ОСОБА_6 в судовому засіданні просив врахувати при обрані запобіжного заходу, що його підзахисний, за місцем проживання характеризується позитивно, є учасником АТО та наміру ухилятися від органу досудового розслідування та суду, перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні не має. Просив застосувати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, зокрема цілодобовий домашній арешт. Його підзахисний має намір працевлаштуватися, щоб мати можливість розрахуватися з потерпілою.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні свою вину у вчиненому злочині визнав частково, заперечив факт зґвалтування та просив обрати відносно нього запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали внесеного клопотання з додатками, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно положень ст.132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться (зареєстрований) орган досудового розслідування як юридична особа..

У відповідності до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч.1, п.4 ч.2 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Тобто, із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст.183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Відповідно до п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Слідчим суддею враховуються вимоги пункту 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якого термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182), а також пункту 1 частини 1 статті 178 Кримінального процесуального кодексу України, згідно з яким слідчий суддя при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний оцінити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.

Водночас, слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

З матеріалів клопотання слідує, що органом досудового розслідування ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило втрату будь-якого органу або його функцій, та ч.1 ст.152 КК України - зґвалтування, тобто статеві зносини із застосуванням фізичного насильства.

Відповідно до ст.12 КК України вказані злочини відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості та тяжких злочинів, за вчинення одного із яких передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому злочинів підтверджується: витягом з ЄРДР за №0000647 від 26.02.2018 року; протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 25.02.2018 року та від 26.02.2018 року; протоколи огляду місця події від 26.02.2018 року; постановою про визнання речовим доказом від 26.02.2018 року; протокол допиту потерпілої ОСОБА_7 ; висновок експерта №121 від 22.03.2018 року та висновком експерта №164 судово-імунологічного дослідження гр. ОСОБА_7 , наявними в матеріалах справи письмовими поясненнями ОСОБА_5 .

При розгляді клопотання слідчим суддею також оцінено особу підозрюваного ОСОБА_5 , який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має місце постійного проживання, за місцем проживання характеризується позитивно, являється учасником АТО.
Поряд з вказаними обставинами, слідчий суддя враховує також те, що СВ Перечинського ВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню №0000669, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.122, ч.2 ст.194 КК України, в рамках якого він тривалий час перебував у розшуку.
На думку суду, вчинення нового умисного злочину, пов`язаного із заподіянням фізичної та моральної шкоди потерпілій, в той час коли в провадженні органу досудового розслідування знаходиться інше кримінальне провадження, що також пов`язане із заподіянням фізичної та майнової шкоди потерпілому, а також ухилення підозрюваного від слідства та суду, свідчить не про що інше як про схильність ОСОБА_5 до вчинення нових умисних злочинів, а також про можливість подальшого ухилення, усвідомлюючи яке покарання може бути призначене, від слідства та суду.

Враховуючи зазначене, а також тяжкість вчинених підозрюваним злочинів та наслідки, які настали, зокрема потерпіла втратила око, і на даний час знаходиться у досить важкому психологічному стані, слідчий суддя приходить до висновку про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зокрема те, що ОСОБА_5 з метою уникнення від кримінальної відповідальності може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи вчинити інше правопорушення, що в свою чергу, свідчить про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам.

Таким чином, враховуючи наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.121 та ч.1 ст.152 КК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, слідчий суддя вважає, що до підозрюваного ОСОБА_5 з метою забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На думку суду, з огляду на вказані вище обставини, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та свободи ОСОБА_5 .
Частиною 3 статті 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

З матеріалів кримінального провадження та судового розгляду вбачається, що підозрюваним вчинено злочини із застосуванням насильства.

Враховуючи вищезазначене та приймаючи до уваги те, що наявні ризики передбачені ст.177 КПК України, а також те, що злочини, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 вчинено із застосуванням насильства, вважаю за можливе у відповідності до ч.4 ст.183 КПК України не визначати розмір застави у даному кримінальному провадженні.

Керуючись ст. ст. 176, -178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 309, 310 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого - задоволити.

Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дубриничі Перечинського району Закарпатської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.121, ч.1 ст.152 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком до 60 (шістдесят) днів, а саме до 17 травня 2018 року.

Строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту його фактичного затримання.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1