ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 квітня 2018 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем: ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська матеріали кримінального провадження № 201/3143/18 (пр. № 1кп/201/416/2018) стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, раніше судимого:

-06 травня 1999 року вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 142 КК України до покарання у виді п`яти років шести місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, звільненого 10 грудня 2003 року за ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 09 грудня 2003 року умовно-достроково на невідбутий строк покарання шість місяців 25 днів;

-14 квітня 2005 року вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді п`яти років позбавлення волі, звільненого 28 липня 2008 року за постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 липня 2008 року умовно-достроково на невідбутий строк покарання один рік шість місяців 20 днів;

-23 вересня 2009 року вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 309 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до покарання у виді одного року дев`яти місяців позбавлення волі, звільненого 23 червня 2011 року за відбуттям строку покарання;

-15 червня 2012 року вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді двох років позбавлення волі з іспитовим строком два роки;

-18 листопада 2013 року вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 309 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до покарання у виді двох років одного місяця позбавлення волі;

-25 грудня 2013 року вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 309 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до покарання у виді двох років одного місяця позбавлення волі;

-04 лютого 2014 року вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 263 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до покарання у виді двох років двох місяців позбавлення волі, звільненого 13 січня 2015 року на підставі ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 січня 2015 року внаслідок акта амністії;

-03 березня 2015 року вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді одного року позбавлення волі з іспитовим строком один рік;

-06 травня 2015 року вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді двох років позбавлення волі;

-13 травня 2015 року вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді двох років позбавлення волі з іспитовим строком два роки;

-23 червня 2015 року вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 263, ч. 2 ст. 309 КК України із застосуванням ст.ст. 70, 71 КК України до покарання у виді трьох років позбавлення волі;

-24 липня 2015 року вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 263 КК України із застосуванням ст. 70 КК України до покарання у виді трьох років одного місяця позбавлення волі;

-28 липня 2015 року вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 309 КК України із застосуванням ст. 70 КК України до покарання у виді трьох років позбавлення волі;

-01 вересня 2015 року вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 70 КК України до покарання у виді трьох років трьох місяців позбавлення волі;

-06 жовтня 2015 року вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 309 КК України із застосуванням ст. 70 КК України до покарання у виді трьох років трьох місяців позбавлення волі;

-19 січня 2016 року вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 309 КК України із застосуванням ст. 70 КК України до покарання у виді трьох років трьох місяців позбавлення волі, звільненого 11 травня 2017 року за ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 03 травня 2017 року умовно-достроково на невідбутий строк покарання вісім місяців 17 днів, не працюючого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 369 КК України,

ВСТАНОВИВ:
1. Обвинувачений ОСОБА_4 13 березня 2018 року близько 18.00 години, перебуваючи біля центрального входу парку ім. Т.Г. Шевченка в м. Дніпро, побачив свого знайомого ОСОБА_5 , у якого при собі був поліетиленовий пакет, всередині якого перебували прикурювач для авто, ключниця чорного кольору, шкіряна, всередині якої перебували грошові кошти, а саме одна купюра номіналом 200 грн., дві купюри номіналом 50 грн., три купюри номіналом 20 грн., годинник з резиновим ремінцем, які належали потерпілому. Далі, у обвинуваченого ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел, спрямований на відкрите заволодіння чужим майном (грабіж), вчинене повторно, а саме поліетиленового пакету, всередині якого перебували речі потерпілого, а саме прикурювач для авто, ключниця чорного кольору, шкіряна, всередині якої перебували грошові кошти, а саме одна купюра номіналом 200 грн., дві купюри номіналом 50 грн., три купюри номіналом 20 грн., годинник з резиновим ремінцем, та які він визначив об`єктом свого злочинного посягання.

Далі, обвинувачений ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел спрямований на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, підійшов до потерпілого, та розташувавшись обличчям до останнього, шляхом ривку вихопив поліетиленовий пакет ліворуч з-під пахви потерпілого ОСОБА_5 , та продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, побіг в напрямку вул. Набережна Січеславська у м. Дніпрі. Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 заволодів майном потерпілого, а саме: прикурювачем для авто, ключницею чорного кольору, шкіряною, всередині якої перебували грошові кошти, а саме одна купюра номіналом 200 грн., дві купюри номіналом 50 грн., три купюри номіналом 20 грн., годинником з резиновим ремінцем, завдавши потерпілому ОСОБА_5 майнової шкоди на загальну суму 360 грн. 00 коп., після чого з місця скоєння злочину зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

2. 20 березня 2018 року о 09:00 годині, слідчий СВ Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 , приступив до виконання своїх службових обов`язків по несенню служби на території Соборного району м Дніпра.

Відповідно до функціональних обов`язків слідчого, затверджених начальником Соборного ВП ДП ГУНП в Дніпропетровській області від 28.07.2017 року, у службові обов`язки слідчого ОСОБА_6 входить:

-спеціалізуватись по проведенню досудового розслідування по багатоепізодних кримінальних провадження про крадіжки і грабежі чужого майна, незаконного заволодіння автотранспортом, розкрадання вогнепальної зброї;

-проводити досудове розслідування по кримінальним провадження про кримінальні правопорушення, що враховуються по лінії карного розшуку, скоєних у різних районах міста;

-забезпечувати повне, усебічне та неупереджене розслідування кримінальних правопорушень у межах, установлених КПК строків;

-виконувати доручення та вказівки прокурора, які надаються в письмовій формі;

-забезпечувати реалізацію в повному обсязі прав і законних інтересів усіх учасників кримінального провадження;

-не розголошувати відомості, що становлять державну чи іншу охоронювану законом таємницю, інформацію про особисте життя громадян та інші відомості, здобуті при розслідуванні кримінальних правопорушень;

-не вчиняти будь-яких дій, що ганьблять звання слідчого і можуть викликати сумнів у його об`єктивності та неупередженості;

-у разі наявності підстав, передбачених кримінальним процесуальним законодавством України, звертатися до прокурора із заявою про самовідвід від участі в кримінальному провадженні;

Таким чином, слідчий СВ Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області старший лейтенант ОСОБА_6 мав право незалежно від власного місцезнаходження і часу, висувати вимоги і приймати рішення, обов`язкові до виконання всіма громадянами, та згідно примітки 1 до ст. 364 КК України, є службовою особою, яка постійно здійснює функції представника влади.

Так, 20 березня 2018 року о 14.00 годині, обвинувачений ОСОБА_4 прибув до службового кабінету слідчого Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , де перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час у обвинуваченого ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на надання слідчому СВ Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів в сумі 100 доларів США, що на 20 березня 2018 року еквівалентно 2643,00 грн., за не вчинення останнім в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 дій, щодо не обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, за вчинення ним злочину передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України.

Далі, обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи у службовому приміщенні службового кабінету № 218 Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає відповідальне становище, за не вчинення нею в його інтересах дій, з використанням наданого їй службового становища, а саме: за не обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за вчинення ним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, звернувся до слідчого СВ Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 із пропозицією надати останньому неправомірну вигоду у розмірі 100 доларів США, що станом на 20 березня 2018 року еквівалентно 2643,00 грн., та поклав зазначені грошові кошти на стіл службового кабінету № 218, розташованого на другому поверху Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, по вул. Шевченко, 7 в м. Дніпрі.

Після цього, 20 березня 2018 року приблизно о 14.00 годині, обвинувачений ОСОБА_4 було відмовлено співробітником СВ Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській у прийнятті неправомірної вигоди, а грошові кошти вилучено.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєних кримінальних правопорушеннях визнав у повному обсязі та підтвердив фактичні обставини щодо вчинених ним діянь та викладених у обвинувальному акті.

Ухвалою суду в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються визнані судом недоцільними. У зв`язку з чим суд не приводить не дослідженні докази винуватості обвинуваченого у мотивувальній частині вироку.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 :

-у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненого повторно, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України;

-у наданні неправомірної вигоди службовій особі, яка займає відповідальне становище, за невчинення нею в інтересах того, хто пропонує, дії з використанням наданого їй службового становища, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.

При визначенні виду та розміру покарання, суд виходить зі ступеня тяжкості скоєних кримінальних правопорушень і особи обвинуваченого, який на обліку у лікарів психіатра не перебуває, є особою з інвалідністю другої групи, вину визнав у повному обсязі та щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв у розкритті кримінальних правопорушень, що суд відносить до пом`якшуючих його покарання обставин. При цьому, до обтяжуючої покарання обвинуваченого обставини, суд відносить рецидив злочинів.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому слід призначити покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим на підставі ст. 70 КК України, виключно у виді позбавлення волі, однак, не в максимальному його розмірі, оскільки саме таке покарання буде відповідати ступеню тяжкості вчиненим кримінальним правопорушенням, його конкретним обставинам і наслідкам, в тому числі, пов`язаним із наданням службовій особі правоохоронного органу неправомірної вигоди, чим фактично могло бути підірвано авторитет цього органу, даним про особу обвинуваченого, який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, але на шлях виправлення не став, а також обставинам, що пом`якшують та обтяжують покарання останнього, сукупність яких свідчить про недоцільність призначення обвинуваченому покарання, не пов`язаного з реальним його відбуттям, при цьому, призначення такого покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення останнім нових злочинів. Крім того, з огляду на встановлені у судовому засіданні обставини, суд вважає за необхідне не застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язкове додаткове покарання у виді конфіскації всього належного йому майна за ч. 3 ст. 369 КК України, однак вважає за потрібне застосувати спеціальну конфіскацію грошових коштів у сумі 100 доларів США з підстав, визначених у п. 2 ч. 1 ст. 96-2 КК України.

Долю речових доказів вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 369 КК України та призначити йому покарання:

-за ч. 2 ст. 186 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі;

-за ч. 3 ст. 369 КК України у виді п`яти років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначивши покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

Речові докази - прикурювач для авто, ключницю чорного кольору, шкіряну, грошові кошти, а саме одну купюрю номіналом 200 грн., дві купюри номіналом 50 грн., три купюри номіналом 20 грн., годинник з резиновим ремінцем залишити за належністю ОСОБА_5 ; СД-диск із відеозаписом слідчої дії залишити у матеріалах кримінального провадження.

Застосувати до грошових коштів у сумі 100 доларів США (DC 24982479A C3), які були вилучені в ході огляду місці події, спеціальну конфіскацію шляхом їх безоплатного вилучення у власність держави.

Строк покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту його затримання після набрання вироком законної сили.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана учасниками кримінального провадження до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1