справа № 521/1469/17
провадження № 1-кп/521/103/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2018 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючий суддя - ОСОБА_1

секретар - ОСОБА_2

прокурори - ОСОБА_3

представник потерпілого - ОСОБА_4

потерпілий - ОСОБА_5

у присутності обвинуваченого - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_6 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ; офіційно не працевлаштованого; одруженого; що мешкає за адресою: АДРЕСА_1

у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_6 , 29.09.2016 року, приблизно о 18 годин, знаходячись на спортивному майданчику біля школи № 69, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. І. Рабіна, 45 на ґрунті раптово виниклих неприязнених стосунків, діючи з прямим умислом направленим на завдання легкого тілесного ушкодження ОСОБА_5 , завдав удар рукою в обличчя останнього.

У судовому засіданні обвинувачений свою провину визнав повністю та пояснив, що 29.09.2016 року знаходився на спортивному майданчику біля школи № 69 в м. Одесі, де в зв`язку з застосуванням насильства до його дитини, у відповідь завдав ушкоджень ОСОБА_5 .. У скоєному кається.

Суд з`ясував обставини та перевіряв їх іншими доказами, шляхом допиту свідків, потерпілого та дослідженням документів, наданих сторонами, відповідно до яких:

-потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що він перебував на спортивному майданчику біля школи № 69 з друзями, коли у нього стався невеличкий конфлікт з сином обвинуваченого, в ході якого він ударів не завдавав. В цей час обвинувачений вдарив його кулаком по обличчю;

-свідок ОСОБА_7 пояснила, що вона бачила, як обвинувачений вдарив потерпілого кулаком в обличчя. Перед цим потерпілий тицьнув пальцем сина обвинуваченого.

-свідок ОСОБА_8 пояснила, що потерпілий поплескав по спині сина обвинуваченого, після чого обвинувачений вдарив потерпілого в обличчя;

-свідок ОСОБА_9 пояснила, що між потерпілим та сином обвинуваченого виникли суперечки, при цьому потерпілий нікого не бив. Під час суперечок обвинувачений різко підійшов до потерпілого та вдарив останнього кулаком в обличчя. Від удару у потерпілого пішла кров та він виплюнув зуби, а вона та інші свідки припинили бійку.

-потерпілий мав легкі тілесні ушкодження у вигляді крововиливи слизової оболонки верхньої губи, садно червоної облямівки верхньої губи, сколи коронкових частин перших зубів верхньої щелепи справа та зліва з ушкодженням пульпових камер, садно області правої ключиці, які могли бути заподіяні 29.09.2018 року та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (акт № 2949 від 29.09.2016 року, висновок експерта 3598 від 30.10.2016 року);

-свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 впізнали обвинуваченого, як особу, яка 29.09.2016 року завдала тілесних ушкоджень потерпілому (протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.01.2017 року, 17.01.2017 року та від 18.01.2017 року);

-обвинувачений раніше не судимий (вимога від 25.01.2017 року); не перебуває на обліку в КУ «ООМЦПЗ» (довідка від 23.01.2017року).

Суд дослідивши обставини кримінального провадження, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що вони є достатніми для прийняття рішення про винуватість ОСОБА_6 у скоєні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.
Викладаючи мотиви прийнятого рішення суд, в томі числі приймає до уваги рішення ЄСПЛ від 10.02.2010 року по справі «Серявін та інші проти України», відповідно до якого суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, проте обсяг мотивування може бути різним залежно від характеру рішення. та Висновок Консультаційної ради європейських судів № 11 (2008) відповідно до якої виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення. Згідно з пунктом 41 зазначеного Висновку обов`язок судів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент сторін на підтримку кожної підстави. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Відповідно до практики ЄСПЛ очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може надавати кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч.1 ст. 125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження.
Відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає обставиною, яка пом`якшують покарання щире каяття.

Обвинувальним актом не встановлено обставин, які обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, а суд відповідно до ст. 337 КПК України позбавлений можливості самостійно відшукувати вказані обставини.

При визначені виду та міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості та суспільної небезпечності вчиненого злочину злочин відноситься до категорії невеликої тяжкості; особу винного раніше не судимий, його вік 33 років та соціальне положення офіційно не працевлаштований, одружений; характер, мотиви та обставини вчиненого злочину, які встановлені в ходу судового розгляду справи та викладені вище, а також наявність обставини, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання та вважає можливим призначити ОСОБА_6 покарання в межах санкції ч.1 ст. 125 КК України у вигляді громадських робіт.

Розглядаючи питання щодо призначення покарання, суд виходить з принципу змагальності, який закріплений в п. 15 ч.1 ст. 7 та ст. 22 КПК України та диспозитивності, який закріплений в п. 19 ч.1 ст. 7 та ст. 26 КПК України.

З урахуванням поведінки обвинуваченого під час судового розгляду справи (явка в судові засідання) та призначеного покарання суд вважає за можливе запобіжний заход не обирати .

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у вигляді 200 годин громадських робіт.

Запобіжний заход не обирати.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається прокурору, обвинуваченому, представнику потерпілого та за наявності заяви буде направлено іншим учасникам провадження.

Головуючий суддя: ОСОБА_1