АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження апел.суду №11-кп/790/1019/17 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа суду 1-ї інстанції № 645/5582/16-к
Категорія: ч.1 ст.122 КК України

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 вересня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження № 0001289 провадження за апеляційною скаргою законного представника потерпілої ОСОБА_10 на вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 3 лютого 2017 року, ухвалений стосовно ОСОБА_8 , -

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Харкова, громадянина України, з неповною середньою освітою, який навчається на 2 курсі денного відділення Харківського автотранспортного технікуму ім. С. Орджонідзе, який мешкає разом з матір`ю, раніше не судимого, який зареєстрований та фактично проживає адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 122 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання із випробуванням строком на один рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_8 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов ОСОБА_10 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_11 задоволено частково, стягнуто солідарно з неповнолітнього ОСОБА_8 та ОСОБА_12 на користь ОСОБА_10 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_11 суму у розмірі 6362 грн. 11 коп. в якості відшкодування матеріальної шкоди. Стягнуто солідарно з неповнолітнього ОСОБА_8 та ОСОБА_12 на користь ОСОБА_10 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_11 суму у розмірі 10000 грн. в якості відшкодування моральної шкоди.
Як встановив суд 27 квітня 2016 року приблизно о 17 год. 00 хв. неповнолітній обвинувачений ОСОБА_8 знаходився біля проїжджої частини, розташованої на перехресті Московського проспекту та АДРЕСА_2 , де між ним та неповнолітньою потерпілою ОСОБА_11 виник конфлікт на підґрунті раптово виниклих неприязних відносин. Під час зазначеного конфлікту, у неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень неповнолітній потерпілій ОСОБА_11 та неповнолітній обвинувачений ОСОБА_8 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та настання наслідків, наніс один удар долонею лівої руки в область правої щоки неповнолітньої потерпілої ОСОБА_11 , після чого неповнолітній обвинувачений ОСОБА_8 наніс ще два удари кулаком лівої руки в область обличчя неповнолітньої потерпілої ОСОБА_11 внаслідок чого у останньої згідно висновку судово медичної експертизи №3519 ая/16 від 30.06.2016 року, утворились садни на тлі крововиливу на слизовій оболонці верхньої губи, які за ступенем тяжкості відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень. Далі неповнолітній обвинувачений ОСОБА_8 , наніс удар кулаком лівої руки в область носа неповнолітньої потерпілої ОСОБА_11 внаслідок чого у останньої згідно висновку судово медичної експертизи №3519 ая/16 від 30.06.2016, утворилась закрита травма носу у вигляді переломів кісток носу без зміщення за наявності синця на спинці носу в середній третині, яка за ступенем тяжкості відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я, тривалість якого перевищує шість днів, але не перевищує трьох тижнів. Від отриманого вищевказаного удару неповнолітня потерпіла ОСОБА_11 впала на землю. Після чого неповнолітній обвинувачений ОСОБА_8 продовжуючи свої злочинні дії наніс декілька ударів носком правої ноги в область попереку, крижі та голові, внаслідок чого у останньої згідно висновку судово медичної експертизи №3519 ая/16 від 30.06.2016, утворилась закрита черепно мозкова травма у вигляді забою головного мозку середнього ступеня, пластинчастого субдурального крововиливу по конвексітальній поверхні лобових часток та правої скроневої частки, субарахноїдального крововиливу з наявністю синців в правій навколо очній ділянці, в проекції правого та лівого скронево щелепних суглобів, в проекції горизонтальної частини правої гілки нижньої щелепи з переходом на тіло правої виличної кістки, яка за ступенем тяжкості відноситься до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень.
В апеляційній скарзі законний представник потерпілої ОСОБА_10 просить вирок суду першої інстанції скасувати в частині призначеного обвинуваченому покарання та вирішення питання, щодо цивільного позову, призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, а також задовольнити цивільний позов в повному обсязі і стягнути з обвинуваченого та його батьків моральну шкоду в розмірі 100000 гривень. В обґрунтування своєї апеляційної вимоги апелянт зазначив, що суд, при призначенні покарання не достатньо врахував негативні дані про особу обвинуваченого, а саме дані про те, що ОСОБА_8 наносив побої своїй матері, постійно порушував закон та вчиняв злочини. Крім того, апелянт вказує, що розмір моральної шкоди завданої злочином, ним був оцінений в розмірі 100000 гривень, у зв`язку з тим, що за наслідками заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень у неї істотно погіршилося самопочуття, з`явився головний біль, безсоння, вона стала неврівноваженою, припинила спілкування з друзями. Всі ці наведені обставини, на думку представника потерпілого, не були взяті до уваги судом першої інстанції, внаслідок чого було ухвалено незаконне рішення в частині цивільного позову.
Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи представника потерпілого ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу в частині цивільного позову та вважав за необхідне скасувати рішення суду в цій частині, думку обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на законність та обґрунтованість вироку районного суду, колегія суддів, дослідивши матеріали провадження та перевіривши вирок, у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, дійшла висновку про те, що апеляційну скаргу представника потерпілого необхідно задоволити частково з наступних підстав.

Апеляційні вимоги представника потерпілої ОСОБА_10 щодо ухвалення вироку в частині цивільного позову не узгоджуються з підставами, які передбачені ч.1 ст. 420 КПК України, де міститься вичерпний перелік підстав для ухвалення нового вироку судом апеляційної інстанції, колегія суддів дійшла висновку щодо можливості часткового задоволення цих вимог.
Як вбачається з позовної заяви, яка була подана до Фрунзенського районного суду міста Харкова 30 листопада 2016 року (арк. 16-17), позивач ОСОБА_10 просив суд стягнути з неповнолітнього ОСОБА_8 та його батьків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 солідарно моральну шкоду в розмірі 100000 гривень, та матеріальну шкоду в розмірі 6362 грн. 11 коп..
В матеріалах кримінального провадження відсутні дані або відомості про прийняття судом будь яких рішень з приводу заміни відповідача або відмови в задоволенні позовних вимог про відшкодування шкоди з конкретного відповідача батька обвинуваченого ОСОБА_13 .
За таких обставин, рішення суду щодо стягнення шкоди лише з двох відповідачів, свідчить про наявність істотних порушень прав потерпілої, в інтересах якої законний представник подав на вирішення суду цивільний позов і вимагає стягнення шкоди з трьох відповідачів, про яких він чітко зазначив у своєму позові.

Так, згідно з ч.2. ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні. У відповідності до частини 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого.
Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
При цьому, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права, законність. (ст.7 КПК України).
Вказані порушення є істотними, оскільки вони свідчать про неналежне дотримання судом вимог ст. 370 КПК України, щодо обґрунтованості та вмотивованості судового рішення , тобто вироку в частині вирішенні цивільного позову заявленого законним представником ОСОБА_10 в інтересах неповнолітньої потерпілої ОСОБА_11 . При оголошенні вироку по справі необхідним є ухвалення його згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, об`єктивне з`ясування всіх обставин, які підтверджені доказами, та в ньому повинні бути наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про слушність апеляційних доводів представника потерпілого щодо необґрунтованості та невмотивованості вироку в частині вирішення цивільного позову, що обумовлює часткове задоволення його апеляційних вимог, оскільки вирок в цій частині підлягає скасуванню та призначенню нового розгляду в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що зазначені істотні порушення є процесуально неприпустимим при судовому розгляді, оскільки в такий спосіб порушуються загальні засади забезпечення законності, змагальності сторін та одночасно обґрунтованості судового рішення, що передбачено як обов`язкова вимога у ст. 370 КПК України, а також ці вимоги містяться у ст. 7 КПК України - серед загальних засад кримінального провадження, яке за своїм змістом та формою повинно їм відповідати. Ці вимоги КПК України не дотримані судом першої інстанції при судовому розгляді в частині вирішення цивільного позову, що свідчить про наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які встановлені при апеляційному перегляді оскаржуваного судового рішення.
Реалізуючи та дотримуючись загальних процесуальних засад кримінального провадження, що містяться у главі 2 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про наявність декількох істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення в частині вирішення цивільного позову, що обумовлює необхідність скасування оскаржуваного вироку та призначення нового судового розгляду у суді першої інстанції, що відповідає нормам ч. 1 ст. 412; п. 6 ч. 1 ст. 407; п.п. 1,2,3 ч. 1 ст. 409, ст. 410 п. 2 КПК України.
Вирішуючи питання про подальший рух провадження після скасування вироку в частині вирішення цивільного позову, колегія суддів виходить з наступного. Порушення судом першої інстанції вимог п.2 ч.3 ст.374, ст. 370 КПК України про зміст мотивувальної частини обвинувального вироку та загальних засад судочинства не відноситься до передбаченого в ч.1 ст.415 КПК України переліку підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції. Проте, відповідно до вимог ч.6 ст.9 КПК України, у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 КПК України. Такими загальними засадами кримінального провадження у даному випадку є передбачені п.п.2,15 ч.1 ст.7 КПК України - законність, а також забезпечення змагальності сторін та одночасно обґрунтованості і вмотивованості судового рішення, що передбачено як обов`язкові вимоги у ст. 370 КПК України.
З огляду на викладене, з метою дотримання вказаних засад кримінального провадження, що гарантуються чинним КПК України, оскаржуваний вирок в частині вирішення цивільного позову представника потерпілого належить скасувати і призначити в цій частині новий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

Разом з цим призначене судом першої інстанції ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст.122 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки та звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, відповідає ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого. Колегія суддів дійшла висновку про те, що при призначені покарання, суд у повній мірі врахував вимоги кримінального закону, що містяться у нормах ст.ст.50,65, 66, 75 КК України, а саме додержуючись принципу законності, індивідуалізації, справедливості та обґрунтованості покарання, а також врахував дані про особу обвинуваченого, який раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, за місцем проходження реабілітації характеризується позитивно, за місцем навчання характеризується задовільно, перебуває на обліку у лікаря психіатра, та відсутність обставин, що обтяжують покарання та наявність обставин, що пом`якшують покарання щире каяття, повне визнання вини і вчинення злочину у неповнолітньому віці. При цьому належить врахувати, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, тобто судове рішення повинно виконувати функцію особистої та загальної превенції. Такий вид і міра покарання з подальшим звільненням обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням на строк 1 рік., на думку колегії суддів, буде достатнім покаранням для виправлення засудженого та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Крім того, під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_8 заявив клопотання про застосування до нього положень Закону України Про амністію в 2016 році. Колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 , внаслідок чого необхідно звільнити його від відбування покарання у виді позбавлення волі на підставі п. а ст. 1 Закону України Про амністію в 2016 році.

Доводи апелянта щодо необхідності посилення покарання шляхом погіршення становища обвинуваченого, не впливають на питання застосування до нього норм Закону України Про амністію в 2016 році, а тому ухвалення нового вироку в цій частині, на думку колегії суддів, не стане дієвим заходом, щодо попередження вчинення обвинуваченим нових злочинів або щодо його виправлення. Отже, колегія суддів дійшла висновку, що в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 покарання необхідно залишити вирок районного суду без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, ст. 407 ч. 1 п. 6; ст. 409 ч. 1 п.п. 1,3; 410 п. 2, ст. 412 ч. 1; ст. 418, ст. 419 та главою 2 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу законного представника потерпілої ОСОБА_10 задоволити частково.

Вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 3 лютого 2017 року, ухвалений стосовно ОСОБА_8 в частині вирішення цивільного позову - скасувати, призначити в цій частині новий розгляд в порядку цивільного судочинства в суді першої інстанції.

Звільнити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання у виді позбавлення волі на підставі п. а ст. 1 Закону України Про амністію в 2016 році.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в частині залишення вироку районного суду без змін безпосередньо до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_8 - в той самий строк з дня отримання ним копії судового рішення.

Судді

________________ ________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4