Єдиний унікальний номер №440/1772/17
Провадження №1-кп/440/136/2017
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2017 року

Буський районний суд Львівської області
в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю обвинуваченого ОСОБА_4 та потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Буську кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Петричі Буського району Львівської області, громадянина України, із неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Рожищенського районного суду Волинської області від 16.02.2015 року за ч. 2 і ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 і ч. 2 ст. 186 КК України до чотирьох років позбавлення волі, ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 21.10.2016 року ОСОБА_4 замінено невідбуту частину покарання на більш м`яке покарання у виді обмеження волі на строк один рік одинадцять місяців і один день,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -
в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 , 23 вересня 2017 року приблизно о 21 год. 40 хв., перебуваючи на вул. Привокзальній, що в смт. Красне Буського району Львівської області, діючи повторно, маючи прямий умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою особистого протиправного збагачення, шляхом ривка відкрито заволодів коштами в сумі 1500 гривень, пенсійним посвідченням та посвідченням «Ветеран праці», належними ОСОБА_5 , які знаходились у паперовому згортку у передній кишені фартуха останньої, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_5 матеріальної шкоди на вищевказану суму.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та пояснив, що він дійсно, 23.09.2017 року знаходився на вокзалі станції Красне, що по вул. Привокзальній, оскільки проводжав свого дядька ОСОБА_7 на поїзд до м. Києва, який відправлявся того дня о 20 год. 40 хв. При цьому, зауважив, що у той час, коли він разом з дядьком на вокзалі очікували на поїзд, до них підійшла потерпіла ОСОБА_5 та почала розмовляти. Згодом, провівши свого дядька на перон вокзалу, повертаючись ОСОБА_4 зауважив на зупинці поблизу вказаного вокзалу потерпілу, яка очікувала на маршрутне таксі, яким мала намір поїхати додому. Тоді обвинувачений запропонував потерпілій підвезти її на автомобілі додому, і вони пішли в сторону вокзалу. У той момент, коли вони рухались, ОСОБА_4 ривком вирвав із кишені халата потерпілої паперовий згорток, в якому виявив грошові кошти в сумі 1500 грн., посвідчення Ветерана праці та пенсійне посвідчення. Викинувши вказані документи, ОСОБА_4 залишив собі лише згадані грошові кошти потерпілої, після чого повернувся на вокзал станції Красне. У вчиненому щиро розкаюється та просить суд його суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений свою вину у вчиненому злочині визнав повністю, ним, як і іншими учасниками судового провадження не оспорюються обставини, викладені в обвинувальному акті, і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності його позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення його у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів по справі відносно тих обставин, які ніким не оспорюються.

Аналізуючи зібрані по справі докази і оцінюючи їх в сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення доведена повністю. Відтак, суд вважає, що дії обвинуваченого слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки він вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним діяння, яке відноситься до тяжких злочинів, його наслідки, особу обвинуваченого, який за місцем свого проживання характеризується негативно, на обліках нарколога та психіатра не перебуває, на шлях виправлення не став, знову вчинивши корисливий злочин під час відбування ним покарання за попереднім вироком Рожищенського районного суду Волинської області від 16.02.2015 року за ч. 2 і ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 і ч. 2 ст. 186 КК України до чотирьох років позбавлення волі із заміною невідбутої частини покарання ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 21.10.2016 року на більш м`яке покарання у виді обмеження волі на строк один рік одинадцять місяців і один день. Щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та примирення з потерпілою є обставинами, які пом`якшують покарання в силу вимог ст. 66 КК України. Натомість, обставиною, яка обтяжує покарання суд вважає вчинення злочину щодо особи похилого віку на підставі п. 6 ч. 1 ст. 67 КК України.

Відтак, суд приходить до висновку, що покарання ОСОБА_4 слід обрати відповідно до статті, за якою кваліфіковано злочин у виді позбавлення волі на певний строк в межах санкції, передбаченої ч. 2 ст. 186 КК України.

Враховуючи вищенаведене, особу обвинуваченого, суд вважає, що виправлення і перевиховання ОСОБА_4 можливе виключно в умовах ізоляції від суспільства і до нього слід застосувати покарання у вигляді позбавлення волі, частково приєднавши до цього невідбуту частину покарання за попереднім вироком Рожищенського районного суду Волинської області від 16.02.2015 року таухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 21.10.2016 року на підставі ст. 71 КК України, яка передбачає, що суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Обраний обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід залишити без змін до вступу цього вироку в законну силу.

Процесуальні витрати на залучення експертів у даному кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, 370, 373, 374 КПК України, суд -

з а с у д и в:
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, призначивши йому покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного судом покарання частково приєднати не відбуте ним покарання за вироком Рожищенського районного суду Волинської області від 16.02.2015 року та ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 21.10.2016 року та остаточно призначити ОСОБА_4 до відбуття покарання у вигляді 4 (чотирьох) років і 1 (одного) місяця позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його затримання, тобто з 10.10.2017 року.
Обраний ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу, - залишити без змін.

Речові докази:

-Пенсійне посвідчення № НОМЕР_1 , видане на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_2 та посвідчення «Ветеран праці», серії НОМЕР_3 , видане на ім`я ОСОБА_5 , передані на відповідальне зберігання потерпілій, - повернути потерпілій ОСОБА_5 ;

-Паперовий конверт, у якому знаходиться диск «VALUEPACK by traxdata», DVD-R, 4,7 GB, 120 min, 8X» з відеозаписом камер спостереження, розміщених на фасаді кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що в м. Буськ, вул. Львівська, 4 від 23.09.2017 року, що зберігається при матеріалах кримінального провадження, - залишити в матеріалах кримінального провадження;
-Паперовий конверт, у якому знаходиться диск «VALUEPACK by traxdata», DVD-R, 4,7 GB, 120 min, 8X» з відеозаписом камери спостереження, розміщеної на фасаді кафе-бару ПП « ОСОБА_8 », що в АДРЕСА_2 від 23.09.2017 року, що зберігається при матеріалах кримінального провадження, - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Копію цього вироку негайно вручити обвинуваченому, потерпілій та прокурору.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області через Буський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1