Ухвала

12 березня 2018 р.

м. Київ
справа № 617/1642/16-к

провадження № 51-4580 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Вовчанського районного суду Харківської області від 13 жовтня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 18 січня 2018 року відносно нього,
встановив:
У касаційній скарзі порушується питання про перегляд вказаних судових рішень у касаційному порядку.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог пунктів 4, 5 ч. 2 та ч. 3 цієї статті.
Згідно зі ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначаються: обґрунтування заявлених скаржником вимог із відображенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення, вимоги особи, що подає скаргу. Також якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає це в касаційній скарзі.
Проте вказаних приписів закону засуджений належним чином не виконав.
За положеннями ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права, правильність правової оцінки обставин, і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Отже, посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК, що є підставою для зміни чи скасування таких рішень, а також належним чином обґрунтувати свої доводи.
Натомість, як вбачається зі змісту касаційної скарги, на обґрунтування своєї позиції про незаконність оскаржуваних судових рішень засуджений зокрема, вказує на неповноту судового розгляду, посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що згідно положень статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Крім того, посилаючись у касаційній скарзі на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, ОСОБА_4 не навів доводів щодо явної несправедливості призначеного йому покарання з огляду на положення ст. 414 КПК, приписи статей 50, 65 КК та особливості правозастосування ст.75 вказаного Кодексу.

До того ж, як убачається з матеріалів провадження за скаргою, вирок суду першої інстанції був предметом перевірки в порядку апеляційної процедури. Однак засудженим не зазначено у чому саме полягає незаконність та необґрунтованість ухвали суду апеляційної інстанції від 18 січня 2018 року та які конкретно порушення закону, які, на його думку, було допущено апеляційним судом при розгляді даного кримінального провадження в порядку апеляційної процедури за аналогічними доводами.
Поряд з тим, у поданій скарзі не наведено мотивування щодо незаконності вироку та ухвали й необхідності їх зміни (в частині вирішення цивільного позову про відшкодування моральної шкоди) на підставі, передбаченій п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК, з урахуванням положень статей 127-129, 370, 412, 419 цього Кодексу, статей 23, 1167, ЦК у їх взаємозв`язку.

Також, вимога засудженим сформульована без урахування положень ст. 436 КПК, якою визначено повноваження цього суду за наслідками розгляду касаційної скарги. Так, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 427 КПК якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі. Однак подана касаційна скарга не містить жодних застережень щодо цієї обставини.
Оскільки касаційна скарга засудженого не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК залишити її без руху та встановити строк, необхідний для усунення зазначених в ухвалі недоліків (засудженим має бути підтверджено, що ним не пропущений встановлений ухвалою суду строк при повторному зверненні до суду).
Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Вовчанського районного суду Харківської області від 13 жовтня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 18 січня 2018 року відносно нього залишити без руху та надати йому строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.
У разі невиконання вимог касаційна скарга буде повернута особі, яка її подала..
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3