АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/149/2017 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 199 КПК Доповідач: ОСОБА_2
09 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
підозрюваного ОСОБА_8
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційні скарги захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 04 червня 2016 року, -
Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 , погоджене прокурором другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , та продовжено строк тримання під вартою в межах строку досудового розслідування до 11 липня 2016 року включно, щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Забрідь Великоберезнянського району Закарпатської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, має на утримані малолітніх дітей: 2005 р.н. та 2012 р.н., проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 125, ч. 2 ст.129, ч. 2 ст. 194, ст. 257, ч. ч. 2, 3 ст. 258, ч. ч. 1, 2 ст.263, ч. 1 ст. 279, ч. 4 ст. 345 КК України.
Приймаючи рішення, слідчий суддя врахував обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування, а саме, те, що у даному кримінальному провадженню досудове розслідування не закінчено, існує законодавчо встановлена необхідність в ознайомленні підозрюваних та їх захисників з матеріалами досудового розслідування, яке налічує 38 томів кримінального провадження, те, що сторона захисту зволікає з ознайомленням, врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованих кримінальних правопорушень, дані про особу підозрюваного, міцність соціальних зв`язків, наявність родини, репутацію та майновий стан, відсутність судимостей, та дійшов висновку про необхідність продовження ОСОБА_8 строку тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисники ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , подали апеляційні скарги на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 04 червня 2016 року.
Захисник ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді скасувати, посилаючись на її незаконність, постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого та застосувати щодо ОСОБА_8 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
Мотивуючи вимоги апеляційної скарги захисник вказує на те, що висунута ОСОБА_8 підозра є необґрунтованою, зазначені в клопотанні слідчого докази його вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255 та ч. 2 ст. 258 КК України не відповідають вимогам КПК України, оскільки, на думку апелянта, долучені до клопотання в якості доказів документи не стосуються підозрюваного ОСОБА_8 .
Захисник вказує на відсутність у даному кримінальному провадженні даних, які б підтверджували наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Далі в апеляційній скарзі апелянт зазначає, що ОСОБА_8 добровільно здався співробітникам правоохоронних органів, а отже, його дії не свідчать про наміри переховуватися від органів досудового слідства чи суду, а наявність на утриманні дружини та двох дітей свідчить про те, що перебуваючи на волі він не буде вчиняти спроб втечі.
Також захисник ОСОБА_7 зазначає, що у матеріалах провадження відсутні належні та допустимі докази вилучення у ОСОБА_8 будь-якої зброї.
Крім того, автор апеляційної скарги наголошує на тому, що протягом строку розслідування даного провадження сторона обвинувачення не здобула достовірних доказів щодо причетності ОСОБА_8 до інкримінованих кримінальних правопорушень, і як підсумок, слідчим суддею при розгляді клопотання допущено неповноту судового розгляджу, оскільки ухвала грунтуєтья на висновках, які не відповідають фактичним обставинам справи.
Захисник ОСОБА_9 в поданій апеляційній скарзі ставить питання про скасування ухвали слідчого судді, оскільки висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та просить відмовити в задоволенні клопотання слідчого.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник зазначає, що стороною обвинувачення не надано жодних належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_8 дійсно може незаконно впливати на свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні з метою перешкоджання встановленню істини, як і не надано доказу, який би підтверджував, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Далі в апеляційній скарзі захисник зазначає, що ОСОБА_8 добровільно здався правоохоронним органам, опору не чинив, що, на думку апелянта, свідчить про відсутність ризиків настання обставин, на які посилається у клопотанні слідчий.
Захисник зазначає, що стороною обвинувачення не надано доказів щодо причетності саме ОСОБА_8 до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, а в повідомленні про підозру не зазначені такі суттєві обставин як роль ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованих злочинів, вчинення ним інкримінованих дій та їх зв`язок з наслідками, що настали.
Також апелянт вказує, що стороною обвинувачення не надано доказів стосовно наявності в діях ОСОБА_8 та інших осіб попередньої змови та мети, спрямованої на вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, а отже, на думку захисника, висунута ОСОБА_8 підозра є незаконною та необґрунтованою.
Як підсумок, захисник ОСОБА_9 зазначає, що слідчим суддею при розгляді клопотання не було оцінено всіх фактичних обставин та не надано належної оцінки матеріалам провадження, в яких, як стверджує сторона захисту, відсутні докази вчинення ОСОБА_8 інкримінованих йому злочинів.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та підозрюваного, які підтримали подані апеляційні скарги захисників і просили їх задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг захисників, дослідивши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисників не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді місцевого суду зазначені вимоги кримінального закону слідчим суддею належно дотримані.
30.05.2016 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 125, ч. 2 ст.129, ч. 2 ст. 194, ст. 257, ч. ч. 2, 3 ст. 258, ч. ч. 1, 2 ст.263, ч. 1 ст. 279, ч. 4 ст. 345 КК України.
15.07.2015 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва до підозрюваного ОСОБА_12 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Старший слідчий в особливо важливих справах першого слідчого відділу управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 , за погодженням із прокурором другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , звернувся до Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про продовження щодо підозрюваного ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 04 червня 2016 року задоволено та продовжено строк тримання під вартою в межах строку досудового розслідування до 11 липня 2016 року включно.
Під час розгляду клопотання про продовження строку тримання підозрюваного ОСОБА_8 під вартою, слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявністьобґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованих йому кримінальних правопорушень.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fох, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), п. 32, Series A, № 182).
Як вбачається з ухвали слідчого судді та журналу судового засідання, на основі наданих стороною обвинувачення матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься в клопотанні слідчого.
Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_8 до вчинення злочинів, підозра у яких йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього такого обмежувального заходу, як тримання під вартою, з чим погоджується і колегія суддів.
Зважаючи на це, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_8 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.
Посилання апелянта на відсутність у даному кримінальному провадженні обгрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_8 інкримінованих кримінальних правопорушень, не заслуговують на увагу, оскільки, на переконання колегії суддів, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованих кримінальних правопорушень доведена доданими до клопотання матеріалами, з яких вбачається, що об`єктивний неупереджений спостерігач міг би зробити висновок про можливе вчинення підозрюваним інкримінованих йому кримінальних правопорушень. Такі дані містяться зокрема у висновках судових експертиз: судово-медичних, судово-товарознавчих, судово-дактілоскопічних, малекулярно-генетичних, портретних, протоколах допитів свідків у даному кримінальному провадженні, протоколах огляду відеозаписів розсекречених матеріальних носіїв інформації, отриманих у ході здійснення оперативно-розшукової діяльності, протоколах допитів потерпілих у даному кримінальному провадженні та інших матеріалах кримінального провадження.
Враховуючи надані стороною обвинувачення докази на підтвердження у даному кримінальному провадженні обгрунтованої підозри, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про її наявність. Крім того, відповідно до практики ЄСПЛ, недостатньо аби правоохоронні органи «добросовісно підозрювали особу». Повинні бути надані принаймні деякі факти чи інформація на підтвердження того, що особа підозрюється у вчиненні злочину обґрунтовано (рішення «Ільгар Маммадов проти Азербайджану» і рішення «Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства»), що має місце в даному випадку.
Разом з цим, колегія суддів звертає увагу на ті обставини, що не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, адвокат ОСОБА_7 не просить відмовити у задоволенні клопотання, а просить застосуватидо підозрюваного запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, що можливо лише за умови доведеності підозри.
Посилання сторони захисту на те, що долучені до клопотання документи не стосуються підозрюваного ОСОБА_8 , не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення, оскільки носить характер припущень, а доказів, які б спростовували доводи сторони обвинувачення щодо наявності обґрунтованої підозри, захисниками не надано, не зважаючи на ті обставини, що положення ч. 5 ст. 132 КПК України вимагають доведення стороною тих обставин, на які вона посилається. З цих же підстав не заслуговують і твердження адвокатів стосовно відсутності доказів причетності ОСОБА_8 до інкримінованих кримінальних правопорушень,
Крім того, твердження сторони захисту про те, що слідчим та прокурором не зазначено роль підозрюваного, вчинення ним дій та їх зв`язок з наслідками, що настали, відсутність попередньої змови та мети, то дані обставини не підлягають з`ясуванню на цій стадії кримінального процесу, яка вимагає від слідчого судді перевірки фактів та обставин, що свідчать про можливу причетність особи до інкримінованих їй кримінальних правопорушень.
З цих же підстав не заслуговують на увагу і доводи апеляційних скарг захисників про те, що стороною обвинувачення не надано даних про причетність підозрюваного ОСОБА_8 до інкримінованих йому злочинів.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).
На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність стороною обвинувачення у клопотанні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.
Таким чином відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні, тому колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності задовольнити клопотання слідчого, оскільки сторона обвинувачення в повному обсязі довела суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_8 на свободу.
В сукупності із вищенаведеними обставинами для вирішення справи у відповідності до вимог закону, слідчий суддя врахував дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_8 та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України.
Крім того, доводи апеляційних скарг адвокатів про те, що підозрюваний ОСОБА_8 добровільно здався співробітникам правоохоронних органів, не можуть бути визнані самостійною підставою для відмови у задоволенні клопотання слідчого, з урахуванням доданих ініціатором клопотання до матеріалів провадження доказів на підтвердження його обґрунтованості, як і не можуть свідчити про повну відсутність у даному кримінальному провадження ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. З цих же підстав не можуть бути підставою для скасування ухвали слідчого судді і посилання адвокатів на відсутність доказів вилучення у підозрюваного ОСОБА_8 зброї.
Ухвала слідчого судді, відповідно до вимог ст. 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, про що йде мова в апеляційних скаргах захисників, колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень вимог КПК України при постановленні ухвали слідчим суддею, не встановлено.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 183, 194, 196, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 04 червня 2016 року, якою задоволеноклопотання старшого слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 , та продовжено строк тримання під вартою в межах строку досудового розслідування до 11 липня 2016 року включно щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін, а апеляційні скарги захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4