Справа № 545/3830/17
Провадження № 1-кп/545/99/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10.01.2018 року Полтавський районний суд Полтавської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава обвинувальний акт з угодою про примирення від 18 грудня 2017 року, укладеною між потерпілою ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001270 від 27 листопада 2017 року, відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Степне Полтавського району Полтавської області, українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працює, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 13 квітня 2010 року Ленінським районним судом м.Полтави за ч.2 ст.185, ч.2 ст.190, ч.1 ст.70 КК України до позбавлення волі строком на2 роки. На підставі ч.4 ст.70 КК України приєднано 2 роки 1 місяць позбавлення волі за вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 01 березня 2010 року, остаточно засуджений до позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць. 10 серпня 2012 року; умовно-достроково звільнений з місць позбавлення волі, не відбутий строк покарання 1 рік 2 місяця 14 днів;
- 07 квітня 2014 року Полтавським районним судом Полтавської області за ч.1 ст.125 КК України, ч.2 ст.125 КК України, кримінальне провадження закрито на підставі ст.ст. 283, 284, 350, 371-372, п.1 ч.1 ст.477 КПК України,
за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ :
ОСОБА_5 25 листопада 2017 року близько 17 годині, маючи не зняту та не погашену в законному порядку судимість, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи повторно та з прямим умислом, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу з прибудинкової огородженої території багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_2 , користувачем якої є ОСОБА_6 , викрав карданний вал до вантажного автомобіля «ЗІЛ» загальною вагою 45 кг, згідно довідки вартості ПП «Полтававторкольормет» загальною вартістю 270 грн., чим завдав потерпілій ОСОБА_4 матеріального збитку на вказану суму.

Під час досудового слідства 18 грудня 2017 року між потерпілою ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 укладено угоду про примирення, яка разом з обвинувальним актом направлена до суду та отримана судом 27 грудня 2017 року.

Згідно з угодою про примирення підозрюваний ОСОБА_5 у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 185 КК України, за обставин, викладених у пред`явленій йому підозрі. В угоді зазначено, що завдана правопорушенням матеріальна шкода в розмірі 270 гривень сторонами визнана і повністю відшкодована. Сторони погодили покарання за вказане кримінальне правопорушення у вигляді позбавлення волі на строк два роки, на підставі ч. 1 ст. 75 КК України погодились на звільнення

ОСОБА_5 відповідно до ст. 75 КК України від призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік з покладенням на засудженого наступних обов`язків: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти даний орган про зміну свого місця проживання, роботи та навчання.

В судовому засіданні ОСОБА_5 вину визнав повністю, просив суд затвердити угоду про примирення та призначити йому узгоджену міру покарання. Пояснив, що наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, йому зрозумілі, укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування примусу, насильства, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь - яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні угоду про примирення укладену між нею та підозрюваними із вказаною в ній мірою покарання підтримала.

Прокурор ОСОБА_3 не заперечив проти затвердження угоди про примирення.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Пунктом 1 частини 3 статті 314 КПК України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.

Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_5 визнав себе винним, правильно кваліфіковане за ч.2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, і відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Судом з`ясовано, що ОСОБА_5 цілком розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані судом до обвинуваченого у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Обставиною, що пом`якшує покарання підозрюваного ОСОБА_5 є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, а обставин, що обтяжують покарання не встановлено.

Переконавшись, що сторони примирилися і укладення угоди є добровільним, умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, не суперечать вимогам закону та інтересам суспільства, правова кваліфікація кримінального правопорушення є вірною, узгоджена міра покарання відповідає вимогам ст.65 КК України, характеру і тяжкості обвинувачення, існують фактичні підстави для визнання винуватості, суд вважає можливим затвердити угоду про примирення від 18 грудня 2017 року та призначити обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання.

Цивільний позов потерпілою не заявлявся.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 376, 468-470, 475, 532 КПК України,

ЗАСУДИВ :
Затвердити угоду про примирення від 18 грудня 2017 року, укладену між ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні ним кримінального

правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 в період іспитового строку періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти даний орган про зміну свого місця проживання, роботи та навчання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирати.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Полтавської області через Полтавський районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня проголошення.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним, обвинуваченим може бути оскаржений в апеляційному порядку:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу;

3) прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

У разі невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості потерпілий чи прокурор відповідно мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1