Справа № 453/1245/17
№ провадження 1-кп/453/21/18
ВИРОК
іменем України
02.03.2018 року Сколівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

за участі секретаря - ОСОБА_2

за участі:

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сколе Львівської області кримінальне провадження за №0000333 від 06.06.2017 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Верхня Липиця Рогатинського району Івано-Франківської області та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, працюючого трактористом ТзОВ «Захід-Агро МХП», одруженого, раніше не судимого, з середньою освітою, не депутата, не адвоката, не нотаріуса, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -
в с т а н о в и в:
Судом встановлено, що ОСОБА_4 , 06 червня 2017 року в світлу пору доби, приблизно о 15 годині 00 хвилин, керуючи технічно-справним автомобілем марки ,,ВАЗ 21099, р/н НОМЕР_1 , та рухаючись ним у Сколівському районі Львівській області по автодорозі Київ-Чоп у напрямку до м. Київ при проїзді її ділянки, що має заокруглення праворуч по напрямку руху до м. Київ, в районі 673 км + 800 м. між населеними пунктами Козьова, Орява Сколівського району, порушив вимоги Розділу 1 п.п. 1.2, 1.5; Розділу 2 п.п. 2.3 б), д); Розділу 10 п.10.1; Розділу 11 п.11.3; Розділу 12 п.12.1, вимоги дорожньої розмітки 1.1 (вузька суцільна лінія) дод. 2 Розділу 34 ,,Дорожня розмітка Правил дорожнього руху України, які виразилися в тому, що він проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не вів керований ним автомобіль як найближче до правого краю проїзної частини дороги із забезпеченням безпечного бокового інтервалу до краю проїзної частини дороги, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості не урахував дорожню обстановку та стан керованого ним транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, в забороненому місці пересік суцільну лінію горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 дод. 2 ПДР України, де виїхав на смугу зустрічного руху, не переконавшись, що це буде безпечним та не створить перешкод іншим учасникам руху, створив своїми діями небезпеку для руху та аварійну обстановку водію автомобіля ,,NISSAN QASHQAI, р/н НОМЕР_2 , ОСОБА_6 , яка рухалася по смузі свого руху, в напрямку до м. Чоп, і в якій остання, застосовуючи своєчасне екстрене гальмування керованого нею автомобіля, вже була позбавлена технічної можливості своїми односторонніми діями уникнути зіткнення транспортних засобів в даних дорожніх умовах, що призвело до зіткнення між їхніми транспортними засобами.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки ,,ВАЗ 21099, р/н НОМЕР_1 , та автомобіль ,,NISSAN QASHQAI, р/н НОМЕР_2 , отримали технічні пошкодження, а потерпілій пасажирці автомобіля ,,NISSAN QASHQAI, р/н НОМЕР_2 , ОСОБА_7 , згідно висновку експерта №264/17 від 13.06.2017, спричинено закритий внутрісуглобовий перелом лівої плечової кістки зі зміщенням відламків, який є тілесним ушкодженням середньої тяжкості, що спричинило тривалий розлад функції правої руки.

Вищевказані порушення Правил дорожнього руху України перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку із настанням вказаної вище дорожньо-транспортної пригоди та підтверджується висновком судової транспортно - трасологічної експертизи №3320 від 20.09.2017.

Вказаними вище діями, ОСОБА_4 , грубо порушив правила дорожнього руху, що спричинило заподіяння потерпілій ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесних ушкоджень, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі, обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорює, як і докази на їх підтвердження, від давання показань не відмовився.

Суд, переконавшись, що учасники процесу вірно розуміють зміст обставин провадження, зважаючи на відсутність сумнівів в добровільності їх позицій, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження та інших з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого у відповідності до положень Кримінального Кодексу України.

Будучи допитаним в судовому засіданні, ОСОБА_4 , вину у вчиненому правопорушенні визнав, пояснив, що дійсно 06.06.2017 року керуючи своїм технічно-справним автомобілем марки «ВАЗ 21099», р/н НОМЕР_1 , пересік суцільну лінію дорожньої розмітки, виїхав на смугу зустрічного руху. Стаж водія на момент пригоди становив 11 років, жодного разу не був учасником дорожньо транспортних пригод. Визнав, що повністю не переконався у відсутності на головній дорозі транспортних засобів, яким він міг би створити перешкоду. У вчиненому щиро розкаявся, критично оцінив свої дії, зауважив на тому, що готовий нести відповідальність за вчинене. Просить звільнити його від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Покази обвинуваченого ОСОБА_4 в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України за обставин, встановлених судом.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

При цьому, суд враховує, що щире каяття характерне тим, що воно засновано на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність, тобто характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що він визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

В свою чергу, згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, його характер та наслідки, особу обвинуваченого, який, як вбачається з досудової доповіді органу пробації, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має постійне місце реєстрації та проживання, позитивні характеристики за місцем проживання та роботи, а також стан здоров`я, спосіб життя (раніше не судимий, одружений, працює), що свідчить про те, що оточуюча його обстановка у сім`ї та побуті, виражає належні соціальні зв`язки; позицію потерпілої, яка покладається на розсуд суду; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення за класифікацією, наведеною у ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини (необережність), характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, його поведінку під час та після вчинення злочинних дій, а також те, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства оцінені органом пробації як низькі, та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції частини 1 статті 286 КК України у виді штрафу без позбавлення права керування транспортним засобом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.

Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що встановивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

07.09.2017 року набув законної сили Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року.

Відповідно до п.в ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнанні винними у вчинені необережного злочину, який не особливо тяжким злочином відповідно до статті 12 КК України, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_4 має двох неповнолітніх дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яким не виповнилося 18 років на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році».

Судом також досліджено, що ОСОБА_4 вчинив вказаний злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України, до набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році». Крім того, даний злочин відноситься до злочинів невеликої тяжкості є необережним, та не є особливо тяжким злочином відповідно до ст.12 КК України.

Таким чином, на обвинуваченого ОСОБА_4 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року. Обвинувачений ОСОБА_4 не заперечив щодо застосування до нього амністії. Перешкод для застосування амністії та звільнення від відбування призначеного покарання з цих підстав судом не встановлено. За таких обставин, відповідно до ст. 86 КК України, на підставі п. «в» ст.1 Закону України Про амністію у 2016 році ОСОБА_4 слід звільнити від відбування призначеного покарання.

Суд роз`яснює обвинуваченому ОСОБА_4 наслідки застосування амністії, а саме, що амністія у подальшому, протягом наступних десяти років до нього не може бути застосована.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у кримінальному провадженні, обвинуваченому не обирався та, враховуючи вимоги ст.ст. 131-132, 177, 178 КПК України і дані про його особу, суд не вбачає підстав для його визначення на цей час.

Цивільний позов слід залишити без розгляду у зв`язку із заявою про це цивільного позивача.

Питання речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Питання судових витрат у провадженні суд вирішує відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.349, 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 (три тисячі чотириста) гривень на користь держави без позбавлення права керувати транспортним засобом.

Згідно ст. 86 КК України та на підставі п. «в» ч.1 ст.1 Закону України Про амністію у 2016 році» ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання.

Цивільний позов ОСОБА_7 залишити без розгляду.

Речові докази:

автомобіль ,,ВАЗ 21099, реєстраційний номер НОМЕР_1 - повернути власнику ОСОБА_4 .
- автомобіль ,,NISSAN QASHQAI, реєстраційний номер НОМЕР_2 - повернути власнику ОСОБА_6 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави:

- 1 361,80 гривень ( одну тисячу триста шістдесят одну гривню вісімдесят копійок) судових витрат за проведення автотехнічної експертизи № 3322 від 07.08.2017 року;

- 1 361,80 гривень ( одну тисячу триста шістдесят одну гривню вісімдесят копійок) судових витрат за проведення автотехнічної експертизи № 3321 від 08.08.2017 року;

- 3 466,40 гривень ( три тисячі чотириста шістдесят шість гривень сорок копійок) судових витрат за проведення транспортно-трасологічної експертизи № 3320 від 20.09.2017 року.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було судом визнано недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області через Сколівський районний суд Львівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.6 ст.376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Головуючий суддя ОСОБА_1