Справа № 362/6550/17
Провадження № 1-кп/362/154/18
ВИРОК
Іменем України
02.04.2018 Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , представника потерпілої ОСОБА_6 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Ташкент, Узбекистан, громадянина України, працюючого водієм хлібозаводу «Кулиничі», з повною загальною освітою, розлученого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 04.07.2017 року Васильківським міськрайонним судом Київської області за ст.246 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1275 грн.,
у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,-
15.09.2017 року близько 17 год. 30 хв., точного часу слідством не встановлено, обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем марки «КАМАЗ», державний № НОМЕР_1 , та рухаючись на ньому по вул.Джерельна в м. Василькові Київської області, будучи неуважним, невірно оцінивши дорожню обстановку та дорожні умови, допустив наїзд на ОСОБА_5 , котра в цей час знаходилась на узбіччі біля будинку №15.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження: великі гематоми нижніх третин обох гомілок, голіностопних суглобів і лівої ступні, крайової, відривний перелом заднього краю лівої таранної кістки, що виникли внаслідок дій у вказані частини тіла потерпілого тупих предметів, та кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості за критерієм тривалості загоєння більше 21 дня.
Таким чином, водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «КАМАЗ», державний № НОМЕР_1 грубо порушив вимоги Правил дорожнього руху України (затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2002 року):
- п.1.1., - «Ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил»;
- п.1.5., - «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;
- п.2.9.а., де вказано, що «Водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин»;
- п.10.1., - «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху».
Порушення водієм ОСОБА_4 вимог п.п.1.1., 1.3, 1.5, 10.1, 2.9.а Правил дорожнього рух України знаходяться в прямому причинному зв`язку із скоєною дорожньо-транспортною пригодою та наслідками, що настали.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, що керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та цивільний позов визнав повністю, та підтвердив, що 15.09.2017 року керуючи автомобілем «КАМАЗ» здійснив наїзд на колишню дружину. Він розвертався на автомобілі, а дружина побігла за ним, бо він взяв її телефон з ревнощів. Коли робив розворот почув крики. Швидку та поліцію він особисто не викликав. В стані алкогольного сп`яніння в той момент не був, випив вже після ДТП в лікарні. На даний час ніяких відносин з дружиною не підтримує, остання не відповідає на його дзвінки. Їх спільні діти проживають з дружиною. Просить суворо не карати та не позбавляти права керування транспортними засобами, оскільки це його єдиний вид заробітку.
Суд визнав за можливе, відповідно до положень ст. 349 КПК України, недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ні ким не оспорюються, проти чого не заперечують прокурор і обвинувачений, правильно розуміючи зміст даних обставин, і у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції.
Учасникам процесу роз`яснено, що в такому разі вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.
За таких обставин суд вважає, що органи досудового розслідування правильно кваліфікували дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, що керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, оскільки в судовому засіданні встановлено, що діяння, у вчинення якого обвинувачується особа, мало місце, що діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України і що у вчиненні цього кримінального правопорушення винен, саме, обвинувачений ОСОБА_4 .
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до ст.66 КК України, суд вважає його щире каяття.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст.67 КК України, суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Крім того, обираючи обвинуваченому міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, що, відповідно до ст.12 КК України, відноситься до злочинів невеликої тяжкості, обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого, наявність обтяжуючої та пом`якшуючої обставин.
Зокрема, суд враховує, що обвинувачений вдруге притягується до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.
З урахуванням наведеного, повного визнання вини обвинуваченим, наявності пом`якшуючої та обтяжуючої вину обставин, думки потерпілої сторони та приймаючи до уваги, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, суд вважає, що для виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів, буде покарання у виді штрафу та з позбавлення права керувати транспортними засобами.
Згідно зі ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її заподіяла.
Відповідно до положень ч.ч.1 і 2 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини і незалежно від вини, якщо шкода завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я, внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
Згідно із ч.ч.1 і 2 ст.1187 та ч.1 ст.1195 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, зокрема, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Фізична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому, зокрема додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.
У відповідності до положень ч.2 ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Відповідно до положень п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його житті, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості.
Крім цього, при визначенні розміру заподіяної моральної шкоди суд бере до уваги не тільки обставини заподіяння такої шкоди злочином, наслідки, що настали, але і матеріальний та сімейний стан обвинуваченого, його вік, повне визнання цивільного позову та можливість реального виконання рішення суду, і тому задовольняє позов потерпілої повністю.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст.349, 368, Глави 29, ст.395 КПК України, суд, -
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 250 (двохсот п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 4250 (чотири тисячі двісті п`ятдесят) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 6 місяців.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту вступу вироку в законну силу і звернення його до виконання не пізніше місячного строку.
Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави за залучення експертів та проведення судової автотехнічної експертизи № 12-1/2093 від 20.11.2017 року Київським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України відповідно 1237,00 грн.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Київської області протягом тридцяти днів з дня проголошення через Васильківський міськрайонний суд Київської області.
Копію вироку негайно вручити ОСОБА_4 та прокурору.

Суддя ОСОБА_1