Справа № 638/3704/18

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ВСТАНОВИВ:
23.03.2018 до Дзержинського райсуду м. Харкова звернувся ОСОБА_2 з зазначеною скаргою, в якій просить суд встановити кінцеві строки досудового розгляду кримінального провадження, зобов`язати слідчого провести остаточні слідчі дії, скласти обвинувальний акт та доправити справу до суду, також просить зобов`язати слідчого встановити суму заборговану йому управлінням Пенсійного фонду України в Київському районі міста Харкова за період з 01 лютого 2009 року по теперішній час з урахуванням здійснених виплат.
Постановою Вищого Адміністративного Суду України № К-2898/10 от 28.03.2013 було призначено зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Київському районі міста Харкова провести перерахунок і виплату ОСОБА_2 у відповідності з статтями 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали у наслідок Чорнобильської катастрофи» державної пенсії в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, встановленої частиною 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за період з 01 лютого 2009 року з урахуванням здійснених виплат. Але до теперішнього часу рішення суду повністю не виконано, а саме пенсія не перерахована і виплати здійсненні не повністю.
Крім того, скаржник зазначає, що за весь час кримінального провадження він активно відслідковує перебіг справи, та надає всяку допомогу та інформацію. Ним до слідства були переданні вичерпні докази невиконання рішення суду(довідка про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії з 01.09.2009 по 01.01.2017 р.), в усіх відповідях Управління Пенсійного фонду України в Київському районі міста Харкова вказує що рішення суду виконав у повному обсязі, що не відповідає дійсності. Також за весь час розслідування біло подано незліченна кількість скарг та депутатських звернень на дії слідчого, справа з невідомих причин затягується.
Слідчий суддя, дослідивши клопотання, приходить до висновку, що воно підлягає поверненню заявнику.
Згідно з частиною 1 статті 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
У відповідності до ч.ч. 1, 2, 6 статті 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу (верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; повага до людської гідності; забезпечення права на свободу та особисту недоторканність; недоторканність житла чи іншого володіння особи; недоторканність права власності; презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, тощо).
Статтею 40 КПК України визначено обсяг повноважень слідчого органу досудового розслідування та зокрема передбачено, що слідчий уповноважений: починати досудове розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом; проводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії у випадках, встановлених цим Кодексом; звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій; приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 284 цього Кодексу; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом. (п.п.1, 2, 5, 8, 9 ч.1 ст.40). При цьому встановлено, що слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого (частина 5 статті 40).
Статтею 91 КПК України визначено перелік обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Згідно з частиною 2 статті 91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Згідно з частиною 1 статті 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
Статтею 56 КПК України, якою визначено обсяг прав потерпілого, зокрема передбачено, що протягом кримінального провадження потерпілий має право заявляти клопотання, оскаржувати рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом (п.п.4, 7 ч.1 ст.56).
У відповідності до статті 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом. Сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів. Ініціювання стороною захисту, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 цього Кодексу. Постанова слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій може бути оскаржена слідчому судді.
Статтею 220 КПК України встановлено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.
Матеріали скарги ОСОБА_2 взагалі не містять відомостей про звернення з відповідними клопотання до слідчого, що здійснює досудове розслідування кримінального провадження, тобто слідчим суддею встановлено, що слідчий органу досудового розслідування жодних клопотань потерпілої особи не отримував.
На слідчого суддю відповідно до вимог КПК України не покладено встановлювати кінцеві строки досудового розгляду кримінального провадження.
Щодо суті поданого клопотання до суду та вирішення постановлених у ньому питань, слідчий суддя дійшов наступних висновків.
Види та порядок здійснення слідчих (розшукових) дій під час досудового розслідування встановлено главою 20 розділу ІІІ Кримінального процесуального кодексу України (ст.ст.223-245 КПК України).
Розділом ІІ КПК України врегульовано заходи забезпечення кримінального провадження (ст.ст.131-212 КПК).
Відповідно до статті 131 КПК України заходами забезпечення кримінального провадження є зокрема тимчасовий доступ до речей і документів, тимчасове вилучення майна, арешт майна (п.п.5, 6, 7 ч.2 ст.131, ст.ст.159-175 КПК).
Згідно з частиною 1 статті 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.
Нормами глави 20 КПК не передбачено такого виду слідчої дії як «скласти обвинувальний акт та доправити справу до суду, встановити суму заборгованості управлінням Пенсійного фонду України в Київському районі міста Харкова за період з 01 лютого 2009 року по теперішній час з урахуванням здійснених виплат».
На даному етапі досудового розслідування потерпіла особа відповідно до статті 56 КПК України не позбавлена права звернутись до слідчого чи процесуального прокурора із клопотанням щодо ініціювання проведення слідчих дій із застосуванням передбачених КПК України заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді.
Відповідно до частини 5 статті 40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним в своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
Крім того, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.
У відповідності до вимог ч. 4 ст. 304 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.
Відтак, можливість вирішення питань що ставить ОСОБА_2 в порядку, регламентованому ст.ст. 303-307 КПК України, не передбачено.
Таким чином, відповідно до положень ч. 4 ст. 304 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.
Враховуючи наведене, наявні законні підстави для відмови у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 ..
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 162, 163, 303- 304 КПК України, слідчий суддя,-
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Слідчий суддя ОСОБА_1