Справа № 772/774/15-к
Провадження №11-кп/772/8/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 вересня 2017 року м. Вінниця

Апеляційного суду Вінницької області
в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
судів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

зі секретарем: ОСОБА_5

розглянув «12» вересня 2017 року у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0002952 від 18.07.2013 року по обвинуваченню
ОСОБА_6 ,
народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця м. Зугдіді Грузії , громадянина
Грузії , грузина, одруженого, має двох
неповнолітніх дітей , раніше не судимого,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України
За участю сторін кримінального провадження:
прокурора: ОСОБА_7
обвинуваченого: ОСОБА_6
захисника адвоката: ОСОБА_8
перекладача: ОСОБА_9
за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 та потерпілої ОСОБА_11 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 21 березня 2014 року, -
В с т а н о в и в:
Вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 21 березня 2017 року ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст. 185 КК України та йому призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців.
Судом встановлено, що ОСОБА_12 , за попередньою змовою з ОСОБА_6 та невстановленою слідством особою, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, попередньо розробивши спільний план вчинення злочинів, за яким обвинувачений ОСОБА_6 повинен відволікати увагу особи, відносно якої буде вчинено злочин, обвинувачений ОСОБА_12 повинен заволодіти майном, яке буде в наявності, а невстановлена слідством особа повинна сидіти за кермом автомобіля, на якому вони пересувались, та наглядати за обстановкою, з метою попередження останніх про можливу небезпеку.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи спільно та узгоджено, згідно раніше розподілених ролей, 18 липня 2013 року, близько, 14.30 год. обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_12 , проїжджаючи на автомобілі марки «TOYOTA Camry», державний номерний знак НОМЕР_1 , який зареєстрований на ОСОБА_13 , під керуванням невстановленої слідством особи, зупинилися біля будинку №66 по вул. Соборній в м. Вінниці, де обвинувачений ОСОБА_6 , відповідно до розробленого плану дій, підійшов до автомобіля марки «NISSAN TIDA», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_14 , та з метою відволікання уваги, під надуманим приводом, розпочав з нею розмову.
В цей час обвинувачений ОСОБА_12 , відповідно до розробленого плану, раніше вийшов із їхнього автомобіля та впевнившись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, через не зачинене вікно правої передньої дверці автомобіля марки «NISSAN TIDA», таємно викрав жіночу шкіряну сумку чорного кольору, вартістю 700 гривень, в якій знаходилися: зошит білого кольору з малюнком червоної квітки «Гербера», вартістю 10 гривень, в якому були грошові кошти в сумі 1000 доларів США, що згідно довідки НБУ становили 7993 гривні; візитниця золотистого кольору, вартістю 200 гривень; шкіряна візитниця темно коричневого кольору, вартістю 180 гривень; три комп`ютерних флешки - одна чорного кольору, вартістю 160 гривень, друга білого кольору, вартістю 60 гривень, третя світло синього кольору, вартістю 100 гривень; губна помада «ART- VISAGE», вартістю 35 гривень; пудрениця «MAXFACTOR», вартістю 180 гривень; лакова ключниця червоного кольору, вартістю 200 гривень; два ключа, вартістю 50 гривень, які належали ОСОБА_14 , чим завдали останній матеріальної шкоди на загальну суму 9868 гривень.
Після скоєного обвинувачені ОСОБА_12 .. ОСОБА_6 та невстановлена слідством особа з місця вчинення злочину втекли, викраденим майном розпорядилися на власний розсуд.
Крім того, обвинувачені ОСОБА_12 та ОСОБА_6 , продовжуючи свою злочинну діяльність, направлену на таємне викрадення чужого майна, разом з невстановленою слідством особою, 24 липня 2013 року в період часу з 13.25 год. до 13.30 год. за попередньою змовою, рухаючись на автомобілі марки «TOYOTA», державний номерний знак слідством не встановлений, зупинились біля будинку №72 по вул. Келецькій в м. Вінниці, де обвинувачений ОСОБА_6 , відповідно до розробленого раніше плану, підійшов до автомобіля марки «Wolksvagen Tiguan», державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_11 , та з метою відволікання уваги, під надуманим приводом, став намагатися завести розмову з ОСОБА_11 . Обвинувачений ОСОБА_12 , відповідно до розробленого плану, раніше вийшов з їхнього автомобіля та впевнившись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, через не замкнені праві пасажирські дверцята автомобіля марки «Wolksvagen Tiguan», таємно викрав жіночу сумку білого кольору, в якій знаходилися: грошові кошти в сумі 15000 гривень; гаманець з грошовими коштами в сумі 5000 гривень; мобільний телефон марки «НТS» ІМЕІ: НОМЕР_4 , вартістю 2500 гривень; комп`ютерні окуляри, вартістю 1500 гривень; флакон парфумів, вартістю 300 гривень, які належали ОСОБА_11 , чим завдали останній матеріальної шкоди на загальну суму 24300 гривень. Викраденим майном обвинувачені розпорядилися на власний розсуд.
Не погодившись із вироком суду прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_10 подала апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи висновків суду першої інстанції щодо доведеності вини , ставить питання про скасування вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 21.03.2014 року, відносно ОСОБА_6 засудженого за ч.2 ст. 185 КК України, в частині призначеного покарання , в зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості. Ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_6 за ч.2 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 2 років позбавлення волі. В решті вирок суду залишити без змін.
Свої вимоги прокурор мотивував тим, що суд ухвалюючи вирок відносно ОСОБА_6 не достатньо врахував ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного , так як останній суспільно корисною працею не займається, вчинив злочин за попередньою змовою разом із невстановленою слідством особою, яку не було вказано останнім, а тому на думку прокурора наведені обставини свідчать про підвищену суспільну небезпеку.

Потерпіла ОСОБА_11 в своїй апеляційній скарзі ставить питання про зміну вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 21.03.2014 року відносно ОСОБА_6 , в частині призначеного покарання , в зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості. Ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_6 за ч.2 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі. В решті вирок суду залишити без змін.
Вимоги потерпіла мотивує тим, що їй завдано значної матеріальної шкоди, яку ОСОБА_6 не відшкодовано в повному обсязі. Також вказує на те, що ОСОБА_6 на досудовому слідстві не визнавав вини та щиро не каявся, а тільки вже в суді першої інстанції визнав вину у повному обсязі.
Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_8 , які просили застосувати ст. 1 п. в Закон України «Про амністію у 2014 році» та звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання, міркування прокурора про незаконність вироку щодо ОСОБА_6 в частині призначення покарання та підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора в повному обсязі, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, доводи клопотання про застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 , суд вважає, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні підлягає до задоволення, апеляційна скарга потерпілої підлягає до часткового задоволення, клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_8 про застосування ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» - підлягає до задоволення.
Відповідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у таємному викраденні чужого майна ( крадіжка), вчиненого повторно - є обґрунтованими.
Викладені у вироку висновки суду про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні вказаного злочину відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджені дослідженими в судовому засіданні та детально викладеними у вироку доказами, яким суд дав всебічну і об`єктивну оцінку в їх сукупності та взаємозв`язку.
Кримінальне провадження розглядалось відповідно до ст. 349 ч.3 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового розгляду суд, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи , які ніким не оспорювались.
Частиною третьою ст.349 КПК України передбачено право суду, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини у апеляційному порядку.
Судом першої інстанції з`ясовувалось чи правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового розгляду зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи та розмір цивільного позову в апеляційному порядку.

Таким чином, вина обвинуваченого ОСОБА_6 у повному обсязі встановлена судом як на підставі свідчень самого обвинуваченого, у яких він повністю визнав себе винуватим, так і на показах потерпілих.
Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.2 ст. 185 КК України є правильною та в апеляційній скарзі не оспорюється.
Разом з тим, колегія суддів вважає, що наявні підстави для скасування вироку.
Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, в тому числі і в частині призначення покарання.
Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться в п. 1.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди при призначенні покарання зобов`язані враховувати як ступінь тяжкості вчиненого злочину, так і дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване. Покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Також згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як ними самими, так і іншими особами.
Відповідно до ст. 409 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Викладені в апеляційній скарзі прокурора, та в апеляційній скарзі потерпілої обставин , про те, що суд, приймаючи рішення про звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням, не дотримався всіх вимог закону, не врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу засудженого, думку потерпілого, а також наслідки вчиненого злочину, є обґрунтованими.
Згідно 75 КК України суд може звільнити засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.
Апеляційний суд вважає, що при призначенні покарання ОСОБА_6 суд в достатній мірі не дотримався вказаних вимог закону, не врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, а саме не враховано те, що суспільно - корисною працею не займається, вчинив злочин за попередньою змовою разом із невстановленою слідством особою, яку не було вказано останнім, крім цього апеляційний суд враховує думку потерпілої, якій на даний час матеріальної шкоди в повному обсязі обвинуваченим не відшкодована. А тому доводи прокурора у кримінальному провадженні та потерпілої про м`якість призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_6 є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції, обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_8 заявили клопотання, згідно якого просять звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання на підставі Закону України "Про амністію у 2014 році".

Відповідно до п. "в" ст. 1 Закону України "Про амністію у 2014 році" підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами, засуджені за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст. 12 Кримінального кодексу України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України.
Окрім того, згідно роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 2 інформаційного листа від 26 травня 2014 року за № 223-757/0/4-14 "Про деякі питання застосування амністії у 2014 році з урахуванням останніх законодавчих змін" підстави, які слугують звільненню особи від відбування покарання, визначено у статтях 1-5 ЗУ "Про амністію у 2014 році". Зокрема означені статті містять імперативну вимогу щодо звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі (будь-якого основного та додаткового покарання за винятком випадку, передбаченого ст. 14 ЗУ "Про амністію у 2014 році") засуджених:
за вчинення злочинів невеликої та середньої тяжкості (незалежно від форми вини), а також за вчинення тяжкого злочину з необережності осіб, категорії яких визначені пунктами "а"-"є" ч. 1 ст. 1 ЗУ "Про амністію у 2014 році";
Згідно довідки від 06.02.2017 року, у ОСОБА_6 на утриманні знаходяться дружина та двоє неповнолітніх дітей: донька ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та син ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та батьківських прав щодо своїх неповнолітніх дітей не позбавлявся(а.с.153).
Даних, які б свідчили про існування обставин, ст.1 Закону України "Про амністію у 2014 році", які унеможливлювали б застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 амністії, у матеріалах провадження немає.
Тому, виходячи з того, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення середньої тяжкості до набрання чинності Законом України "Про амністію у 2014 році", і на даний час має на утриманні неповнолітніх дітей і не позбавлений батьківських прав щодо них, а тому підпадає під дію п."в" ст.1 Закону України "Про амністію у 2014 році", і отже звільненню від відбування призначеного їм покарання.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 414, 419 , п.п. "в" ст.1 Закону України "Про амністію у 2014 році", апеляційний суд, -
У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 задовольнити.
Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_11 задовольнити частково.
Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 21 березня 2014 року щодо ОСОБА_6 - скасувати, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченого, постановити свій вирок.
Визнати винним ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 2 років позбавлення волі.
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_8 про звільнення ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання на підставі п."в"ст.1 Закону України "Про амністію у 2014 році" - задовольнити.
На підставі п."в" ст.1 Закону України "Про амністію у 2014 році" від 18.04.2014 року звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.
В решті вирок щодо ОСОБА_6 залишити без змін.
Касаційна скарга на судове рішення може бути подана до касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
Згідно з оригіналом: