Дата документу Справа № 324/1015/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/717/18
Єдиний унікальний № 324/1015/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 186 ч. 2 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 березня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі суддів:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000491 відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Алушта АР Крим, українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не працюючого, на утриманні неповнолітніх дітей та інших осіб не маючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично утримується у Вільнянському слідчому ізоляторі (№11) за адресою: Запорізька область, Вільнянський район, смт Кам`яне, вул. Зелена, буд. 34, раніше судимого:
1) 22.02.2010 року Київським районним судом м. Донецька за ч.1 ст.187 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;
2) 05.06.2013 року Куйбишевським районним судом Запорізької області за ч.3 ст.185, ст.75, ст.76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки 6 місяців;
3) 26.11.2013 року Куйбишевським районним судом Запорізької області за ст. 395 КК України до 1 року арешту. На підставі ст.71 КК України до покарання, призначеного даним вироком, приєднане повністю невідбуте покарання, призначене вироком Куйбишевського районного суду Запорізької області від 05.06.2013 року, та за сукупністю вироків визначене остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць;
4) 08.11.2017 року Пологівським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України до чотирьох років позбавлення волі;

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України;
за участю прокурора ОСОБА_7 ,

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Пологівського районного суду Запорізької області від 13 грудня 2017 року,

в с т а н о в и л а:
в апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 , не оскаржуючи доведеність його вини у вчиненому кримінальному правопорушенні та кваліфікацію його дій, просить здійснити перерахування йому строку покарання в період з 17.05.2017 року по день набрання вироком законної сили на підставі ст. 72 ч. 5 КК України.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: прокурора, який не підтримав апеляційну скаргу; колегія суддів, перевіривши матеріали провадження, вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.
Вироком Пологівського районного суду Запорізької області від 13 грудня 2017 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначено йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за вчинення даного злочину, покарання, призначеного вироком Пологівського районного суду Запорізької області від 08 листопада 2017 року, остаточно призначено ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді чотирьох років одного місяця позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили засудженому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишено запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Строк відбування покарання у виді позбавлення волі засудженим ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за даним вироком постановлено рахувати з моменту затримання, тобто з 17 травня 2017 року.
Відповідно до ст. 72 ч. 5 КК України, в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015 року, зараховано засудженому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в строк покарання у виді позбавлення волі, призначеного за даним вироком, строк попереднього ув`язнення з 17 травня 2017 року по 20 червня 2017 року включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Стягнуто із ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати на залучення експерта у сумі 197 (сто дев`яносто сім) гривень 74 копійки.
У вироку вирішена доля речових доказів по справі.
Згідно з вироком, ОСОБА_6 , будучи раніше судимим за вчинення майнового злочину, судимість за який у встановленому законом порядку не знята та не погашена, на шлях виправлення та перевиховання не став та знову, повторно, вчинив майновий злочин з корисливих мотивів.
Так, ОСОБА_6 15.05.2017 року, близько 12 години 00 хвилин, знаходячись поблизу автостанції м. Пологи Запорізької області, яка розташована у м. Пологи по вул. Єдності, 9, після спільного розпиття спиртних напоїв з ОСОБА_8 , маючи раптово виниклий умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), діючи з корисливих мотивів та маючи корисливу мету, діючи повторно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, застосував до потерпілого ОСОБА_8 насильство, що не є небезпечним для життя та здоров`я, а саме: наніс йому приблизно 6 ударів руками в область голови та тулуба. Після цього він відкрито заволодів мобільним телефоном «Nokia 6300», що належить ОСОБА_8 , та зник із викраденим майном з місця вчинення злочину. Викраденим майном ОСОБА_6 розпорядився на власний розсуд.
Згідно із висновком судово-товарознавчої експертизи №10-678 від 12.07.2017 року вартість викраденого мобільного телефону «Nokia 6300» на момент вчинення злочину, тобто на 15.05.2017 року, може складати 350,00 грн.
Тобто, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_8 майнову шкоду на суму 350,00 грн.
Таким чином, ОСОБА_6 своїми умисними діями вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно, тобто злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України.
Висновки суду першої інстанції про наявність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за вказаними у вироку обставинами, підтверджена дослідженими у судовому засіданні доказами, яким надана належна правова оцінка, та які не оскаржуються в апеляційній скарзі обвинуваченим ОСОБА_6 .

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 правильно кваліфіковані судом за ч. 2 ст. 186 КК України.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо необхідності здійснення зарахування строку попереднього ув`язнення в строк відбування покарання, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, не до 21.06.2017 року, як зазначено у вироку суду, а до дня фактичного набрання вироком законної сили, не можуть бути визнані обґрунтованими, з огляду на таке.
Як вбачається з оскаржуваного вироку, суд першої інстанції обрахував ОСОБА_6 строк відбування покарання з 17 травня 2017 року, зарахувавши йому строк попереднього ув`язнення та тримання під вартою, відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838-VІІІ від 26.11.2015), до 21.06.2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Таке рішення суду першої інстанції, незважаючи на доводи апеляційної скарги обвинуваченого, не може бути визнане незаконним, оскільки положення ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції Закону України від 26.11.2015 № 838-VІІІ, які передбачали зарахування строку попереднього ув`язнення в строк відбування покарання, виходячи з наведеного вище розрахунку, втратили свою чинність у зв`язку з прийняттям Закону України від 18.05.2017 року № 2046-VIII "Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення", який набрав законної сили з дня, наступного за днем його опублікування, тобто з 21 червня 2017 року, а тому після вказаної дати, зарахування строку попереднього ув`язнення в строк відбування покарання, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, застосовуватись не може.
Посилання обвинуваченого у скарзі на те, що суд першої інстанції при проведенні зарахування строку попереднього ув`язнення допустив порушення вимог ст. 58 Конституції України та ст. ст. 4, 5 КК України, є помилковим, оскільки ч. 5 ст. 72 КК України, не є нормою, яка має відношення до встановлення злочинності діяння або посилення кримінальної відповідальності, а тому зміни, внесені до цієї норми, не можуть розцінюватись як такі, що погіршують становище обвинуваченого ОСОБА_6 .
За таких обставин, приймаючи до уваги відсутність передбачених законом підстав для зміни вироку, а саме порядку перерахунку строку відбування покарання обвинуваченому, колегія суддів вважає за необхідне вирок суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів
ухвалила:
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Пологівського районного суду Запорізької області від 13 грудня 2017 року відносно ОСОБА_6 , без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її оголошення, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з часу її оголошення, а засудженим, який утримується під вартою, в той самий строк, - з моменту отримання копії судового рішення.
Судді: