Ухвала
іменем україни

5 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового
засідання ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5

за касаційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на вирок Апеляційного суду Закарпатської області від 13 січня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000226,
в с т а н о в и л а :

Вироком Тячівського районного суду Закарпатської області від 12 вересня 2016 року

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця Закарпатської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано невинуватим у зв`язку з недоведеністю його участі у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України та виправдано.

Апеляційним судом Закарпатської області цей вирок скасовано та постановлено свій вирок від 13 січня 2017 року, яким ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України та призначено покарання 1 рік обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк 1 рік та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України,

За вироком апеляційного суду, ОСОБА_7 , 05.02.2016 року приблизно о 04 год. 30 хв., зайшов у домогосподарство по АДРЕСА_2 , відкрив вікно та всупереч волі законного володільця ОСОБА_8 , не маючи права на проникнення до чужого житла, не перебуваючи із власником у родинних зв`язках, незаконно проник у середину житлових кімнат будинку.

У касаційній скарзі захисник ставить питання про скасування вироку апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції. Вважає, що вирок не відповідає вимогам ст. ст. 370, 420 КПК України Вказує, що у порушення вимог закону апеляційний суд прийняв докази, які не були долучені до матеріалів кримінального провадження в суді першої інстанції та не були предметом розгляду. Стверджує, що апеляційна інстанції у вироку послалася на показання свідків слідчого та оперуповноваженого, які є зацікавленими особами. Зазначає, що судове рішення обґрунтоване неналежними та недопустимими доказами, яким дана неналежна оцінка та які не були предметом безпосереднього дослідження апеляційного суду. Повідомляє, що апеляційний суд, всупереч вимогам ст. 403 КПК України, прийняв від прокурора та розглянув апеляційну скаргу, яка тягнула за собою погіршення становища його підзахисного.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який частково підтримав касаційну скаргу і просив вирок апеляційного суду змінити, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 412 КПК України істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.
Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.
Стаття 94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Припис ч. 4 ст. 95 КПК України зобов`язує суд обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Згідно з ч. 3 ст. 404 КПК України, за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушенням, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Разом з тим, переглядаючи справу за скаргою прокурора, апеляційний суд вказаних вимог закону не дотримався.

З вироку апеляційного суду та звукозапису судового засідання убачається, що апеляційний суд досліджував докази у провадженні, в тому числі: заяву ОСОБА_8 про прийняття заходів до особи, яка 05.02.2016 року приблизно о 4 годині проникла до її будинку(а.к.п.9); рапорт чергового, яким повідомлено про звернення громадянки ОСОБА_8 на гарячу лінію 102 з повідомленням про проникнення до її будинку (а.к.п.6); довідку слідчого до протоколу пред`явлення особи для впізнання; протокол огляду місця події від 17.02.2017 року з фототаблицею до нього (а.к.п.25-30), але ці докази не були предметом дослідження суду першої інстанції. Також про дослідження цих доказів учасники судового провадження не заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції і вони були відомі до ухвалення вироку суду першої інстанції.

Тобто, апеляційний суд, в порушення вимог ч. 3 ст. 404 КПК України, прийняв докази, які не були долучені до матеріалів кримінального провадження та не досліджувалися судом першої інстанції і ніхто з учасників процесу не заявляв клопотання про їх дослідження, як про це обґрунтовано зазначено в касаційній скарзі захисника.

За таких обставин вирок апеляційного суду не можна вважати обґрунтованим, він підлягає скасуванню.

Під час нового апеляційного розгляду слід врахувати наведене, перевірити всі доводи поданої на вирок апеляції, і постановити законне судове рішення.

Керуючись ст. ст. 434, 436, 438 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Апеляційного суду Закарпатської області від 13 січня 2017 року щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3