Справа № 405/723/18

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"05" лютого 2018 р. м. Кропивницький
слідчий суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2 , за участю заявника адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький скаргу адвоката ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_4 від 17.01.2018 року про відмову у задоволенні клопотання, -
Адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу підтримала та просила її задовольнити.
Слідчий в судовому засіданні заперечив проти задоволення скарги, вважає її не обґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки слідчим винесено вмотивовану постанову про відмову у задоволенні клопотання.
Заслухавши учасників та дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.
Постановою старшого слідчого СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_4 від 17.01.2018 року відмовлено у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 від 16.01.2018 року.
Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.
Статтею 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 КПК України.
Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений частиною 1 ст. 303 КПК України.
ЗУ «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (п. 1) визнала обов`язковою юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.
Так, у п. 33 Рішення ЄСПЛ у справі «Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands» від 27.10.1993 року та у п. 38. Рішення ЄСПЛ у справі «Ankerl V. Switzerland» від 23.10.1996 року закріплено, що принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно до другої сторони.
Основним завданням суду, слідчого судді при виконанні функцій судового контролю є встановлення факту, чи дійсно права і свободи людини було порушено або вони порушуються; чи було створено або створюються перешкоди для їх реалізації; чи має місце інше ущемлення прав і свобод; які перешкоди він зобов`язаний поновити або усунути для їх реалізації.
Оцінюючи на предмет законності вказану постанову, слідчий суддя враховує, що постанова про відмову у задоволенні клопотання має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи.
Разом з цим, слідчим при прийнятті оскаржуваної постанови зазначених вимог закону не дотримано.
Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, слідчим відмовлено у задоволенні клопотання, оскільки адвокат ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_5 не є учасниками кримінального провадження, а тому існують ризики пов`язані з наданням доступу та ознайомленням адвоката з матеріалами кримінального провадження, що може зашкодити подальшому, всебічному, неупередженому та об`єктивному досудовому розслідуванню, таким що надать інформацію стосовно свідків їх показань та інших обставин у кримінальному провадженні, тим самим надасть можливість адвокату маючи таку інформацію впливати на свідків, що перешкоджатиме розслідуванню кримінального провадження чи впливати на хід досудового розслідування іншим чином.
Системний аналіз наведених положень закону та змісту оскаржуваної постанови, дає підстави для висновку, що оскаржувана постанова винесена передчасно, без дотримання вимог КПК України та не вмотивована належним чином, а тому підлягає скасуванню.
Згідно ч.2 ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
Враховуючи положення даної статті, слідчий суддя не вбачає підстав для зобов`язання слідчого до вчинення певних дій, оскільки клопотання сторони захисту розглянуто та по ньому прийнято відповідне процесуальне рішення, а тому в цій частині скарги необхідно відмовити.
Враховуючи викладене, скаргу адвоката ОСОБА_3 необхідно задовольнити частково.
На підставі викладеного, керуючись ст.220,303-307, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -
П О С Т А Н О В И В:
скаргу адвоката ОСОБА_3 задовольнити частково.
Постанову старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_4 від 17.01.2018 року про відмову у задоволенні клопотання скасувати.
В іншій частині скарги відмовити.
Відповідно до ч.3 ст.307 КПК України ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя Ленінського
районного суду м. Кіровограда ОСОБА_6