справа № 208/749/18
провадження № 1-в/208/56/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 березня 2018 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника установи ОСОБА_4

засудженої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_6 та засудженої ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше судимої, засудженої 12.11.2014 року Новоукраїнським районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.307, ч.2 ст.317,ч.1 ст.70 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна в дохід держави, що належить їй на праві особистої власності. Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області від 10.03.2015 року вирок Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 12.11.2014 року - змінити. Виключити з мотивувальної та резолютивної частини вироку положення, щодо конфіскації всього майна, що належить їй на праві особистої власності. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетроської області від 12.02.2016 року зарахувати строк попереднього ув`язнення з 05.05.2014 року по 10.03.2015 року з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі, суд
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Заводського районного суду м. Дніпродзержинська знаходиться клопотання захисника ОСОБА_6 та засудженої ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення.

Клопотання засудженої ОСОБА_5 мотивоване тим, що вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 12.11.2014 р. вона визнана винною за ч.2 ст.307, ч.2 ст.317,ч.1 ст.70 КК України з призначенням покарання у виді 6 років позбавлення волі.

За період відбування покарання в місцях позбавлення волі вона робила все від неї залежне щоб її характеристики були щонайкращими, а її поведінка та ставлення до праці ні в кого не викликали сумніву в тому що вона довела своє виправлення.

За зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці має два заохочення, до дисциплінарної відповідальності не притягувалась. У Кам`янській ВК №34 закінчила 9 класів, навчається в ПТУ при установі по спеціальності «швачка», працює на швейному підприємстві.

Підтримує соціально-корисні зв`язки з дітьми. У відношенні з іншими засудженими привітна, намагається уникати конфліктних ситуацій.

Просить звернути увагу на те, що внаслідок її неправомірних дій нікому не заподіяно шкоди. Також просить врахувати те, що вона хвора на ВІЛ.

Захисник засудженої ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 у своєму клопотанні посилався на те, що подія злочину, яка була інкримінована його підзахисній, була штучно створена працівниками міліції, а судовий розгляд по суті пред`явленого обвинувачення в судах двох інстанцій відбувався з грубими порушенням її права на справедливий судовий розгляд.

Вищий спеціалізований суд України не спромігся відновити порушені права засудженії ОСОБА_5 та її співмешканця ОСОБА_7 навіть частково.

Правова позиція захисту була підсумована у його Тезах (додаються), які він усно озвучив у судовому засіданні та долучив до матеріалів провадження. Однак Ухвала ВССУ від 10.09.15р. (додається) не містить жодного слова спростування чи заперечення проти жодного приведеного в Тезах аргументу чи доводу захисту. В остаточному судовому рішенні про це навіть не згадується.

Зі спілкування з ОСОБА_8 засобами телефонного зв`язку знає від неї що вона хворіє на низку захворювань, зокрема, є хворою на ВІЛ. Нажаль адміністрація виправної колонії № 34 з надуманих підстав відмовилася задовольнити його адвокатській запит і надати конкретну інформацію з цього приводу. Знає від підзахисної також те, що відбуваючи покарання у Павлоградській виправній колонії № 142, була неодноразово відзначена заохоченнями. Що по останньому місцю відбування покарання працює, що до дисциплінарної відповідальності не притягалася.

В судовому засіданні в режимі відео-конференції засуджена підтримала клопотання, просила застосувати до неї ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, вину не визнає повністю, підтримує свого захисника.

Захисник обвинуваченої - ОСОБА_6 до судового засідання не з`явився, в письмовому клопотанні просив проводити розгляд справи без його участі.

Представник ДУ "Кам`янська виправна колонія (№34)" вважала клопотання безпідставним, просила відмовити у його задоволенні, оскільки, на думку адміністрації колонії, ОСОБА_5 , зважаючи на характеризуючи дані, не довела свого виправлення.

Прокурор, в судовому засіданні вказала, що з огляду на дослідженні матеріали особової справи, які містять характеристику ОСОБА_5 , яка ініціативу в роботі не проявляє, клопотання не підлягає задоволенню, також прокурор акцентувала увагу на те, що засуджена зазначила, що її дії спровоковані працівниками поліції, вину вона не визнає, не має щирого каяття, а це є однією з обов`язкових умов до ст. 81 ККУ.

Дослідивши матеріали особової справи засудженої, заслухавши думку учасників судового засідання, суд вважає, що клопотання засудженої ОСОБА_5 та її захисника ОСОБА_6 про звільнення від відбування покарання умовно-достроково задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено наступне.

Засіданням спостережної комісії та комісії Державної установи «Кам`янська виправна колонія (№34)» по розгляду справ засуджених відбувших встановлену частину покарання, для подання справ до суду для застосування умовно-дострокового звільнення від покарання, заміни покарання більш м`яким, переведення до дільниці соціальної реабілітації від 12.01.2018 року засудженій ОСОБА_5 відмовлено у направлені особової справи до суду для розгляду питання щодо можливості застосування ст.81 КК України.

ОСОБА_5 на час подання заяви відбула 3/4 частини строку призначеного судом покарання, що є однією з формальних умов для умовно-дострокового звільнення. Також раніше була судима з іспитовим строком та належних висновків не зробила і знову вчинила умисний злочин, зарекомендувала себе неоднозначно, стягнень та заохочення не має.

Згідно до ст.6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Разом з цим, оцінюючи у сукупності всі дані, які можуть служити чинником для визнання поведінки засудженої такою, що свідчить про її виправлення, суд вважає, що засудженою ОСОБА_5 не надано конкретних переконливих даних про те, що процес її виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше її виправлення можливе в умовах перебування на волі.

При цьому суд враховує думку адміністрації ДУ «Кам`янська виправна колонія (№34)», викладену у характеристиці, яка міститься в матеріалах особової справи засудженої, з якої вбачається, що під час транзитного перебування у Дніпропетровському слідчому ізоляторі допустила порушення встановленого режиму утримання, 01.09.2015 року їй було оголошено догану за зберігання забороненого предмету (мобільного телефону). Стягнення погашене у встановленому законом порядку.

З 02.10.2015 року відбувала покарання у Павлоградській ВК №142, де мала два заохочення правами начальника відділення: 31.12.2015 року зняте раніше накладене стягнення від 01.09.2015 року (за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці); 02.02.2016 року - подяка за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці. Однак, матеріали на застосування заохочення до засудженої складені всупереч вимогам методичних рекомендацій щодо критеріїв застосування до засуджених встановлених кримінально-виконавчим законодавством заохочень. Також на опитувальному аркуші відсутня думка більшості членів адміністративної комісії установи, а є лише їх підпис.

26.02.2016 року засуджена була направлена для подальшого відбування покарання до державної установи «Кам`янська виправна колонія (№ 34)», де була працевлаштована на швейному виробництві установи чистильником продукції. Покладені на неї обов`язки виконувала повільно потребувала спонукань та контролю.

13.04.2017 року засуджену було етаповано до УВП№ 14 м. Кропивницький. Під час перебування в установі режим утримання не порушувала. Стягнень та заохочень не мала.

15.09.2017 року засуджена повернулась до державної установи «Кам`янська виправна колонія (№ 34)». Вимог режиму відбування покарання дотримується під контролем адміністрації. Мала профілактичні бесіди з приводу охайності зовнішнього виду. Заохочень не має. По прибутті до установи була працевлаштована у майстернях установи ручником, наданий об`єм роботи виконувала в силу своїх можливостей, працювала занадто повільно. Пропрацювавши два місяці, звільнилась за власним бажанням. Після цього з нею неодноразово проводились бесіди з приводу того, що суспільно-корисна праця є одним з основних засобів виправлення і ресоціалізації засуджених. Понад місяць засуджена не залучалась до праці за власним бажанням і лише з 09 січня поточного року звернулась з заявою про її працевлаштування. Була працевлаштована на підприємстві установи чистильником продукції, де і працює про теперішній час. Ініціативи в роботі не проявляє, виконує лише необхідний мінімум наданої роботи. Протягом останнього місяця у роботі мала коефіцієнт трудової участі 0,5%, не прагне жодним чином підвищувати свої виробничі показники.

По відношенню до представників адміністрації дотримується правомірних взаємовідносин. Тактовна, але не щира. Може казати неправду адміністрації задля викликання до себе співчуття.

В колективі засуджених конфліктних ситуацій намагається не створювати. Підпадає під вплив більш сильних особистостей. Власної думки у прийнятті рішення не має.

Соціально-корисну ініціативу у житті відділення не проявляє, виправдовуючись, що вже є особою немолодого віку та станом здоров`я.

За характером меланхолічна, похмура, хитра та брехлива. Захоплення не стійкі та залежать від оточення.

Залучена до програм диференційованого виховного впливу за напрямком: «Підготовка до звільнення», «Подолання наркотичної залежності», «Освіта». Тематичні заходи відвідує формально. В рамках реалізації програми «Освіта» навчається у 10 класі в школі з класами вечірньої форми навчання при установі. Зацікавленості в навчанні не проявляє. Вважає, що для неї це не є необхідним.

Підтримує соціально-корисний зв`язок із чоловіком та синами шляхом телефонних розмов.

Відповідно до ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджена сумлінною поведінкою та ставленням до праці довела своє виправлення.

Отже, підстав для умовно-дострокового звільнення від покарання засудженій ОСОБА_5 суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.81 КК України, ст.ст.537,539, КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_5 та її захисника ОСОБА_6 про застосування умовно-дострокового звільнення від покарання - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в Апеляційний суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляції через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1