АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11/790/29/18 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст.80 КК України
УХВАЛА
Іменем України
06 березня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженої на постанову Московського районного суду м. Харкова від 20.11.2017р. відносно ОСОБА_7 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Вказаною постановою суд першої інстанції залишив без задоволення заяву засудженої ОСОБА_7 про скасування арешту квартири АДРЕСА_1 .

Приймаючи вищевказане рішення суд першої інстанції послався на те, що згідно вироку Московського районного суду м. Харкова від 12.07.2007р. ОСОБА_8 була засуджена за ч.3 ст.28, ч.4 ст.187 та ч.3 ст.28, ст.353 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна до якого входить і квартира. Строки давності для виконання зазначеного вироку відповідно до п.4 ч.1 ст.80 КК України ще не минули, а тому відсутні підстави для скасування арешту.

В апеляційній скарзі засуджена, просить скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, а саме зняти арешт з вказаної квартири.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який вважав рішення суду першої інстанції правомірним, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляцію слід залишити без задоволення виходячи з наступних підстав.

Так, згідно ч.1 ст.365 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає постанову суду першої інстанції в межах апеляції.

Відповідно до ч.9 Розділу ХI «Перехідні положення» КПК України арешт майна, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Звідси, колегія суддів погоджується з тим, що вищевказана справа розглядається у порядку передбаченому КПК України (1960).

Як вбачається з постанови (т.1 а.с.58), ОСОБА_7 була засуджена вироком Московського районного суду м. Харкова від 12.07.2007р. за ч.3 ст.28, ч.4 ст.187, ч.3 ст.28, ст.353 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
ОСОБА_7 вважає, що оскільки квартиру не конфіскували протягом 10-ти років то пройшли строки виконання судового рішення.

Відповідно до ч.2 ст.80 КК України строки давності щодо додаткових покарань визначаються основним покаранням, призначеним за вироком суду, а п.4 ч.1 тієї ж норми передбачає, що особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано протягом десяти років у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Проте, суд першої інстанції вірно вказує на те, що вищевказаний вирок набрав законної сили лише 26.02.2009р. тож ще не минуло 10 років, на які посилається ОСОБА_7 , а тому підстав для скасування заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту квартири немає.
Таким чином колегія суддів встановила, що районний суд, розглянувши заяву ОСОБА_7 не допустив жодного порушення яке б могло бути підставою передбаченою ст.367 КПК України для зміни чи скасування постанови суду.

Керуючись ст.ст.405, 407, 419 КПК України (1960), колегія суддів,-

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу засудженої залишити без задоволення, а постанову Московського районного суду м. Харкова від 20.11.2017р. відносно ОСОБА_7 без змін.

Головуючий

Судді