АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/3364/17 Номер провадження 11-кп/786/770/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.187 КК України Т.З.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 листопада 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю :
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві матеріали кримінального провадження №0000103, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 січня 2017 року, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника на вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 13 червня 2017 року,-

В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Костянтинівка Арбузинського району Миколаївської області, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, непрацюючого, судимого:

1) 30 грудня 1999 року Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 4 ст. 81, 44, ч. 3 ст. 81, 42 КК України (далі - КК) 1960 року на 3 роки 6 місяців позбавлення волі умовно з іспитовим строком на 2 роки зі сплатою штрафу в сумі 200 грн.;

2) 18 червня 2003 року Апеляційним судом Полтавської області по п. п. «а», «б», «з», «и» ст. 93, ч. 3 ст. 142, ч. 2 ст. 140, 70 КК 1960 року на 10 років позбавлення волі. На підставі статті 71 КК шляхом поглинення менш суворого покарання за попереднім вироком більш суворим за цим остаточно визначено покарання у виді 10 років позбавлення волі. Ухвалою Верховного Суду України дії засудженого з ч. 2 ст. 140 КК перекваліфіковано на ч. 2 ст. 185 КК і за сукупністю злочинів на підставі ст. 42 КК остаточно визначено покарання у виді 10 років позбавлення волі, звільненого 21 грудня 2009 року по відбуттю покарання;

3) 26 квітня 2012 року Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 307 КК на 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією ? частини належного йому майна;

4) 11 лютого 2015 року Крюківським районним судом м. Кременчука за ч. 2 ст. 309 КК на 2 роки позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК частково приєднано невідбуте покарання за попереднім вироком і остаточно призначено 2 роки 1 місяць позбавлення волі, звільненого 5 липня 2016 року по відбуттю покарання, -

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та засуджено до покарання у виді 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому вказано рахувати з 21 лютого 2017 року, зараховано час його перебування під вартою в зв`язку з обранням щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по цій справі.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зараховано обвинуваченому термін його попереднього ув`язнення по цій справі у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 21 лютого 2017 року до набрання вироком законної сили.

За вироком суду, 7 січня 2017 року, близько 22 год., обвинувачений ОСОБА_8 разом з іншою невстановленою досудовим розслідуванням особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження (далі Невідома особа), перебували в коридорі, біля входу до зали ігрових автоматів «Національна лотерея України», що по вул. І. Мазепи, 49 в м. Полтаві.

Помітивши, як в цей час в коридор зазначеного приміщення зайшли потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , у ОСОБА_8 та Невідомої особи виник раптовий умисел на заволодіння їх особистим майном шляхом вчинення на них нападу із застосуванням насильства небезпечного для життя чи здоров`я особи.

Реалізовуючи спільний, узгоджений корисливий намір на заволодіння чужим майном, який включав в себе миттєве та одночасне подолання опору обох потерпілих, з тим щоб виключити можливість кожного з них надати допомогу один одному, покликати на допомогу чи перешкодити у доведенні злочинного наміру до кінця в інший спосіб, ОСОБА_8 , діючи умисно за попередньою змовою разом з Невідомою особою, повторно, тобто як особа, що раніше вчинила розбій, завдав ОСОБА_10 удар кулаком в обличчя.

В подальшому, ОСОБА_8 , не зважаючи на те, що ОСОБА_10 вийшов з коридору на вулицю та почав просити того заспокоїтись, свої протиправні дії не припинив та двічі наніс удари кулаком в обличчя, від яких потерпілий впав на землю, після чого не менше трьох разів завдав йому удари ногою у взутті в голову.

Внаслідок вказаних дій, ОСОБА_8 , відповідно до висновків судово медичних експертиз № 155 від 28 лютого 2017 року та № 476 від 14 квітня 2017 року спричиннено ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді:

- закритої черепномозкової травми струсу головного мозку, відкритого перелому кісток носу, шрамів шкіри лівого надбрів`я, виличної ділянки зліва, верхньої та нижньої губ зліва, які є наслідком загоєння ран м`яких тканин та кваліфікуються у сукупності як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я;

- гіперпігментації шкіри ділянок 2-3-го пальців кісток лівої кисті, які є наслідком загоєння саден шкіри та кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження.

Вказані тілесні ушкодження утворились від дії тупих предметів з обмеженими контактуючими поверхнями, якими могли бути пальці рук стиснуті в кулак, нога людини у взутті, не менш як від чотирьохкратної дії травмуючих факторів.

Надалі, ОСОБА_8 , подолавши за допомогою вищевказаного насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я особи, опір ОСОБА_10 , обшукав кишені його одягу, з яких викрав мобільний телефон «Samsung GT-S5233T» з ІМІЕ 9039 вартістю 1000 грн. та грошові кошти в сумі 200 грн.

Одночасно з цими діями ОСОБА_8 , Невідома особа, діючи з ним за попередньою змовою, умисно для досягнення спільного злочинного, корисливого умислу, завдала ОСОБА_9 удар кулаком в ліву частину тулуба, після чого збив ударом ноги останнього з ніг на землю та завдав ногою у взутті не менше 3 ударів в голову, внаслідок чого спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді субкон`юнктивальний крововилив зовнішнього кута лівого ока в ділянці білкової оболонки, шрам лівої повіки, переломи ребер, тяжкість яких в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим.

Надалі, Невідома особа, подолавши за допомогою вищевказаного насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, опір ОСОБА_9 , обшукав кишені його одягу, з яких викрав мобільний телефон «Lenovo A2010» вартістю 2750 грн. та грошові кошти в сумі 250 грн.

Після цього, ОСОБА_8 разом з Невідомою особою розпорядились вищевказаним майном потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_9 на власний розсуд, чим спричинили їм матеріального збитку на суму 1200 грн. та 3000 грн. відповідно.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого просить змінити вирок суду та перекваліфікувати його дії з ч.2 ст. 187 на ч.2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання відповідно до санкції ч.2 ст. 125 КК України.

Сторона захисту вважає, що суд першої інстанції неправильно кваліфікував дії обвинуваченого та що він не вчиняв злочин, передбачений ч.2 ст. 187 КК України. Сторона захисту вважає, що така позиція підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_10 , який під час судових засідань не міг чітко вказати, що саме обвинувачений викрав у нього та іншого потерпілого гроші та мобільні телефони. Крім того, потерпілі перебували у стані алкогольного сп`яніння, що убачається з відеозапису нагрудної відеокамери лейтенанта поліції ОСОБА_11 під час виїзду на місце здійснення інкримінованого ОСОБА_8 злочину.

В апеляційній скарзі обвинувачений також просить перекваліфікувати його дії з ч.2 ст. 187 на ч.2 ст. 125 КК України посилаючись на те, що розбою він не вчиняв, а лише перебуваючи в клубі «Національна лотерея» зі своїм знайомим на виході зустріли потерпілих з якими відбувся конфлікт в результаті чого обвинувачений наніс одному з потерпілих удар в обличчя. Стверджує, що його знайомий також наносив удари іншому потерпілому, відібравши у потерпілих 2 телефони, які вони потім заклали в ломбард.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та в його інтересах захисника на підтримку апеляційних скарг з мотивів у них наведених, думку прокурора ОСОБА_6 про законність та обгрунтованість судового рішення, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

З огляду на положення статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд не допустив цих порушень кримінального процесуального закону.

Свій висновок про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочину щодо потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , суд зробив на підставі доказів, які він дослідив та оцінив із дотриманням положень ст.94 КПК України. Докладні мотиви прийнятого рішення відповідно до вимог ч.3 ст.374 КПК України суд навів у вироку.

Доводи апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника не викликають сумнів у правильності судового рішення щодо визнання винним обвинуваченого у вчиненні розбійного нападу на потерпілих із застосуванням насильства, з метою заволодіння їх майном, вчинений за попередньою змовою групою осіб, та особою, яка раніше вчинила розбій, і спростовуються зібраними у провадженні доказами.

Так, у основу вироку суд обґрунтовано поклав послідовні показання потерпілого ОСОБА_10 , який детально суду пояснив про факт нападу на нього та його знайомого ОСОБА_9 та їх побиття 07 січня 2017 року, близько 22 год. при вході до Інтернет-кафе двома невідомими особами, одним з них, як йому потім стало відомо, був обвинувачений ОСОБА_8 , якого він чітко бачив з близької відстані. При цьому ОСОБА_8 заволодів його мобільним телефоном і грошима, витягнувши їх з його кишені.

Колегія суддів не вбачає підстав ставити під сумнів показання потерпілого ОСОБА_10 з підстав неспроможності вказати на ОСОБА_8 , як на особу, яка забрала у нього та іншого потерпілого кошти та мобільні телефони з огляду перебування у стані алкогольного сп`яніння, як про це стверджує захисник в апеляційній скарзі.

Так, свої показання потерпілий ОСОБА_10 підтвердив в ході слідчих експериментів під час досудового розслідування 30 січня та 7 квітня 2017 року, вказавши як на місце скоєння злочину, так і на механізм та спосіб спричинення йому тілесних ушкоджень та заволодіння його майном і коштами ( а. п. 71-76, 83-89).

При цьому, потерпілий ОСОБА_10 при пред`явленні для впізнання по фотознімках упізнав ОСОБА_8 як особу, яка 07 січня 2017 року по вул. І.Мазепи, 49 в м. Полтаві біля приміщення ігрових автоматів вчинила розбійний напад на нього та заволоділа його мобільним телефоном і коштами, згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30 січня 2017 року (а. п. 54-55).

Відповідно до висновків судово-медичного експерта №155 від 28 лютого 2017 року та додаткового висновку №476 від 14 квітня 2017 року (а. п. 62-63, 92-94) у потерпілого ОСОБА_10 встановлені тілесні ушкодження, які у своїй сукупності, було кваліфіковано, як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Згідно даних висновку експерта показання потерпілого ОСОБА_10 , які він дав 30 січня та 7 квітня 2017 року в ході проведення слідчих експериментів з його участю, не протирічать об`єктивним даним судово-медичної експертизи в пунктах механізму та давності заподіяння йому тілесних ушкоджень, що були спричинені внаслідок нападу на нього та його побиття обвинуваченим ОСОБА_8 .

Показання потерпілого є логічними, послідовними та узгоджуються з іншими наявними у кримінальному провадженні доказами, а підстав, які б свідчили про недостовірність показань потерпілого колегією суддів не встановлено.

Винність ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення щодо потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , підтверджується також рядом досліджених в суді письмових доказів, із яких значаться і висновки експертів, і матеріали проведених у відповідності з нормами закону слідчих дій.

Під час проведення слідчого експерименту 30 січня 2017 року з участю іншого потерпілого ОСОБА_9 , останній зміг відобразити механізм спричинення йому тілесних ушкоджень та заволодіння його майном і коштами, та вказав на місце та обставини, за яких це було здійснено, на осіб, які були присутні при нападі, та в подальшому впізнав ОСОБА_8 при пред`явленні для впізнання по фотознімках, як особу, яка вчинила разом з Невідомою особою цей розбійний напад, що підтверджується протоколом слідчої дії від 27.01.2017.

При проведенні узагальненого аналізу показань потерпілих про обставини розбійного нападу жодних протирічь чи неточностей колегією суддів не встановлено, з огляду на їх узгодженість та відповідність між собою.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_8 в апеляційній скарзі на спричинення потерпілим лише легких тілесних ушкоджень та на свою непричетність до вчинення розбійного нападу з метою заволодіння майном потерпілих не заслуговують на увагу та спростовуються як показаннями потерпілого, так і усіма доказами у провадженні.

Заперечуючи свою причетність до вчинення розбійного нападу на потерпілих, ОСОБА_8 при апеляційному перегляді провадження стверджував про те, що розбою щодо потерпілих не вчиняв, такого умислу не мав, а лише завдав одному з них декілька ударів в різні частини тіла. При цьому телефони відбирала у потерпілих особа, яка перебувала поруч з ним, його знайомий, які вони в подальшому здали до ломбарду.

Натомість, будучи допитаним у суді першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_8 взагалі заперечував як свою причетність, так і причетність невідомої особи, тобто свого знайомого з яким він перебував у приміщенні гральних автоматів, до побиття потерпілих, лише знайшов телефон марки «Lenovo A2010» в приміщенні кафе, та привласнив його.

Така непослідовність показань обвинуваченого та безмотивна їх зміна дають підстави колегії суддів розцінювати їх як спробу зменшити ступінь тяжкості вчиненого злочину з метою в подальшому уникнути покарання за вчинений тяжкий злочин, та обумовлені позицією захисту обвинувачених.

Згідно довідки ПТ «Климчук і компанія «Ломбард Капітал» від 25 січня 2017 року, за договором фінансового кредиту обвинуваченим 7 січня 2017 року в ломбарді отримано кредит в розмірі 750,00 гривень під заклад мобільного телефону «Lenovo А2010 (іmеі: НОМЕР_1 ) (а. п. 61), який належить потерпілому ОСОБА_9 . На підтвердження факту оформлення угоди про заставу телефону потерпілого на мобільний телефон ОСОБА_8 7 січня 2017 року о 22 год. 39 хв. надійшло повідомлення від ломбарду.

Згідно протоколу огляду телефонних з`єднань, з телефону за номером НОМЕР_2 , який належав обвинуваченому ОСОБА_8 , що підтверджено наданими доказами, а саме довідки ТОВ «Нова Пошта», на наступний після вчинення злочину день, тобто 8 січня 2017 року, було вставлено до мобільного телефону з ІМІЕ НОМЕР_3 , який належить потерпілому ОСОБА_10 , картку оператора мобільного зв`язку обвинуваченого.

Наведені докази поза розумним сумнівом, а також узгодженість дій обвинуваченого ОСОБА_8 та іншої невідомої особи, повністю спростовують доводи обвинуваченого та його захисника про відсутність у нього умислу на вчинення розбійного нападу, які спричинивши потерпілим тілесні ушкодження, заволоділи коштами та майном останніх, а тому необхідності перекваліфікації його дій на ст. 125 КК України колегія суддів не вбачає. При цьому суд виходить із чітких та послідовних показань потерпілих, які об`єктивно підтверджуються усією сукупністю зібраних доказів про те, що зловмисники діяли злагоджено та одночасно, були поєднані одними способом та метою протиправного нападу з метою заволодіння чужим майном. В подальшому заволоділи грошима та майном потерпілих.

У відповідності до ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд врахував тяжкість вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше засуджувався на вчинення особливо тяжких злочинів, у тому числі аналогічних злочинів, незважаючи на наявність на утримання малолітньої дитини не працює, тобто постійного джерела прибутку не має, як і не зайнятий суспільно-корисною діяльністю, його поведінку та ставлення до вчиненого. Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд визнав рецидив злочину. Обставин, які б пом`якшували покарання ОСОБА_8 суд не вбачав, а тому вірно дійшов висновку про можливість перевиховання обвинуваченого лише в умовах ізоляції від суспільства, оскільки він вчинив зухвалий та корисливий тяжкий злочин.

Оцінивши в сукупності всі обставини провадження колегія суддів приходить до висновку, що покарання призначене судом першої інстанції обвинуваченим за своїм видом та розміром, є справедливим, достатнім і необхідним для виправлення та перевиховання обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Таким чином, вирок суду є законним і обґрунтованим, підстав для його скасування не вбачається.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення колегією суддів не встановлено.

Зазначені в заяві обвинуваченого обставини не мають жодного відношення до досудового розслідування матеріалів даного кримінального провадження за №0000103 від 08.01.2017 та стосуються подій іншого злочину, а тому колегією суддів не розглядаються.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , та його захисника залишити без задоволення, а вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 13 червня 2017 року стосовно ОСОБА_8 без змін.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати в строк відбування покарання призначеного ОСОБА_8 строк його попереднього ув`язнення з 21.02.2017 по 20.06.2017 включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає чинності з моменту оголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою,- в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий суддя ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3
ОСОБА_4