Справа №718/1312/17
Провадження №1-кп/718/101/17
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2017 року Кіцманський районний суд Чернівецької області

у складі: головуючої-судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

представників потерпілого ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кіцмань кримінальне провадження № 0000030, внесене 29.01.2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця АР Крим, громадянина України, українця, жителя та зареєстрованого АДРЕСА_1 , із середньою спеціальною освітою, одруженого, на утриманні має трьох малолітніх дітей, являється багатодітним батьком, не працюючого, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Кельменці, громадянина України, українця, не працюючого, із середньою освітою, одруженого, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2ст.185, ч. 3 ст. 15, ч.2ст.185 КК України,
В С Т А Н О В И В :

Згідно обвинувального акту, складеного 31.05.2017 року, досудовим розслідуванням встановлено, що в кінці грудня 2016 року ОСОБА_6 , діючи умисно , з корисливих мотивів, спрямованих на особисте збагачення, вступивши у попередню змову із ОСОБА_7 із території ТОВ «Орієнтир», який розташований в адміністративних межах с.Юрківці, Заставнівського району, Чернівецької області, за допомогою газового різака скоїли крадіжку частини металевого резервуару ємністю 400 м.куб., чим завдали матеріальних збитків ТОВ «Орієнтир» на суму 23 400 грн.
Крім того, в середині січня 2017 року ОСОБА_6 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, спрямованих на особисте збагачення, вступивши у попередню змову із ОСОБА_7 із території ТОВ «Орієнтир», який розташований в адміністративних межах с. Юрківці, Заставнівського району, Чернівецької області, за допомогою газового різака скоїли крадіжку частини металевого резервуару ємністю 400 м.куб., чим завдали матеріальних збитків ТОВ «Орієнтир» на суму 32 000 грн.
Крім того, 28 січня 2017 року біля 17 год. ОСОБА_6 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, спрямованих на особисте збагачення, вступивши у попередню змову із ОСОБА_7 із території ТОВ «Орієнтир», який розташований в адміністративних межах с. Юрківці, Заставнівського району, Чернівецької області, за допомогою газового різака порізали дві частини металевої ємкості, розмірами 2,5х1 метр, вагою 200 кілограм кожен, яку намагались викрасти та вивезти з території заводу на автомобілі марки «ФольксвагенТ-4», д.н.з. НОМЕР_1 , жовтого кольору, під керуванням ОСОБА_7 , чим завдали матеріальних збитків ТОВ «Орієнтир» на суму 3100 грн.
Однак, не змогли довести свій злочинний намір до кінця з підстав, що не залежали від їх волі, оскільки були виявлені та викриті працівниками Заставнівського ВП Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області.
Відтак, дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, та за ч.3ст.15, ч.2ст.185 КК України, тобто незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, та за ч.3ст.15, ч.2ст.185 КК України, тобто незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні злочину визнав частково, при цьому суду пояснив, що саме він вказав на місцевість в с.Юрківцях, колишнього асфальтного заводу, звідки можна викрасти металобрухт. Визнає, що був на території двічі в січні 2017 року і кожного разу з ОСОБА_7 на його автомобілі «Фольксваген Т4» викрадали, шляхом викопування листів з-під снігу, по 800 кг, а всього близько 1,5 тони, після чого здавали на металобрухт в смт.Лужанах та м.Чернівці. У вчиненому щиро розкаявся.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 після роз`яснення суті обвинувачення, свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав частково. Пояснив, що дійсно викрадав металеві листи із території ТОВ «Орієнтир» двічі: 1 раз вивезли близько 1 тони, а другий раз 28.01.2017 року не зміг вивезти, так як з`явились працівники поліції. Філіпчук брав в оренду газові різаки та балон, за допомогою яких вони на території розпилювали металеві листи, після чого на бусі він відвозив для здачі на металобрухт. Дані металеві листи вони викопували з під снігу, цілих резервуварів не було. На відшкодування матеріальної шкоди підприємству сплатив ТОВ «Орієнтир» 5000 гривень, пропорційно до його участі в крадіжці. Вказану квитанцію надав суду для приєднання до матеріалів справи. Розкаюється в тому, що вчинив, так як не знав, що метал комусь належить.

Представник потерпілого ТОВ «Орієнтир» ОСОБА_9 судовому засіданні пояснив, що 28 січня 2017 року йому повідомили працівники поліціі про затримання осіб на території Тов «Орієнтир», які намагались вивезти фрагменти металевої ємкості. Далі ОСОБА_9 виявив відсутність двох металевих резервуарів об`ємом 400м3 кожен, від вказаних бочок залишилися тільки днища, які обвинувачені і намагались викрасти, коли були викриті працівниками поліції. Крадіжки металу відбувалися починаючи з осені 2016 року січні 2017 року. Він неодноразово бачив осіб, які різали метал на території ТОВ, яка не огороджена і без охорони. Вказав, що постійно звертався до працівників поліції з приводу крадіжок. Пред`явлений цивільний позов до обвинувачених на суму матеріальних збитків 58 500 грн., що заподіяна ТОВ «Орієнтир» внаслідок вчинення злочину, просить солідарно стягнути з цивільних відповідачів. Ціну майнової шкоди обгрунтовує дійсною вартістю металевих резервуарів, які перебувають на балансі ТОВ «Орієнтир» (а.с.63-65 том 3)
Пред`явлене ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачення ґрунтується на показах представника потерпілого ОСОБА_9 , показах свідка ОСОБА_10 , Витягах з кримінального провадження, протоколах слідчих експериментів з їх участю, протоколах огляду місця події, витягів з трафіку з`єднань телефонних абонентів, що належать ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які фіксувались в межах дії базових станцій, що розташовані в с. Юрківці Заставнівського району.
Так, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 , який працює на пункті прийому металобрухту в м.Чернівцях, суду пояснив, що обвинувачених знає візуально, в січні 2017 року здавали йому металобрухт, однак, який саме, в якій кількості і коли, свідок суду не міг пояснити, так як не пам`ятає. Будь-який документів стосовно обліку та прийому металобрухту суду не надав.

З дослідженого протоколу огляду місця події від 28.01.2017 року (а.с.34-36 том 1) встановлено, що огляд проводився в с.Юрківці, Заставнівського району, Чернівецької області на території асфальтного заводу , де знаходяться два листи металевої бляхи діаметром 2,5х1 метра, які на момент огляду розчищені, а по краях бляхи наявні свіжі сліди зварки, поряд також знаходить газові балони синього та червоного кольору, газовий різак та кабель чорного кольору. На момент огляду присутні ОСОБА_6 та ОСОБА_11 .

Із протоколу огляду місця події від 28.01.2017 року в м.Заставна, вул. Незалежності,49., вбачається, що оглядом місця події являється транспортний засіб марки «Фольксваген Транспортер», НОМЕР_1 , жовтого кольору, належний ОСОБА_12 , під керуванням ОСОБА_7 (а.с.37-40 том1).

Згідно Витягу з кримінального провадження №0000030 від 29.01.2017 року за ч.2 ст.185 КК України, 28.01.2017 року біля 17 год. на території недіючого ОСОБА_13 асфальтно-бетонного заводу було виявлено ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , які використовуючи газовий різак порізали частини металевої ємкості, яку намагались викрасти та вивезти з території заводу на автомобілі марки Фольксваген , під керуванням ОСОБА_7 (а.с.1 том1).

Згідно навних трафіків з`єднаннь абонентських номерів, які належать ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , останні фіксувались неодноразово, в період з грудня 2016 по лютий 2017 року в межах дії базових станцій що розташовані в с. Юрківці Заставнівського району, що може свідчити про перебування ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в місці скоєння злочину, в тому числі 28.01.2017 року, що і підтверджується протоколом огляді місця події від 28.01.2017 року, в ході якого дані особи були виявлені на території ТоВ «Орієнтир» працівниками поліції.
У відповідності до протоколу слідчого експерименту від 25.05.2017 року , проведеного із підозрюваним ОСОБА_7 , який розповів та на місці вказав як саме відбувались події 28.01.2017 року о 17 год на території ТОВ «Орієнтир» . Розповів, що того числа він привіз на автомобілі Філіпчука та Січковського із різаком та газовими балонами на території ТОВ «Орієнтир» для того, щоб останні розрізали метал, а сам на автомобілі поїхав заправитись, коли був зупинений працівниками поліції та доставлений в Заставнівський ВП. (а.с.20-24 том 2).

Таким чином, розглянувши кримінальне провадження в межах вище вказаного пред`явлення обвинувачення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з урахуванням положень ст. 337 КПК України, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, у зв`язку з чим не наділений повноваженнями за власною ініціативою ініціювати проведення певних слідчих (розшукових) дій, оскільки функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган.
Всебічно дослідивши всі обставини кримінального провадження та оцінивши кожний наданий доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність наданих стороною обвинувачення доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про те, що їх не можна покласти в основу обвинувачення по ч. 2 ст. 185КК України, оскільки частина із них як самі по собі, так і в сукупності прямо чи не прямо, не підтверджують існування обставин, про які зазначено в обвинувальному акті.

Сукупністю даних досудового та судового слідства, котрі співпадають між собою та об`єктивно доповнюють одні одних, доводять винність обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 лише у вчиненні ними кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3ст.15,ч.2ст.185 КК України оскільки останні вчинили незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене за попередньою змовою групою осіб.

По двох епізодах за ч.2 ст.185 КК України, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за період грудень 2016 року січень 2017 року в судовому засіданні стороною обвинувачення, як на доказ винуватості було допитано представника потерпілого ОСОБА_9 , який суду пояснив, що починаючи з осені 2016 року постійно бачив осіб, які різали металобрухт на території ТОВ «Орієнтир». Неодноразово усно звертався до працівників поліції з приводу крадіжок з території, однак тільки коли 28.01.2017 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 виявили на місці злочину , звернувся із заявами 01.02.2017 року про крадіжки металобрухту на протязі грудня 2016 -січня 2017 року на загальну суму 58 500 грн.
А дане підтверджується Витягами з кримінального провадження № 0000030 від 02.02.2017 року за ч.2 ст.185 КК України про те, що крадіжки металобрухту з території ТОВ «Орієнтир» відбувались в грудні 2016 року на суму 23 400 грн. та в середині січня 2017 року на суму 35 100 (а.с1-3, 10,15 том 1) .
Судом оглянуто інвентаризаційні описи основних засобів і нематеріальних активів ТзОВ «Орієнтир» від 21.12.2015 року та від 23.12.2016 року, підписаних комісією та директором ТзОВ «Орієнтир» ОСОБА_9 , в яких в розділі №2 зазначено 6 разів слово «Резервуар» 1993 року без опису та конкретизації. В розділі 8 (вартість майна) відсутні записи про залишкову вартість майна, а саме резервуарів. (а.с.68-71 том 1).
Крім того, судом оглянуто інвентаризаційний опис №4 від 21.02.2017 року, який складено після виявлених злочинів. В розділі 2 вказано Резервуар 1993 року - ємність чорна 400 м3 (товщина стінки 4 мм), однак сума і залишкова вартість не відображено. (а.с.210-212 том1). Довідки про суму майнової шкоди, видані самим директором підприємства ТОВ «Орієнтир» ОСОБА_9 - потерпілим, не співпадають з інвентаризаційними описами. (а.с.215-216 том3)
А тому, суд не може встановити дійсну суму матеріальної шкоди, спричиненої підприємству кримінальними правопорушеннями на загальну суму 58 500 грн.
Крім того, свідок ОСОБА_10 будь-яких точних пояснень стосовно обставин кримінального правопорушення суду не зміг надати, пославшись на те, що нічого не пам`ятає.
Судом не взято до уваги трафіки з`єднань телефонних абонентів, що належать ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в період з грудня 2016 року до 28. 01. 2017 року ( крім моменту виявлення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на місці злочину), в зв`язку з тим, що в ході досудового слідства не було з`ясовано точний час , мету та місце перебування обвинувачених в межах дії базових станцій в с.Юрківці. Суд не може грунтуватись на припущенні того, що саме перебування в районі розташування базових станцій є доказом скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у двох епізодах, з якими суд не погоджується.
Інших доказів, які б підтверджували вину обвинувачених і яка б знаходилась в причинному зв`язку із їхнім місцем перебування на той час, досудовим слідством не встановлено.
Суд зазначає, що в матеріалах кримінального провадження міститься протокол проведення слідчого експерименту із ОСОБА_6 від 10.05.2017 року, з якого вбачається, що протокол слідчого експерименту зафіксовано на цифрову відеокамеру марки «Олімпус», однак компакт диск із записом слідчого експерименту в матеріалах кримінального провадження відсутній. (а.с.229-232 том1)
Судом також викликались для допиту в якості свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , однак останні будучи належним чином повідомленими про день, час та місце судового розгляду в засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомили, що підтверджується матеріалами справи. (а.с.111 том3). А згідно довідки т.в.о. головного лікаря Чернівецького обласного клінічного протитуберкульозного диспансеру від 02.10.2017 року № 344, ОСОБА_11 знаходився на стаціонарному лікуванні в період з 07.03.2017 року по 09.06.2017 року. Діагноз : ВДТБ (07.03.2017 року) легень (дисемінований), Дестр+, МБТ+, М+, Мг0,Ріф0,К(в роботі), Резист0, Гіст0,Кат1,Ког1(2017). (а.с.114 том3)

Про допит в судовому засіданні інших свідків ні сторона обвинувачення, ні інші учасники судового провадження, не клопотали.

Частиною 3 статті 373 КПК України визначено, що обвинувальний вирок не може ґрунтуватись на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового засідання винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Так, відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановляння вироку», всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитися на користь підсудного. Коли зібрані у справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.
Згідно вимог ст.17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Вимогами ст.370 КПК України, передбачено, що судове рішення ухвалюється судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду.
Відповідно до п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996р. "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" визнання особи винною у вчиненні злочину може мати місце лише за умови доведеності її вини. При цьому слід мати на увазі, що згідно ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а також на доказах, отриманих незаконним шляхом.
Відповідно до вимог ст.62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено в законному порядку та обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст. 62 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року, яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована 17 липня 1997 року Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції".
Ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.
Так, у справі "Barberа, Messeguа and Jabardo v. Spain" від 6 грудня 1998 р. (п.146) Європейський Суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного. (Barberа, Messegu and Jabardo v. Spain, judgment of 6 December 1988, Series A no. 146, p. 33, § 77).
Таким чином, докази обвинувачення щодо 2 епізодів за ч.2ст.185 КК України досудового слідства ґрунтуються на припущеннях, непідтверджених матеріалами справи, відтак, на підставі ст.62 Конституції України не можуть вважатися придатними для встановлення фактичних обставин подій, наявності вини обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2ст.185 КК України.
З огляду на вказане, суд приходить до висновку, що сторона обвинувачення не довела поза розумним сумнівом те, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на протязі грудня 2016 січня 2017 року із території ТОВ «Орієнтир» вчиняли таємне викрадення чужого майна , повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто злочин, передбачений ч.2ст.185 КК України (два епізоди).
При таких обставинах ОСОБА_6 та ОСОБА_7 необхідно виправдати в межах пред`явленого їм обвинувачення за ч.2 ст. 185 КК України (2 епізоди) за недоведеністю їх вини у вчиненні даного кримінального правопорушення.
Дане судове рішення не є перешкодою для повного і достовірного встановлення обставин вчинення кримінальних правопорушень та осіб котрі це скоїли, юридичної оцінки їх дій та притягнення до кримінальної відповідальності, виходячи із фактично і достовірно встановлених всіх обставин події.
Оцінюючи зібрані по справі докази в результаті всебічного, повного та об`єктивного розгляду всіх обставин в їх сукупності, дії обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 суд кваліфікує: за ч.3 ст.15 КК України, ч.2 ст. 185 КК України як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене групою осіб. Суд вважає, що з обвинувачення підлягає виключенню кваліфікуюча ознака повторність, оскільки вона відсутня в діях обвинувачених.
Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про особу винного, який є молодим за віком, не працює, одружений, має на утриманні трьох малолітніх дітей, являється багатодітним батьком, згідно посвідчення № НОМЕР_2 від 26.10.2012 року, виданого Кіцманською РДА, на спеціальних обліках не перебуває, в силу ст.89 КК України раніше не судимий, за місцем проживання позитивно характеризується.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про особу винного, який є молодим за віком, не працює, одружений, на спеціальних обліках не перебуває, раніше не судимий, за місцем проживання позитивно характеризується, відшкодував шкоду ТОВ «Орієнтир» в сумі 5000 гривень.
Обставинами, визначеними ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання обвинувачених суд визнає - щире каяття у вчиненому.
Обставин, визначених ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинувачених, судом не встановлено.
На підставі викладеного та враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, який, згідно із ст. 12 КК України, відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, вчиненим умисно, дані про осіб винних та обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, думку представників потерпілого, суд вважає, що відносно обвинуваченого ОСОБА_6 та ОСОБА_7 необхідно і доцільно призначити покарання в межах, визначених санкцією ч.2 ст.185 КК України, у виді позбавлення волі на певний строк та вважає за можливе звільнити останніх від відбування покарання, застосувавши ст.ст. 75, 76 КК України.

Дане покарання суд вважає достатнім і необхідним для виправлення та попередження скоєння обвинуваченими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 нових злочинів, оскільки суд, застосовуючи принцип індивідуалізації покарання, переконаний, що перевиховання та виправлення обвинувачених можливі без ізоляції від суспільства, що відповідає їх особам та є достатнім для досягнення передбачених ч.2 ст.50 КК України цілей покарання.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року №1810-V111, так як на його утриманні перебувають троє малолітніх дітей, відносно яких він не позбавлений батьківських прав.
Прокурор та інші учасники судового провадження не заперечували проти звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування покарання на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію в 2016 році».
Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
Особи, на яких поширюється дія закону про амністію, можуть бути звільнені від відбування як основного, так і додаткового покарання, призначеного судом, крім конфіскації майна, в частині вироку, яка не була виконана на день набрання чинності законом про амністію (ч. 1 ст. 6 Закону України «Про застосування амністії в Україні»).
За приписами ст. 86 КК України амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб. Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.
07.09.2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» № 1810-VІІІ від 22.12.2016 року.
Згідно з п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році» передбачено можливість звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, осіб , яких не позбавлено батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилось 18 років.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_6 вчинив злочин до набрання чинності актом амністії, тобто до 07.09.2017 року, умисний злочин середньої тяжкості, відповідно до ст. 12 КК України, на день набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році» не позбавлений батьківських прав відносно своїх трьох малолітніх дітей, а саме: ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , згідно свідоцтв про народження дітей, дав згоду на застосування до нього амністії, суд вважає можливим звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році».
У задоволенні цивільного позову ТзОВ «Орієнтир» про стягнення з обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 солідарної матеріальної шкоди на суму 58 500 грн., слід відмовити за недоведеністю вимог, оскільки сума збитків визначена самим представником ТОВ «Орієнтир» ОСОБА_9 на власний розсуд, згідно довідок виданих ним як директором ТОВ «Орієнтир» без документального обгрунтування і не співпадає з інвентаризаційними описами, які містяться в матеріалах кримінального провадження.
Згідно ст. 127 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, а також за його згодою будь яка інша фізична чи юридична особа має право на будь-якій стадії кримінального провадження відшкодувати шкоду, завдану потерпілому, територіальній громаді, державі внаслідок кримінального правопорушення.
Шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Суд вважає обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 невинуватими за ч.2 ст.185 КК України (по двох епізодах), а тільки за ч.3ст.15 ч.2ст.185 КК України (один епізод замах) вина останніх доведена у вчиненні кримінального правопорушення.
Разом з тим, суд враховує те, що ОСОБА_7 сплатив шкоду завдану підприємству в сумі 5000 грн, згідно квитанції від 25.10.2017 року, а тому у позові слід відмовити. (а.с.113 том3).
Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.
Питання речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.62 Конституції України, ст.ст.17, 100, 127,349, 368-370, 373, 374, 394, 395 КПК України, ст. 86 КК України, ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» № 1810-VІІІ від 22.12.2016 року, суд,
У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати невинуватим та виправдати за ч.2 ст.185 КК України за недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення.
ОСОБА_6 визнати винним в скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3ст.15, ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного йому основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 3 (три) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Звільнити ОСОБА_6 від призначеного йому покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році» № 1810-VІІІ від 22.12.2016 року.
ОСОБА_7 визнати невинуватим та виправдати за ч.2 ст.185 КК України за недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення.
ОСОБА_7 визнати винним в скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3ст.15, ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного йому основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 3 (три) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

У задоволенні цивільного позову ТзОВ «Орієнтир» до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення - відмовити.

Речові докази: газовий різак, який складається з балону синього кольору, балону червоного кольору та кабелю чорного кольору, що передані на зберігання до камери речових доказів Заставнівського відділення поліції Кіцманського ВП ГУ НП в Чернівецькій області - конфіскувати в дохід держави. (а.с. 47-48 том 1)

Речовий доказ : транспортний засіб марки «Фольксваген Транспортер Т-4», д.н.з. НОМЕР_1 , жовтого кольору, належний ОСОБА_12 та переданий останньому під відповідальне зберігання, - залишити власнику ОСОБА_12 за належністю. (а.с. 47-49 том 1)

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернівецької області через Кіцманський районний суд протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченим.

Суддя: ОСОБА_1