Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області
Справа № 483/2051/14-к
Провадження 1-кп/483/2/2017
У Х В А Л А
Іменем України
20 вересня 2017 року м. Очаків
Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 , його представника адвоката ОСОБА_5 ,
захисника адвоката ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
під час розгляду кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000138 від 09 лютого 2014 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України,
В С Т А Н О В И В :
В провадженні Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України.
У судовому засіданні захисником заявлено клопотання про визнання недопустимим доказу, а саме акту інвентаризації матеріальних цінностей № 1 від 10 лютого 2014 року.

В обґрунтування свого клопотання захисник, зокрема, послалась на те, що вказану вище інвентаризацію було проведено без участі свідків, а вони лише підписали акт інвентаризації, що був складений потерпілим ОСОБА_4 та його матір`ю ОСОБА_8 ..

Заслухавши клопотання захисника, думки обвинуваченого, який підтримав клопотання, прокурора, потерпілого та його представника, які заперечували проти його задоволення, суд виходить з такого.

Відповідно до вимог ст. 89 ч. 1 КПК України, суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. При цьому, ч. 2 ст. 89 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд визнає доказ недопустимим у разі встановлення очевидної його недопустимості, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

За змістом ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов; отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження; порушення права особи на захист; отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права; порушення права на перехресний допит; отримання показань від свідка, який надалі буде визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні.

Оскільки захисником не наведено суду фактів очевидної недопустимості доказу, суд вважає недоцільним визнання його недопустимим на стадії судового розгляду та дійшов висновку про необхідність вирішити питання допустимості доказів під час їх оцінки у сукупності з іншими доказами в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 87, 89 КПК України,
У Х В А Л И В :
У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 про визнання недопустимим доказом акту інвентаризації матеріальних цінностей № 1 від 10 лютого 2014 року відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення за кримінальним провадженням.
Головуючий: