Номер провадження № 11-сс/785/217/14
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2014 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

за участі прокурора ОСОБА_6

скаржника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 11 березня 2014 року про накладення арешту на автомобіль марки «Мазда 626», державний номер НОМЕР_1 ,

встановила:

Зазначеною ухвалою слідчого судді накладено арешт на автомобіль марки «Мазда 626», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1992 року випуску, кузов НОМЕР_2 , двигун НОМЕР_3 об`ємом 1839, який належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САМ НОМЕР_4 , виданого 05.11.2013 р. центром №5109 УДАІ ГУМВС України в Одеській області, заборонивши йому чи іншій особі розпоряджатися будь-яким чином цим майном та використовувати його.

Відповідно до ухвали слідчого судді, у відповідності до показів потерпілої ОСОБА_8 та свідків, у кінці жовтня чи на початку листопада 2013 року, шляхом таємного проникнення у належний ОСОБА_9 гараж, невстановлені особи без відома власника гаражу, незаконно заволоділи вказаним автомобілем марки «Мазда 626», державний номер НОМЕР_1 , у салоні якого зберігалися реєстраційні документи на автомобіль та в цей час цим автомобілем користується ОСОБА_7 , рідний брат загиблого ОСОБА_10 .

Накладення арешту слідчий суддя мотивує тим, що викрадене майно, а саме автомобіль «Мазда 626», державний номер НОМЕР_1 , може бути знищено чи відчужено будь-яким шляхом, що позбавить потерпілу можливості забезпечити цивільний позов у разі його надання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 зазначив, що ухвала слідчого судді є незаконною, винесеною з допущенням неповноти судового розгляду, з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки:

- застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, бо слідчим, прокурором не доведено, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження та не доведено, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у праві і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

- підозра у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, йому не пред`явлена, тому відсутні підстави для накладення арешту на його майно;

- слідчий суддя, постановляючи ухвалу про застосування арешту на майно, порушив статті 2, 7, 9, 17, 22, 26 КПК України.

З огляду на це, ОСОБА_7 просив скасувати ухвалу про накладення арешту на майно і постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні клопотання слідчого щодо накладення арешту на майно.

Окрім того, в апеляційній скарзі ОСОБА_7 просив суд поновити йому строк на апеляційне оскарження ухвали та вважати причину пропуску строку поважною, оскільки ухвалу слідчого судді від 11.03.2014 року він отримав 12.03.2014 року, а засідання відбулося без його участі.

Заслухавши доповідача, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, скаржника, який підтримав доводи своєї апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Колегія суддів вважає недоцільним розглядати питання при поновлення скаржнику строк на апеляційне оскарження, оскільки фактично він не був пропущений, так як, відповідно до ч. 7 ст. 115 КПК України, якщо закінчення строку, який обчислюється днями або місяцями, припадає на неробочий день, останнім днем цього строку вважається наступний за ним робочий день, за винятком обчислення строків тримання під вартою та перебування в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи.

Ухвалу слідчого судді скаржник, за його словами, отримав 12.03.2014 року, а скаргу подав 17.03.2014 року, тобто не пропустив п`ятиденний строк на її подання, оскільки подав її на 5-й день строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Частина 3 цієї ж статті встановлює, що арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, i перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

Окрім того, санкція ч. 2 ст. 289 КК України передбачає можливість конфіскації майна як додатковий вид покарання.

Виходячи з цього, колегія суддів не погоджується з доводами ОСОБА_7 про те, що відсутні підстави для накладення арешту на майно, тому що підозра у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України йому не пред`явлена, оскільки арешт може накладатися на майно, що перебуває у будь-яких осіб, незалежно від їх процесуального статусу.

Колегія суддів також не приймає до уваги твердження скаржника про те, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, бо слідчим, прокурором не доведено, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження та не доведено, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у праві і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора, оскільки, в клопотанні про арешт майна (а.п. 3), слідчий вказав, що зібрані матеріали досудового розслідування вказують на наявність достатніх підстав вважати, що автомобіль «Мазда 626», д.р.н. НОМЕР_1 , є набутим в результаті вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, а також надав копії матеріалів, які підтверджують ці доводи.

Окрім того, слідчий мотивував клопотання про арешт майна тим, що необхідно забезпечити можливий цивільний позов та досягнення дієвості кримінального провадження, оскільки є ризики зникнення, пошкодження вищевказаного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Як видно з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя вказав чому саме необхідно накласти арешт на майно та мотивував прийняття зазначеного рішення, тому вимоги кримінально-процесуального закону виконав та врахував їх при постановленні ухвали.

За таких обставин колегія суддів вважає, що слідчий суддя об`єктивно врахував обставини справи, наявність ризиків знищення та відчуження викраденого майна, що можуть позбавити потерпілу ОСОБА_8 можливості забезпечити цивільний позов у разі його подання та дійшов правильного висновку про те, що потрібно накласти арешт на майно, а саме на автомобіль марки «Мазда 626», державний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 , тому, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала слідчого судді без змін.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 170, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 11 березня 2014 року про накладення арешту на автомобіль марки «Мазда 626», державний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Апеляційного суду Одеської області: ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4