Справа № 461/2284/18
Провадження № 1-кс/461/2158/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.04.2018 року слідчий суддя Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові заяву ОСОБА_3 про відвід слідчому судді Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в :

В провадженні слідчого судді Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_4 перебуває скарга ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб прокуратури Львівської області щодо невнесення відомостей про злочин до ЄРДР.

04 квітня 2018 року ОСОБА_3 з подальшими додатковими обґрунтуваннями від 11 квітня 2018 року подано заяву про відвід слідчого судді ОСОБА_4 , яка на підставі ч.1 ст.81, ст.35 КПК України, передана для розгляду судді ОСОБА_1 .

Статтею 75 КПК України передбачено, вичерпний перелік підстав для відводу слідчого судді, зокрема така підстава, як наявність інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Заявник вважає, що слідчий суддя ОСОБА_4 не може брати участь в розгляді вказаної вище скарги і підлягає відводу, оскільки у нього є сумніви у неупередженості судді. На його думку, слідчим суддею не дотримано вимоги міжнародного законодавства, яке стосується процедури ефективного здійснення Основних принципів незалежності судових органів. Крім того, суддею не повідомлено ВРП та Генеральну прокуратуру про вплив на нього сторонніх осіб, що свідчить про особисту зацікавленість у приховуванні злочину.

У судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав заяву про відвід з мотивів наведених у ній.

Заслухавши пояснення заявника, дослідивши доводи заявленого відводу, вважаю, що у його задоволенні слід відмовити за безпідставністю.

На думку слідчого судді, покликання ОСОБА_3 викладені у заяві про відвід, є необгрунтованими, адже факти наведені у ній, не підтверджені належними та допустимими доказами.

Вирішуючи заяву, суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, зокрема згідно п. 29 рішення ЄСПЛ у справі «ГАЗЕТА «УКРАЇНА-ЦЕНТР» ПРОТИ УКРАЇНИ» зазначено, що у контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного, а таких фактів в ході розгляду заяви доведено не було.

Крім того, встановлення фактів порушення суддею основних принципів незалежності судових органів, схвалених резолюціями 40/32 та 40/146 Генеральної Асамблеї ООН від 29 листопада та 13 грудня 1985 року, а також недотримання вимог постанови Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 Про незалежність судової влади не належить до компетенції слідчого судді в межах розгляду заяви про відвід в порядку передбаченому Главою 3 розділу 6 КПК України.
Слід також звернути увагу на недопустимість висловлювань та звинувачень заявником слідчого суддю ОСОБА_4 про наявність у нього умислу на приховування злочину, оскільки такі звинувачення не ґрунтуються на жодних доказах, і повинні бути встановлені компетентними органами. Такі висловлювання можуть розцінюватись не інакше як тиск на правосуддя. Кожен факт, кожна обставина, дія чи рішення повинно бути обґрунтованим та мотивованим, адже «немає закону, який би був зручним для всіх».

Поряд з тим, на думку слідчого судді, заява ОСОБА_3 про відвід, зумовлена в значній мірі його непогодженням із прийнятими суддею ОСОБА_4 процесуальними рішеннями у інших справах, а відтак, не може бути підставою для відводу.

Керуючись ст.ст.75, 81 КПК України, суддя

у х в а л и в :

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід слідчому судді Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_4 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1