Роздільнянський районний суд Одеської області
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 498/714/17

Номер провадження: 1-кп/511/211/17

"14" вересня 2017 р. Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2
за участю :
прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника - адвоката ОСОБА_5
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна Одеської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000212, внесеного до ЄРДР 26.07.2017 року за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Водяне Великомихайлівського району Одеської області, громадянки України, з неповною початковою освітою 5 класів, пенсіонерки, проживаючої: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,-
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 310 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Згідно обвинувального акту в травні 2017 року, більш точну та дату слідством встановити не надалось можливим, в АДРЕСА_1 на засадженій овочами присадибній ділянці домоволодіння ОСОБА_4 , зійшли рослини маку, які висіялись самосівом. Після чого ОСОБА_4 доглядала за присадибною ділянкою навмисно, з ціллю вирощування до повного дозрівання, для використання в кондитерських цілях, залишила рослини маку і в подальшому рослини маку оброблювала і доглядала, тобто культивувала без належного на те дозволу, переслідуючи умисел на їх вирощування для власного використання без мети збуту.
26.06.2017 року під час огляду домоволодіння ОСОБА_4 , розташованого по АДРЕСА_1 , за її письмовою згодою, на присадибній ділянці було виявлено та вилучено 103 кущі рослин маку, які вона вирощувала для особистих цілей, без мети збуту.
Згідно висновку експерта № 1531-Х від 03.08.2017 року, надані на експертизу 5 рослин, є рослинами виду мак снотворний(Papaver somniferum L), що містять наркотичні засоби та психотропні речовини і обіг яких допускається для промислових цілей. Надані на дослідження 5 рослин містять наркотично активні алкалоїди опію морфін, кодеїн й тебаїн.
Дії обвинуваченої органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 310 КК України як незаконне вирощування снотворного маку.
Окрім того, до суду разом з обвинувальним актом для розгляду надійшла угода про визнання винуватості від 14.08.2017 року, згідно якої між прокурором ОСОБА_6 з одного боку та підозрюваною ОСОБА_4 з іншого, укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст.468- 473 КПК України.
Так, відповідно до ст. 468 КПК у кримінальному провадженні може бути укладено два види угод, один з яких - угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим, другий - угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Разом з цим, згідно до ч.7 ст. 474 КПК України суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо:
1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; 5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; 6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.
Згідно п. 18 Постанови Пленуму ВССУ № 13 від 11 грудня 2015 року « Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні (під час підготовчого судового провадження або під час судового розгляду) суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону і закону про кримінальну відповідальність, врахувавши доводи сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження, має прийняти одне із таких рішень: а) затвердити угоду про визнання винуватості чи про примирення, або б) відмовити у затвердженні угоди в разі встановлення підстав, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК, та: повернути кримінальне провадження прокурору, якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, для його продовження у порядку, передбаченому розділом III КПК; або продовжити судовий розгляд у загальному порядку, якщо угоду було укладено під час його здійснення; або призначити судовий розгляд для проведення судового провадження в загальному порядку, якщо до суду надійшов обвинувальний акт, а угоду було укладено під час підготовчого провадження, а також у випадку подання прокурором відповідного клопотання, пов`язаного з відсутністю необхідності продовження досудового розслідування внаслідок його фактичного закінчення. При цьому, зокрема в останньому випадку, слід неухильно дотримуватися вимог закону щодо відкриття сторонами кримінального провадження одне одній додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду.
Так, в угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, наслідки її невиконання, та підстави для оскарження, які роз`яснені обвинуваченій в присутності захисника та прокурору Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області.
Але, під час судового розгляду обвинувачена свою вину у вчиненні вказаного злочину визнала частково та суду пояснила, що дійсно кущі маку в неї на городі росли, але їх було ніяк не 103шт, а було десь до 30 кущів та вона їх не обробляла та не доглядала, вони росли самостійно.
Тому, перевіривши зміст угоди, вислухавши прокурора, якій вважав за необхідне з затвердженні угоди відмовити та призначити справу в загальному порядку, захисника, якій просив в затвердженні угоди відмовити та думку обвинуваченої суд дійшов висновку, що угода затвердженню не підлягає з огляду на наступне.
Суд вважає, що під час розгляду справи в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження факт беззаперечного визнання вини обвинуваченою, що є однією з обставин, необхідних як для укладання угоди так і для її затвердження.

Також, умови угоди свідчать про очевидну неможливість виконання обвинуваченою взятих на себе за угодою зобов`язань, а саме: співпрацювати з співробітниками відділу поліції у викритті кримінального правопорушення, вчиненою іншою особою, оскільки обвинувачена є пенсіонеркою, якої виповнилося 72 роки, вона жодного разу до кримінальної відповідальності не притягувалася та матеріали справи не містять будь-яких даних про виконання нею вказаних зобов`язань або можливості їх виконання взагалі.

Крім того, суд вважає, що попри наявність в обвинувальному акті та угоді конкретної вказівки на те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, вимоги закону щодо викладу фактичних обставин та правової кваліфікації в даному випадку не дотримано, оскільки обставини, які, відповідно до частини першої статті 91 КПК, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченої у його вчиненні, викладено не чітко і не конкретно.

Судом встановлено, що в обвинувальному акті не наведені посилання на положення Закону, за яким прокурор дійшов висновку про незаконність та протиправність дій обвинуваченого як то: Закони України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» чи «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» та інш., що в даному випадку є обовязковим, оскільки мова йде про бланкетну норму закону тобто «незаконні дії».

Даний висновок суду повністю узгоджується з правовою позицією, викладеною у листі ВССУ від 19.12.2011 р., згідно якого диспозиції складів злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів за своїм змістом є бланкетними (мають відсильний характер), оскільки для з`ясування наявності складу конкретного злочину необхідно звернутися до інших нормативно-правових актів України, в тому числі до постанови КМУ "Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів" від 6 травня 2000 року N 770 та наказу МОЗ України "Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу" від 1 серпня 2000 року N 188.

Крім того, взагалі не узгоджується з нормами будь-якого законодавства укладання угоди раніше ніж затверджений обвинувальний акт, оскільки угода укладена 14.08.2017р., а обвинувальний акт затверджений тільки 16.08.2017р., що також свідчить про відсутність законних підстав для затвердження угоди.

Таким чином, враховуючи, що умови угоди суперечать вимогам КК та КПК України; існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, та наявна очевидна неможливість виконання обвинуваченою взятих на себе за угодою зобов`язаньпри цьому, приймаючи до уваги, що прокурор, захисник та обвинувачена не наполягали на затвердженні угоди під час судового розгляду, тому підстав для затвердження угоди, суд не вбачає.

Крім того, відповідно до п.1 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому засіданні суд має право відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст. 468- 475 КПК України.

Суд вважає, що оскільки до суду для розгляду надійшов обвинувальний акт разом з угодою, яка була укладена під час досудового розслідування, тому суд повинен повернути кримінальне провадження для його продовження у порядку, передбаченому розділом III КПК, як це передбачено діючим процесуальним законодавством, зокрема ст. 314 ч. 3 КПК України, згідно якої у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: 1) затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468 - 475 цього Кодексу; 2) закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4 - 8 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу; 3) повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу; 4) направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження; 5) призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру; 6) доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь, які розширеному тлумаченню не підлягають.

Крім того, суд вважає, що у суду відсутні підстави вважати про відсутність необхідності продовження досудового розслідування внаслідок його фактичного закінчення, з мотивів викладених в мотивувальній частині зазначеної ухвали.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 474 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В затвердженні угоди про визнання винуватості від 14.08.2017 року укладеної між обвинуваченою ОСОБА_4 та прокурором Роздільнянської місцевої прокуратури ОСОБА_6 - відмовити.
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000212 від 26.07.2017 року відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 1 ст. 310 КК України, повернути прокурору Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.
Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що згідно з ч.8 ст.474 КПК України повторне звернення з угодою в одному кримінальному провадженні не допускається.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з моменту її проголошення.
Головуючий суддя:ОСОБА_1