Справа № 359/5956/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1271/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 54 23.11.2017

УХВАЛА
Іменем України
23 листопада 2017 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Бориспільської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_8 на вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 вересня 2017 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, з неповною середньою освітою, тимчасово не працюючого, не одруженого, батька неповнолітньої дитини, раніше судимого 12.07.2016 року Бориспільським міськрайонним судом за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді 150 годин громадських робіт, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи НОМЕР_1 , -

визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, та призначено йому покарання у виді 1 (одного) місяця арешту.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання приєднано невідбуту частину покарання за вироком Бориспільського міськрайонного суду від 12.07.2016 року, у вигляді 18 днів арешту, у відповідності до положень ст.72 КК України, та остаточно визначено ОСОБА_7 покарання у вигляді арешту строком на 1 (один) місяць 18 (вісімнадцять) днів.

Початок строку відбуття покарання обвинуваченому ухвалено рахувати з часу приведення вироку до виконання та затримання ОСОБА_7 .

Згідно вироку суду ОСОБА_7 засуджено за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, вчиненого за наступних обставин.

ОСОБА_7 вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12.07.2016 року засуджено за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді 150 годин громадських робіт, тобто до покарання, не пов`язаного з позбавленням волі.

У Бориспільському МРВ з питань пробації засудженому ОСОБА_7 05.10.2016 року роз`яснені правила та порядок відбування покарання у вигляді громадських робіт, повідомлено про стягнення, які можуть бути накладені, про відповідальність за ухилення від відбування громадських робіт, а саме: роз`яснено вимоги ст.37 КВК України та зміст ч.2 ст.389 КК України, про що останній власноручно розписався.

Цього ж дня, тобто 05.10.2016 року, ОСОБА_7 видано направлення до Іванківської сільської ради, згідно якого засуджений повинен відпрацювати 150 годин громадських робіт починаючи з 06.10.2016 року.

Відповідно до розпорядження голови Іванківської сільської ради №57 від 05.10.2016 року «Про виконання громадських робіт» ОСОБА_7 прийнято на безоплатні громадські роботи в КП КГ «Іванківкомунсервіс», починаючи з 06.10.2016 року. Згідно з затвердженим графіком виконання громадських робіт протягом періоду з 06.10.2016 року по 29.11.2016 року, крім вихідних та святкових днів, ОСОБА_7 зобов`язаний виконувати роботи по прибиранню сміття по чотири години кожного дня.

Згідно табеля виходу на роботу ОСОБА_7 протягом 06.10.2016 року відпрацював 4 години громадських робіт. Проте, ОСОБА_7 , будучи достовірно обізнаним про свої обов`язки щодо виконання громадських робіт згідно до затвердженого графіку, діючи умисно та з метою ухилення від відбування призначеного йому покарання, усвідомлюючи наслідки невиконання покладених на нього обов`язків, не маючи на це поважних причин, з 07.10.2016 року припинив відпрацювання громадських робіт, не вийшовши на громадські роботи без поважної причини 07.10.2016 року, 10.10.2016 року, 11.10.2016 року, 12.10.2016 року, 13.10.2016 року, 17.10.2016 року, 18.10.2016 року, 19.10.2016 року, 20.10.2016 року, 21.10.2016 року, 24.10.2016 року, 25.10.2016 року, 26.10.2016 року, 27.10.2016 року, 28.10.2016 року, 31.10.2016 року, 01.11.2016 року, 02.11.2016 року, 03.11.2016 року, 04.11.2016 року, 07.11.2016 року, 08.11.2016 року, 09.11.2016 року, 10.11.2016 року, 11.11.2016 року, 14.11.2016 року, 15.11.2016 року, 16.11.2016 року, 17.11.2016 року, 18.11.2016 року, 21.11.2016 року, 22.11.2016 року, 23.11.2016 року, 24.11.2016 року, 25.11.2016 року, 28.11.2016 року та 29.11.2016 року, тобто більше 2 разів протягом місяця.

Не погоджуючись із вказаним рішенням прокурором подано апеляційну скаргу, в якій він оскаржуваний вирок вважає таким, що підлягає зміні в частині призначеного обвинуваченому покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Просить визнати ОСОБА_7 засудженим за ч.2 ст.389 КК України до 1 місяця арешту. Відповідно до ч.1 ст.71 КК України до покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком у виді 146 годин громадських робіт, яка відповідно до ст.72 КК України становить 18,25 днів арешту та остаточно вважати ОСОБА_7 засудженим до покарання у виді 1 місяця 18 днів арешту. У решті залишити вирок без змін.

Свої вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції в порушення вимог ч.1 ст.71, п.4 ч.1 ст.72 КК України, абз.3, п.25 абз.2 п.29 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року у резолютивній частині вироку не вказав покарання, яке не відбуте ОСОБА_7 за попереднім вироком, а лише зазначив про приєднання невідбутої частини покарання за вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12.07.2016 року, у виді 18 днів арешту, у відповідності до вимог ст.72 КК України. Крім того, при призначенні остаточного покарання міськрайонний суд не визначив принцип складання покарання, яким він керується.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 , який не заперечував проти апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції розглянув дане кримінальне провадження відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження та визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд першої інстанції з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч.2 ст.389 КК України підтверджується матеріалами кримінального провадження та учасниками процесу не оспорюються.

Відповідно до ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно з п.1 ч.1 ст.413 КПК України, неправильним застосування закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення є незастосування закону, який підлягає застосуванню.

Дослідивши матеріали кримінального провадження колегією суддів було встановлено допущене судом першої інстанції неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно абз.2 п.25, абз.3 п.29 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року покарання має бути визначене у вироку таким чином, щоб під час його виконання не виникло жодних сумнівів стосовно його виду і розміру. Призначаючи покарання за кількома вироками, суд повинен визначити вид і розмір основного й додаткового покарань за знову вчинений злочин (злочини), а потім повністю або частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком із посиланням на ст.71 КК України.

У відповідності до положень ч.1 ст.71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Із огляду на зазначені вище положення закону, колегія суддів приходить до переконання про умотивованість доводів апеляційної скарги прокурора у частині визначення остаточного покарання, оскільки суд першої інстанції в резолютивній чистині оскаржуваного вироку при призначенні остаточного покарання обвинуваченому ОСОБА_7 повинен був визначити принцип складання покарання, яким він керувався.

У свою чергу посилання прокурора на необхідність зазначення у резолютивній частині вироку покарання, яке не відбуте обвинуваченим ОСОБА_7 за вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12.07.2016 року, що згідно ст.72 КК України дорівнює18 дням арешту, апеляційний суд вважає не обґрунтованими, оскільки у мотивувальній частині вироку міськрайонний суд при призначенні покарання обвинуваченому зазначив, що він вчинив злочин, не відбувши покарання за попереднім вироком, тому остаточну міру покарання необхідно призначити на підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків. Так, невідбута міра покарання складає 146 годин громадських робіт, тому суд вважає за необхідне приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком 18 днів арешту, із розрахунку, відповідно до ст.72 КК України, що одному дню арешту відповідають вісім годин громадських робіт.

Із урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції зміні.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Бориспільської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 вересня 2017 року відносно ОСОБА_7 змінити.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.2 ст.389 КК України до 1 (одного) місяця арешту.
На підставі ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12.07.2016 року, у відповідності до положень ст.72 КК України у вигляді 18 днів арешту, та остаточно визначити ОСОБА_7 покарання у вигляді арешту строком на 1 (один) місяць 18 (вісімнадцять) днів.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Головуючий:
Судді: