ПОСТАНОВА
Іменем України
05 березня 2018 р.

м. Київ

Провадження № 51-4221 ск 18

Суддя Верховного Суду Другої судової палати Касаційного кримінального суду ОСОБА_1 , розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судами першої та апеляційної інстанцій, на вирок Сихівського районного суду м. Львова від 03 жовтня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 16 листопада 2017 року щодо ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 і ОСОБА_5

встановив:

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 388 КПК України (1960 року) справа не витребовується, якщо скарга відповідно до вимог статей 398, 350 КПК України (1960 року) не може бути предметом розгляду суду касаційної інстанції.
Одночасно, згідно з ч. 2 ст. 383 КПК України (1960 року) у касаційному порядку можуть бути перевірені вироки місцевих судів, постанови (ухвали) цих судів у справах про застосування примусових заходів виховного чи медичного характеру, інші постанови (ухвали), які перешкоджають подальшому провадженню у справі, ухвали апеляційного суду, постановлені щодо цих вироків, постанов (ухвал), крім випадків, коли апеляційною інстанцією зазначені рішення скасовано, а справу направлено на нове розслідування чи новий судовий розгляд, а також ухвали апеляційного суду, постановлені ним в апеляційному порядку щодо видачі особи (екстрадиції).
У зв`язку з тим, що до касаційної скарги прокурора не долучено завіреної належним чином копії ухвали суду апеляційної інстанції щодо ОСОБА_5 , то не можна встановити, що судові рішення щодо останнього, вказані прокурором, можуть бути предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Крім того, всупереч вимогам п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 350 КПК України (1960 року) у касаційній скарзі не наведено істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваних прокурором судових рішень, а при обґрунтуванні необхідності скасування вироку та ухвали відсутні посилання на відповідні аркуші справи.

Також, прокурор у своїй касаційній скарзі порушує питання про скасування ухвали Апеляційного суду Львівської області від 16 листопада 2017 рокущодо ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 , тоді як до касаційної скарги долучає копію ухвали Апеляційного суду Львівської області від 17 листопада 2017 року, постановленої щодо вказаних осіб.
За таких обставин касаційна скарга прокурора не відповідає вимогам ст. 350 КПК України (1960 року), а тому не може бути предметом розгляду суду касаційної інстанції.
У зв`язку з цим справу щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 може бути витребувано для її перевірки в касаційному порядку при повторному надходженні скарги за умови усунення зазначених недоліків у межах передбаченого ч. 2 ст. 386 КПК України (1960 року) строку, або не пізніше одного місяця з дня одержання копії даної постанови.

Керуючись ст. 388 КПК України 1960 року, пунктами 11, 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України, п.4 параграфу 3 Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII

постановив:

Відмовити прокурору, який брав участь у розгляді справи судами першої та апеляційної інстанцій, у витребуванні матеріалів кримінальної справи щодо ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 для перевірки в касаційному порядку.

Постанова оскарженню не підлягає

Суддя ОСОБА_1