Справа № 202/2132/17
УХВАЛА
26 грудня 2017 року Індустріальний районний суд

м.Дніпропетровська

у складі: колегії судів головуючої судді ОСОБА_1

суддів- ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

за участі: прокурора ОСОБА_5

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у залі суду в м. Дніпропетровську, у підготовчому судовому засіданні об`єднані обвинувальні акти у кримінальних провадженнях №0003067 від 01 червня 2013 року і №0004158 від 31.07.2013 року відносно ОСОБА_7 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ст.ст. 190 ч.4, 393 ч.2, 345 ч.2 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

30 березня 2017 року в провадження Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, в порядку ст. 34 КПК України з Апеляційного суду Дніпропетровської області надійшли об*єднанні обвинувальні акти у кримінальних провадженнях №0003067 від 01 червня 2013 року і №0004158 від 31.07.2013 року відносно ОСОБА_7 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ст.ст. 190 ч.4, 393 ч.2, 345 ч.2 КК України.

Ухвалою суду від 31 березня 2017 року було призначено підготовче судове засідання.

У підготовчі судові засідання призначені на 12 квітня, 27 квітня, 19 травня, 27 червня, 03 серпня, 11 вересня, 02 жовтня, 31 жовтня, 21 листопада, 13 грудня і 26 грудня 2017 року потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 неодноразово будучи повідомленими усіма можливими засобами, що передбачені діючим законодавством про час та місце проведення підготовчого судового засідання, на виконання вимог ч.2 ст. 314 КПК України за адресами вказаними у обвинуваченому акті (т.20 а.п. 6,10,11), до судового засідання не прибули, ніяких заяв про проведення підготовчого судового засідання не надали і як повідомив прокурор, з потерпілими ОСОБА_8 , ОСОБА_9 і ОСОБА_10 не має ніякого зв`язку та місце знаходження їх невідомо, з урахуванням вищенаведеного захисником обвинуваченого адвокатом ОСОБА_6 заявлено клопотання про повернення обвинувального прокурору, доводи якого викладені у письмовому клопотанні. Вказане клопотання було підтримане обвинуваченим ОСОБА_7 .
Прокурор у підготовчому судовому засіданні вважав за можливим призначити об`єднані обвинувальні акти.

Вивчивши обвинувальні акти та долучені до них додатки, проаналізувавши доводи заявленого захисником обвинуваченого клопотання, суд вважає, що клопотання захисника адвоката ОСОБА_6 підлягає задоволенню, а даний обвинувальний акт поверненню прокурору з таких підстав.
Так, згідно з п.3 ч.3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу.

Так, відповідно статтею 291 КПК України, визначаються вимоги, що ставляться до обвинувального акту, а саме п. 5 виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посилання на положення закону і статті КК України та формулювання обвинувачення.

Згідно вимог ст. 91 КПК України, серед обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зазначені: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, що є обов`язковими й для ухвалення вироку відповідно до вимог ст.ст. 370, 374 КПК України.
При цьому, виходячи з вимог ст. ст. 277, 291 КПК України обвинувачення має бути логічним та конкретним, виходячи з об`єктивно встановлених обставин кримінального правопорушення, і у ході співставлення яких з ознаками кваліфікації слідчому належить керуватися кримінальним законом, який характеризує об`єктивну сторону конкретного кримінального правопорушення
Між тим, аналізуючи зміст направленого на адресу суду обвинувального акту, суд приходить до висновку, що згідно фактичних обставин викладених у обвинувальному акті ( т.20 а.п. 12), прокурором в обвинувальному акті зазначено тільки формулювання обвинувачення, яке прокурор вважає доведеним відносно ОСОБА_7 та не викладено фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.

Окрім викладеного, зміст формулювання обвинувачення відносно ОСОБА_7 лише зводиться виключно до обвинувачення ОСОБА_7 у нібито невиконанні ним господарських договорів з ТОВ «Дніпроуніверсалкомплект» та цивільно - правових боргових відносин з потерпілим ОСОБА_10 , але обвинувальний акт не містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення шахрайства, мети та форми заволодіння чужим майном або придбанні права на майно шляхом обману або зловживання довірою, що є на думку суду неконкретним обвинуваченням і порушенням права на захист обвинуваченого ОСОБА_7 .

Таким чином висновки, викладені в обвинувальному акті є суперечливими і неконкретними.

Зазначені фактичні дані не є новими, відомі на період досудового розслідування, стосовно них не може бути змінене обвинувачення в суді.

Вищевказане свідчить про істотню неконкретність обвинувачення та позбавляє суд визначити межі судового розгляду стосовного обвинуваченого та прийняти об`єктивне рішення по справі з огляду на ч.1 ст. 337 КПК України, відповідно до якої судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

При цьому суд ґрунтується на тому, що пред`явлене особі обвинувачення має бути конкретним і містити дані про час, місце та інші обставини вчинення злочину, оскільки особа має право знати, в чому саме вона обвинувачується і захищатися від пред`явленого їй обвинувачення.

Дані положення випливають і з п. (а) ч.3 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 р., згідно якого кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.

Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті пп. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», №9783/82, п.79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» (ВП), №25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», №23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», №42780/98, п. 34).

Завданням кримінального провадження є зокрема охорона прав і законних інтересів всіх учасників провадження, а також забезпечення швидкого і повного судового розгляду з тим, щоб, зокрема, до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, у тому числі під час формулювання обвинувачення, знати суть якого є беззастережним і абсолютним правом обвинуваченого. Недотримання цих принципів робить ілюзорними засади кримінального провадження, визначені ст. 7 КПК України, а тому є неприпустимим.

Окрім того, суд враховує ті обставини, що до обвинувального акту додані цивільні позови потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , але суд використав усі передбачені законом заходи щодо виклику потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 або їх представників за адресами зазначеними у обвинувальному акті у підготовче судове засідання, але місце їх перебування встановити не надалось можливим, про що свідчать як рапорти співробітників поліції так і повернення заказаної кореспонденції, в зв`язку з чим суд вважає неможливим виконати вимоги ст. 315 КПК України в частині з*ясування питань про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді, а саме вирішити питання пов`язані з підготовкою до судового розгляду.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України підставою для повернення обвинувального акта прокурору з підготовчого судового засідання є встановлення невідповідності вказаного процесуального рішення вимогам ст. 291 КПК України, зокрема такими порушеннями у даній справі суд визнає невідповідність обвинувального акта вимогам закону щодо його змісту, а також неможливість виконання вимог ст. 315 КПК України в частині з*ясування питань про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді.

Таким чином, суд дійшов висновку, що у відповідності до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України даний обвинувальний акт необхідно повернути прокурору для усунення виявлених недоліків, оскільки він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 291, 293, ч.3 п.3 ст. 314 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Об*єднанні обвинувальні акти з додатками у кримінальних провадженнях №0003067 від 01 червня 2013 року і №0004158 від 31.07.2013 року відносно ОСОБА_7 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ст.ст. 190 ч.4, 393 ч.2, 345 ч.2 КК України повернути прокурору Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 Дніпропетровської області, для усунення виявлених недоліків протягом 20 днів, після набрання чинності ухвали, що відповідає засаді розумного строку та буде достатнім для виправлення допущених недоліків.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області, в термін, визначений п.2 ч.2 ст. 395 Кримінального процесуального Кодексу України.

Головуюча: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3