Дата документу 14.02.2018 Справа № 554/9196/16-к
Провадження № 1кс/554/1537/2018
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 лютого 2018 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:
слідчого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
підозрюваного ОСОБА_6 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Супрунівка Полтавського району Полтавської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, -
На обґрунтування клопотання сторона обвинувачення вказує, що 23.07.2016 року близько 12:00 год., ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння перебував в магазині «Квітень» в с. Супрунівка, Полтавського району. Перебуваючи на літньому майданчику вказаного магазину, ОСОБА_6 побачив, що неподалік від магазину знаходиться ОСОБА_8 , в якого був мобільний телефон «Blackviєw» А8 ІМЕІ: НОМЕР_1 . При цьому у ОСОБА_6 виник злочинний умисел на заволодіння чужим майном мобільним телефоном ОСОБА_8 . Після чого ОСОБА_9 умисно, шляхом обману, свідомо повідомив ОСОБА_8 про те, що йому потрібен його мобільний телефон для здійснення дзвінка. Шляхом обману та зловживання довірою ОСОБА_8 , ОСОБА_6 досягнув передачі йому мобільного телефону. Заволодівши належним ОСОБА_10 телефоном «Blackviєw» А8 ІМЕІ: НОМЕР_1 , вартістю відповідно до висновку експертизи становить 1150 грн., ОСОБА_6 з місця події зник та в подальшому використав мобільний телефон у власних цілях.
Своїми умисними діями, які виразились у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою, шахрайстві вчиненому повторно ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.190 КК України.
31.10.2016 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та того ж дня підозрюваного ОСОБА_6 оголошено в розшук, оскільки його місце знаходження встановлено не було.
На адресу проживання ОСОБА_6 направлено повідомлення про підозру та зобов`язано явкою шляхом направлення повістки про виклик для допиту у якості підозрюваного. Однак ОСОБА_6 до слідчого до сьогоднішнього дня не з`явився, місцезнаходження його невідоме, за місцем мешкання не перебував, що підтверджується матеріалами досудового розслідування.
Вина останнього повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами: показаннями свідків, протоколами огляду, впізнанням, речовими доказами.
Таким чином, є підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 , вчинив тяжкий злочин, передбачений ч. 2 ст. 190 КК України. Згідно вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 , покладається необхідність запобігання подальшого переховування від органів досудового розслідування та суду, так як він знаючи, що Полтавським РВП ПВП ГУНП в Полтавській області, проводиться досудове розслідування кримінального провадження у якому він є особою на яку вказують як на злочинця, безпосередньо у ОСОБА_8 працівниками поліції вилучено речові докази, речі потерпілого, останній покинув місце свого проживання не повідомивши ОВС та таким чином ухиляється від досудового розслідування, крім цього будучи раніше неодноразово судимим, розуміє невідворотність свого покарання у виді позбавлення волі, тому переховується від органів слідства, прокуратури та суду. Обрати більш м`який запобіжний захід неможливо.
У судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали клопотання з викладених у ньому підстав, просили застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Підозрюваний в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні клопотання слідчого, повідомив, що після вчиненого злочину, він поїхав на заробітки, потім попав у рабство в м.Тамбов Російської Федерації, і не зміг повернутися в Україну. Про оголошену йому підозру не знав. Про те, що він оголошений у розшук, дізнався 5 лютого 2018 року, коли до нього додому прийшли працівники поліції з обшуком. З того часу кожного разу з`являється до слідчого, добровільно з`явився і до суду для розгляду питання про взяття під варту. Визнав повністю повідомлену підозру та викладені в ній обставини.
Захисник в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні клопотання слідчого, вказуючи на те, що злочин, вчинений ОСОБА_6 не є тяжким, а відноситься до середньої тяжкості, слідчим не надано доказів того, що підозрюваний знав про оголошену йому підозру, а тому від слідства він не переховувався. В нього склалися так життєві обставини, що поїхавши на заробітки, він не зміг вчасно повернутися з Росії до України. Однак відразу після того, як він дізнався, що оголошений у розшук, почав співпрацювати зі слідством, визнав повністю свою вину, шкода потерпілому відшкодовану ще на другий день після злочину його матір`ю, тому претензій до нього з боку потерпілого немає. Він проживає постійно з матір`ю, яка є пенсіонером, тому має сім`ю та міцні соціальні зв`язки. Прохала застосувати до її підзахисного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
14 лютого 2018 року ОСОБА_11 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, тобто шахрайство, вчинене повторно, або за попередньою змовою групою осіб, або таке, що завдало значної шкоди потерпілому.
Надані стороною обвинувачення докази свідчать про обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.190 КК України, що підтверджується показами свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , що містяться в протоколах їх допитів, відповідно; протоколами огляду від 23.07.2016 року ; протоколами допиту потерпілого ОСОБА_8 .
Слідчий суддя вважає встановленим та доведеним прокурором існування ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України: переховування від органів досудового розслідування та суду; вчинення іншого кримінального правопорушення.
Всі інші питання фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу судового провадження під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.
Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.
Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 ч. 1 цієї статті (тобто, наявність обґрунтованої підозри, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України), але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 ч. 1 цієї статті (тобто, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним в клопотанні), слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений в клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 цієї статті, необхідність покладання яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_6 більш мякого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.
Слідчий суддя вважає за необхідне в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 відмовити, у звязку з відсутністю в клопотанні належного обґрунтування стороною обвинувачення обрання відносно підозрюваної запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, який є найбільш суворим видом із пяти видів запобіжних заходів, визначених в ст. 176 КПК України.
Доводи слідчого та прокурора, що підозрюваний ухилявся від слідства, в той час, як йому було відомо про оголошену йому підозру, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки даних про те, що ОСОБА_6 отримав підозру направлену йому поштою від 31.10.2016 року, слідчому судді не надано.
Навпаки, слідчим суддею встановлено, що підтвердив і сам слідчий, що після того, як ОСОБА_6 був знайдений в ході обшуку за місцем свого проживання 05.02.2018 року, він співпрацює зі слідством, ходить до слідчого на всі виклики, добровільно з`явився і в судове засідання для вирішення питання про обрання щодо нього запобіжного заходу тримання під вартою.
Надані стороною обвинувачення кримінального провадження дані не свідчать про те, що застосування більш м`яких запобіжних заходів є недостатнім для запобігання ризиків, доведених в судовому засіданні.
Слідчим суддею з наданих даних встановлено, що ОСОБА_6 має міцні соціальні звязки, а саме проживає разом з матір`ю, яка є пенсіонером, мешкає по АДРЕСА_1 , перед чим, як поїхати на заробітки працював на леварному заводі, негативних характеристик не встановлено.
З метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обовязків, а також з урахуванням вказаних вище ризиків, доведених слідчим та прокурором в суді; даних про особу підозрюваного, його сімейного стану, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого підозрюється, слідчий суддя вважає можливим застосувати до нього більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначено в клопотанні, у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки прокурор та слідчий не довів недостатність застосування більш мяких запобіжних заходів для запобігання вказаних ризиків, за відсутності даних про негативний вплив підозрюваного з її сторони на процес кримінального провадження.
З урахуванням зазначеного, слідчий суддя вважає, що запобігання встановленим під час розгляду клопотання ризикам можливе не лише при умові тримання підозрюваного під вартою і вважає достатнім для досягнення вказаної мети застосування до ного більш м`якого запобіжного заходу, а саме - цілодобового домашнього арешту.
Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 181, 193, 194, 196, 206, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В:
Застосувати відносно ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Супрунівка Полтавського району
Полтавської області, громадянина України, не одруженого,
не працюючого, проживаючого за адресою
судимого,
запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , а саме, заборонити підозрюваному залишати житло будинок АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, суду цілодобово, в межах строку досудового розслідування, на строк 2 місяці, до 14 квітня 2018 року.
Покласти на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обовязки: 1) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду за першою вимогою; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд про зміну свого місця проживання. 4) носити електронний засіб контролю.
Ухвалу направити для виконання органам поліції за місцем проживання підозрюваного через слідчого Полтавського районного ВП ГУНП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Полтавської області протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним - в той же строк, але з моменту вручення йому ухвали суду.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1