Ухвала
Іменем України
23 січня 2018 року

м. Київ
справа № 199/2323/17

провадження № 51-1506 ск18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду (друга палата):

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2017 року,
встановив:
Вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 13 червня 2017 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі.
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2017 року вирок суду першої інстанції залишено без зміни. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_4 в строк відбування покарання період попереднього ув`язнення з 14 червня 2017 року по 20 червня 2017 року включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
У касаційній скарзі засуджений порушує питання про перевірку ухвали апеляційного суду у касаційному порядку. Зазначає, що апеляційним судом, відповідно до ч. 5 ст. 72 КПК України, не зараховано йому у строк покарання строк попереднього ув`язнення у до вступу вироку в законну силу.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.
Наведене обґрунтування вимог засудженим викладено без урахування вимог ст. 433 КПК України, яка визначає межі перегляду судом касаційної інстанції, та положень ч. 1 ст. 438 КПК України, якою регламентовано, що підставами для скасування або зміни судових рішень у касаційному суді є лише: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
При цьому, при вирішенні питання про наявність зазначених у ч. 1 ст. 438 КПК України підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 КПК України.
Ст. 539 КПК України передбачено, що питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Відповідно до ч. 6 ст. 539 КПК України, за наслідками розгляду клопотання (подання) суд постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в апеляційному порядку.
У касаційній скарзі засуджений ставить питання про перегляд судового рішення у частині, яка пов`язана із виконанням вироку, що не може бути предметом розгляду суду касаційної інстанції.
Таким чином, засуджений у скарзі не наводить підстав для скасування або зміни судового рішення при розгляді кримінального провадження в суді касаційної інстанції, які передбачені ст. 438 КПК України.
Вказані порушення перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Згідно звимогами ч. 1 ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху.
Дана касаційна скарга може бути розглянута за умови усунення зазначених недоліків протягом 15 днів з дня одержання копії даної ухвали.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 429 КПК України залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишити без руху та встановити йому строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3