Справа № 524/4577/17
Провадження № 1-кп/524/418/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 лютого 2018 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області

у складі: головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Кременчука Полтавської області кримінальне провадження , внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001277 від 28.03.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчука Полтавської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, військовозобов`язаного, працюючого будівельником ЧПНП «Укрекоспецпроект», одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дітину , раніше не судимого, проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.3 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

09.03.2017 року близько 01 год. 00 хв. , ОСОБА_4 , виходячи із корисливих мотивів, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом взлому замку , за допомогою монтировки , яку приніс із собою, на дверях підвалу, розташованого поруч з під`їздом № 7 по АДРЕСА_3 , проник до вищевказаного приміщення , звідки таємно для оточуючих викрав велосипед марки «Україна» з рамою чорного кольору, в якого на передній кермовій вилці праворуч перебував самостійно прикріплений алюмінієвий запобіжний лист та на задньому багажнику, якого містився навісний замок тросового типу з обмоткою зеленого кольору, вартість, якого відповідно до висновку експерта оцінки майна, складає 348 грн., чим завдав потерпілій ОСОБА_5 , матеріальну шкоду на вищевказану суму. З місця вчинення злочину зник та викраденим розпорядився на власний розсуд.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю і пояснив , що 09.03.2017 року він зайшов у підвал, який розташований за адресою АДРЕСА_3 поруч із під`їздом № 7 , та відчинив за допомогою монтировки двері у підвалі. Відчинивши двері він побачив велосипед марки «Україна», який він викрав та здав у ломбард , отримавши 300 грн. Кошти він витратив на власні потреби. Матеріальну шкоду він відшкодував потерпілій у повному обсязі. У скоєному щиро кається, просить суворо його не карати.

Потерпіла ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву в якій просила розглядати кримінальне провадження за її відсутності, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, матеріальна шкода їй відшкодована у повному обсязі , просить суворо не карати обвинуваченого (а.с. 84 )

Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження було проведено у відповідності до вимог ст.349 ч.3 КПК України. При цьому судом їм було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд, вважає, доказаним у судовому засіданні скоєння обвинуваченим тяжкого злочину і кваліфікує його дії ст. 185 ч.3 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка),поєднане з проникненням в сховище. Але , суд вважає , що органами досудового розслідування неправильно зазначена кваліфікуюча ознака проникнення в сховище ,а не в інше приміщення , так як п. 22 постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року № 10» «Про судову практику у справах про злочини проти власності» визначено поняття сховища - це певне місце чи територія, відведені для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей, які мають засоби охорони від доступу до них сторонніх осіб (огорожа, наявність охоронця, сигналізація тощо), а також залізничні цистерни, контейнери, рефрижератори, подібні сховища тощо і визначене поняття "інше приміщення" - це різноманітні постійні, тимчасові, стаціонарні або пересувні будівлі чи споруди, призначені для розміщення людей або матеріальних цінностей (виробниче або службове приміщення підприємства, установи чи організації, гараж, інша будівля господарського призначення, відокремлена від житлових будівель, тощо). А як встановлено у судовому засіданін ОСОБА_4 була вчинена крадіжка із підвалу , тобто іншого приміщення, а не іншого сховища, але відповідно до вимог ст. ст.. 337 ч.1 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею, тому суд і кваліфікує дії обвиунваченого , як проникнення в сховище, відповідно до обвинувального акту.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особистість обвинуваченого, який задовільно характеризується за місцем проживання, стан здоров`я обвинуваченого, який на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, думку потерпілої ОСОБА_5 , яка на суворому покаранні не наполягає, обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання.

Суд також при призначенні обвинуваченому покарання враховує практику Європейського суду з прав людини у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.), в яких Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». Крім того, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.) суд встановив, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи».

При призначенні обвинуваченому покарання враховується судом і те, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Судом також враховується поведінка обвинуваченого за час досудового розслідування, де він активно сприяв розкриттю злочину, а також під час судового розгляду, де він щиро покаявся у вчиненому злочині.

У п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Наведені приписи закону стосуються призначення, як основного так і додаткового покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого у відповідності зі ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину,раніше до кримінальної відповідальності не притягався, має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , відшкодування матеріальної шкоди потерпілій .

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого у відповідності до ст.67 КК України судом не встановлено.

Беручи до уваги те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, одночасно враховуючи зазначені обставини, з урахуванням особи винного, суд прийшов до висновку про доцільність призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання в межах санкції статті , по якій кваліфіковані дії обвинуваченого у вигляді позбавлення волі , але не на максимальний строк, оскільки він раніше до кримінальної відповідальності не притягався, повністю відшкодував матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_5 , яка на призначенні суворого покарання не наполягає. Суд приходить до висновку про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.75 КК України від відбування покарання з випробувальним строком на 1 рік. Також суд вважає відповідно до вимог ст.. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Судові витрати по справі - відсутні.

Речові докази по справі відсутні.

Керуючись ст.ст.368,370,374 КПК України , суд,-

ЗАСУДИВ :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.3 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3-х років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 від призначеного судом покарання звільнити з випробувальним строком на 1 рік.

Відповідно до вимог ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Полтавської області,через Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Головуючий суддя: