УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 грудня 2017 року слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , за участю представника особи, у якої вилучено майно ТОВ „Гермес Гранд Волмор ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя клопотання прокурора відділу прокуратури Запорізької області молодшого радника юстиції ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000086, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15 лютого 2017 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 205 КК України про арешт майна, -
ВСТАНОВИВ:
Прокурор відділу прокуратури Запорізької області молодший радник юстиції ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, вилучене в ході обшуку, проведеного 23.11.2017 року на підставі ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м Запоріжжя за адресою: м. Дніпро, вул. Володимира Антоновича, буд. 33, за місцем розташування складських приміщень ТОВ „Гермес Гранд Волмор, під час якого вилучено товарно-матеріальні цінності сигарети, перелік та марка яких зазначено у протоколі обшуку від 23.11.2017 року.

Досудове слідство вважає, що зазначене майно використовується як засіб вчинення злочину та містить на собі його сліди, є предметом кримінального правопорушення та доказом скоєння злочину.

Прокурор у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про розгляд клопотання.
Заслухавши думку представника особи, у якої вилучено майно, який заперечував проти клопотання, дослідивши надані матеріали, приходжу до наступного.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. 94, ст.132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Однак, зазначених вимог закону прокурор не дотримався.
З наданих в обґрунтування матеріалів вбачається, що прокуратурою Запорізької області здійснюється процесуальне керівництво досудовим розслідуванням відносно Товариства з обмеженою відповідальністю «Снабавіапром» () за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212; ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 205 КК України.

Досудовим слідством встановлено, що службовими особами ТОВ «Снабавіапром» (код ЄДРПОУ 38664831) в період з 01.05.2015 по 30.11.2016 здійснено низку безтоварних взаємовідносин по придбанню ТМЦ (робіт, послуг) в розрахунок яких, на поточні рахунки транзитно-конвертаційних підприємств, які мають ознаки ризику, а саме: ТОВ "Картеле" (), ТОВ "Охланд Компані" (), ТОВ "Юлкон Компані" (), ТОВ "Інтраст Інвест груп" () та ТОВ "Атлега" (), перераховано кошти в сумі 4 022 тис.грн. ПДВ.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
При цьому прокурором вказаної норми закону не дотримано, оскільки не дивлячись на те, що кримінальне провадження № 0000086 зареєстроване ще 15.02.2017 року, повідомлення про підозру будь-кому, в тому числі жодній службовій особі ТОВ „Гермес Гранд Волмор не вручалося, отже на час розгляду клопотання прокурора про накладення арешту на вказане майно у кримінальному провадженні вказані особи в статусі підозрюваного, обвинуваченого не перебувають, у зв`язку з чим у слідчого судді відсутні правові підстави для накладення арешту на майно, як про це обґрунтовано зазначає в своїх запереченнях представник товариства.
Клопотання органу досудового розслідування обґрунтовано тим, що на даний час встановлено достатні підстави вважати, що вилучене в ході обшуку майно є предметом та доказом злочину.
Зазначені обставини, на даному етапі досудового розслідування повинні бути підтверджені відповідними доказами, які слідчий та прокурор повинні були зібрати та надати слідчому судді під час розгляду клопотання.
В свою чергу, у кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Проте у наданих до клопотання документах та у самому клопотанні прокурора відсутні будь-які об`єктивні дані, що ТОВ „Гермес Гранд Волмор або будь-хто із посадових осіб вказаного підприємства є причетними до кримінальних правопорушень щодо яких внесені відомості до ЄРДР. Не містять матеріали клопотання прокурора і доказів щодо отримання майна внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
За таких обставин, існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінальних правопорушень за участю саме службових осіб ТОВ „Гермес Гранд Волмор у клопотанні прокурора всупереч вимогам кримінального процесуального закону, є недоведеною.
Окрім цього, посилання органу досудового розслідування на ту обставину, що вказане майно має значення речового доказу в кримінальному провадженні також не містить під собою правового підґрунтя, оскільки дане твердження належним чином необґрунтовано та невмотивоване, а є тільки звичайним посиланням на відповідну норму кримінального процесуального закону.
Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Враховуючи викладене мотивування клопотання, прокурор в розумінні вимог ст. 132 КПК України не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні. Отже слідчий суддя у відповідності до ст. 94 КПК України наявності таких доказів не вбачає.
Як встановлено слідчим суддею, прокурор, взагалі не обґрунтував, яким саме чином арештоване майно може бути предметом злочину, стосовно якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
З урахуванням наведеного, а також тих обставин, що матеріали за клопотанням прокурора не містять достатніх доказів вчинення кримінальних правопорушень за участю ТОВ „Гермес Гранд Волмор чи його посадових осіб, існування обґрунтованої підозри у вчиненні останніми інкримінованих кримінальних правопорушень, а також не доведено, що арештоване майно є предметом злочину, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність правових підстав для арешту майна в даному кримінальному провадженні, а тому у задоволенні клопотання прокурора слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170-173, ст.175, ст.309, 372, ст.392, ст.532 КПК України, -
УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора відділу прокуратури Запорізької області молодшого радника юстиції ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000086 вилученого 23.11.2017 року під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 - залишити без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Запорізької області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1