УХВАЛА

06 листопада 2017 року м. Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області
в особі слідчого судді - ОСОБА_1 ,
з участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3
слідчого ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
та його захисника - адвоката ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рівне клопотаннястаршого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Рівненській області майора поліції ОСОБА_4 , яке погоджено із прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Рівненської області юристом 1 класу ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, одруженого, інваліда 3 групи, уродженця с. Користь, Корецького району, Рівненської області, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України,
в с т а н о в и в:
Старший слідчийвідділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Рівненській області майор поліції ОСОБА_4 звернувся в суд із клопотанням, яке погоджене із прокурором прокуратури Рівненської області ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .
З клопотання вбачається, що 04 листопада 2017 року, приблизно о 18 год. 00 хв., водій ОСОБА_5 в порушення підпункту а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, керуючи автомобілем BMW X5, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, рухаючись автодорогою Київ-Чоп, зі сторони м. Київ в напрямку м. Рівне, на 318 км + 600 м вказаної автодороги, що в межах с. Біла Криниця, Рівненського району, Рівненської області, в порушення пункту 8.1, підпункту е) пункту 8.7.3, пункту 8.10 Правил дорожнього руху, проігнорував червоний сигнал світлофора для руху транспортних засобів, що забороняв йому рух, не зупинився перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), продовжив рух та допустив наїзд на пішоходів ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які перетинали проїзну частину по регульованому пішохідному переході на дозволений сигнал світлофора для них та справа наліво відносно напрямку руху даного транспортного засобу.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішоходам ОСОБА_8 , ОСОБА_9 спричинено тілесні ушкодження, від яких вони померли на місці події, а водій ОСОБА_5 , продовживши рух автомобілем BMW X5, реєстраційний номер НОМЕР_1 , зник з місця події.

Порушення ОСОБА_5 вимог пункту 8.10 Правил дорожнього руху, згідно якого у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 «Місце зупинки», якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів, перебуває у прямому безпосередньому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди і суспільно небезпечними наслідками, що настали.

04 листопада 2017 року, о 19 год. 50 хв., ОСОБА_5 затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

05 листопада 2017 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, протоколом огляду транспортного засобу, показаннями підозрюваного ОСОБА_5 та іншими доказами і матеріалами кримінального провадження.

Згідно з ч. 4 ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 3 ст. 286 КК України, відноситься до категорії тяжких та передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років. Крім того, підозрюваний ОСОБА_5 на час вчинення ДТП знаходився в стані алкогольного сп`яніння. Після аварії ОСОБА_5 зник з місця події, не надав медичної допомоги травмованим пішоходам, не повідомив про подію в орган поліції та до медичного закладу. Він був затриманий працівниками поліції біля Рівненського зоопарку, перебуваючи в автомобілі BMW X5, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Отже, є підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

Згідно інформації з автоматизованої системи «Армор», підозрюваний ОСОБА_5 у листопаді 2010 року скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_10 , 1991 року народження, яка перетинала проїзну частину по регульованому пішохідному переході на перехресті вулиць Київської, Відінської і Грушевського в м. Рівне на дозволений сигнал світлофора. Вказані відомості свідчать про те, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення на транспорті.

Тому з метою запобігання спробам ОСОБА_5 переховуватися від органів досудового розслідування та вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи, що більш м`які запобіжні заходи, не пов`язані з обмеженням волі, не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, слідчий просив клопотання задовольнити.

В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали, посилаючись на викладені у ньому обставини. Просили застосувати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.
Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник прочили відмовити в застосуванні запобіжного заходу, просять обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Згідно ст. 177 КПК України з метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини зазначені у ч. 1 ст. 178 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м"яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а прокурор при розгляді клопотання довели про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні останнім кримінального правопорушення, наявність достатніх даних, що існує ризик переховуватися від органів досудового розслідування та суду, підозрюваний може вчинити інший злочин.
Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п"ять років.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , судом враховуються вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практика Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Так, у рішенні у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року ЄСПЛ зазначив, що термін «обґрунтована підозра» означає наявність фактів або відомостей, які здатні переконати об"єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення.

При розгляді даного клопотання суд враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , вагомість наявних доказів вчинення ним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, вік, стан здоров`я.
ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років. Злочин вчинений в стані алкогольного сп"яніння, останній після вчинення ДТП втік з місця події.
Відповідно до п. 20, п. 21 рішення ЄСПЛ у справі «Подвезько проти України» від 12.02.2015 року Суд нагадує, що пункт 1 статті 5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свобод и не вважалося свавільним, недостатньо самого факту застосування цього заходу згідно з національним законодавством - він також повинен бути необхідним за конкретних обставин див. рішення від 27 лютого 2007 року у справі «Нештяк проти Словаччини» (), заява № 65559/01, п. 74). На думку Суду, тримання під вартою відповідно до підпункту «c» пункту 1 статті 5 Конвенції має відповідати вимозі пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, в якому здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення (див. рішення у справах «Ладент проти Польщі» (Ladent v. Poland), заява № 11036/03, п. 55, ECHR 2008-... (витяги), та «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), заява №38 717/04, п. 28, від 14 жовтня 2010 року).

Суд також встановлював, що пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає надання переконливого обґрунтування органами влади будь-якого періоду тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є. Аргументи «за» і «проти» звільнення (з-під варти), включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчієв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).
Тому з урахуванням вищевикладеного, особи підозрюваного ОСОБА_5 , беручи до уваги обставини вчинення кримінального правопорушення, ризики на які посилається сторона обвинувачення, суд вважає, що до підозрюваного необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Окрім того, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов"язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов"язків передбачених цим кодексом.
Однак п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України передбачає можливість не визначення слідчим суддею з врахуванням ст. ст. 177, 178 КПК України розміру застави у кримінальному провадженні щодо злочину, що спричинив загибель людини.
Враховуючи, що даний злочин є тяжким, таким, що спричинив загибель двох людей, з врахуванням особи підозрюваного, з метою запобігання підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджання кримінальному правопорушенні, вчинення інших кримінальних правопорушень, відносно ОСОБА_5 слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 395 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В :
Клопотання задовольнити.
Застосувати доОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, одруженого, інваліда 3 групи, уродженця с. Користь, Корецького району, Рівненської області, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 (шістдесят) днів.
Строк тримання під вартою рахувати з моменту затримання - з 19 год. 50 хв. 04 листопада 2017 року по 19 год. 50 хв. 03 січня 2018 року.
Строк дії ухвали до 19 год. 50 хв. 03 січня 2018 року.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Рівненської області протягом п"яти днів з дня її проголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1