Єдиний унікальний номер 205/6790/17
Єдиний унікальний № 205/6790/17
Провадження № 1-кс/205/794/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 грудня 2017 року м. Дніпро

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , розглянувши матеріали клопотання слідчого СВ Новокодацького ВП ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області ОСОБА_2 , погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 , про отримання дозволу на тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницюу кримінальному провадженні № 0000968, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань від 27 листопада 2015 року, за ознаками кримінального правопорушення ч. 1 ст. 364 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
17 жовтня 2017 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло зазначене клопотання, в якому слідчий зазначила, що в ході досудового слідства було встановлено, що секретар судового засідання ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , зловживаючи службовим становищем при оформленні опису документів цивільної справи № 2-212/09 ІНФОРМАЦІЯ_2 , порушила вимоги Інструкції з діловодства, затвердженої наказом ІНФОРМАЦІЯ_3 № 69 від 27.06.2006, які виразилися в неналежному оформленні опису документів вказаної цивільної справи.

В ході досудового слідства було встановлено: секретар судового засідання ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , зловживаючи службовим становищем при оформленні опису документів цивільної справи № 2-212/09 ІНФОРМАЦІЯ_2 , порушила вимоги Інструкції з діловодства, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України № 69 від 27.06.2006, які виразилися в неналежному оформленні опису документів вказаної цивільної справи.

Під час слідства було встановлено, що у ІНФОРМАЦІЯ_4 в провадженні судді ОСОБА_5 , знаходиться цивільна справа № 2-121/09 за позовом ОСОБА_6 , до ОСОБА_7 , третя особа: Дніпропетровське міське управління земельних ресурсів.

Домоволодіння АДРЕСА_1 складалося з двох будівель А НОМЕР_1 і Б НОМЕР_1 , які знаходилися на земельній ділянці площею 1 000 кв.м.

Розглянувши звернення співвласників про розподіл земельної ділянки 16.04.1976, виконком ухвалив рішення № 489 «Про відсутність технічної можливості та неможливість розподілу земельні ділянки домоволодіння АДРЕСА_1 на дві самостійні ділянки».

Після цього земельна ділянка була розподілена за угодою, досягнутою між колишніми співвласниками будинку. По границям - визначено порядок користування земельною ділянкою, були встановлені паркани. Кожен з власників користувався відокремленою та розмежованою ділянкою тривалий час, тобто склався певний, визначений порядок користування.

26.06.2001 ОСОБА_8 , діючи на умовах представництва від імені одного з власників кв. АДРЕСА_2 у будівлі А-1 домоволодіння АДРЕСА_1 , уклав угоду та подарував своєї дружині - ОСОБА_6 власність, що належала двом власникам і складала 17/100 частин у домоволодінні (договір дарування № 1334 серії АЕА № 004613).

При прийнятті в дарунок майна ОСОБА_6 оглянула останнє, бачила межі займаної попередницею земельної ділянки, які були позначені встановленим парканом, погодилася з існуючими кордонами, схвалила оформлення угоди, підписавши її, що завірено нотаріально.

Протягом 2001-2003 року ОСОБА_6 не пред`являла жодних претензій про зміну кордонів землекористування до співвласників кв. АДРЕСА_3 та не оскаржувала їх.

Умовами договору дарування, за яким ОСОБА_6 отримала право власності на частку у нерухомості, перехід прав на користування земельною ділянкою не передбачався, не визнався і не оформлявся. Земельний кодекс, який діяв на час укладання договору дарування, не передбачав перехід прав на земельну ділянку у зв`язку з придбанням нерухомості.

До прийняття участі у приватизації земельної ділянки рішення компетентного органу про виділення або надання ОСОБА_6 земельної ділянки не приймалося.

Відповідно до п. 3 ст. 116 ЗК України: безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у їх користуванні.

01.12.2003 співвласникам домоволодіння були видані державні акти про право власності на земельну ділянку без визначення часток, а зазначено: частки співвласників у земельній ділянці знаходяться у сумісній власності, а цільовим призначенням виділення земельної ділянки є обслуговування житлового будинку.

Право власності на частку у земельній ділянці у позивачки виникло тільки після приняття участі у приватизації і отримання державного акту, а приватизувати вона мала право часку ділянкі, яка зайнята житловою нерухомістю та іншої - необхідної для її обслуговування.

Не маючи придатного для використання за цільовим призначенням житла та не користуючись ним, 06.11.2006 співвласниця непридатного для мешкання кв. АДРЕСА_4 ОСОБА_6 , звернулася до суду з позовом про поділ земельної ділянки та визначення розміру частки у земельній ділянці.

06.02.2007 за клопотанням позивача судом було призначено проведення судово будівельно-технічної експертизи.

20.05.2008 експертом складено висновок судово-будівельної експертизи № 1995, який разом з матеріалами цивільної справи на 73 аркушах направлено до суду. Висновок експертизи долучено до матеріалів цивільної справи на аркушах 75-80.

19.05.2009 відбулося судове засідання, на якому справа розглядалася по суті позивачка, ознайомившись з висновком експертизи, у якому зазначено: «Розподіл та порядок користування земельною ділянкою не можливий», відмовилася від позивних вимог в частині розподілу земельної ділянки, суд задовольнив її клопотання. Та ухвалив рішення, яким визначив частку позивача у розмірі 17/100 від загальної площі ділянки що складала 0,1000 га.

Вилучення документів по проведенню геодезичної зйомки які свідчили про розподіл ділянки та існуючи паркани надало можливість зазначити у судовому рішенні недостовірну інформацію про начебто відсутність такого факту, а саме: «Не визначено конкретно межі і конфігурації цієї спірної ділянки землі по вказаній адресі, стосовно них конкретно».

03.12.2013 згідно ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, було задоволено клопотання слідчого про тимчасовий доступ до речей та документів, які знаходяться в ІНФОРМАЦІЯ_5 в наглядоому провадженні № 1995, за яким проводилася судово-будівельна експертиза у цивільній справі № 2-212/09.

Допитана у якості свідка експерт ОСОБА_9 надала свідчення, що усі документи були надіслани з суду до експертної установи. У вступній частині висновку експерт зазначає, що на дослідження надано наступні матеріали: «Технічна документація за результатами зйомки земельної ділянки, план зовнішних мереж водопостачання та каналізації до кв. АДРЕСА_5 (виробником якого зазначено юридичну особу ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_6 »).

Секретар судового засідання свідомо не забезпечила збереження документів, матеріалів і доказів у справі, які є одним з важливих критеріїв для того, щоб було прийняте законне справедливе та обгрунтоване рішення.

Відсутність документів про проведення геодезичної з`йомки земельної ділянки, матеріали якої вилучено з цивільної справи, їх відсутність завадила дослідити та встановити факт того, що конкретні межі і конфігурації ділянки землі, стосовно кожного з власників, були визначені попередніми власниками задовго до придбання - новими власниками прав на нерухомість.

Саме це дало змогу зазначити у рішенні, що не визначено конкретно межі і конфігурації цієї спірної ділянки землі по вказаній адресі, стосовно власників.

Голова ІНФОРМАЦІЯ_2 у відповідях № к-25/875 від 21.01.2009 повідомив: документи на аркушах 87-103 отримані секретарем судового засіданні ОСОБА_4 від позивача ОСОБА_6 для долучення їх до матеріалів цивільної справи.

Документи цивільної справи та наглядового провадження експерта не є тотожніми і дуже різняться між собою. На одних, що знаходяться у наглядовому провадженні експерта маються позначки про узгодження проведеня робот за вказаними документами, а на іншіх - які долучено до матеріалів цивільної справи вже після проведеня експертизи, такі узгодження та печатки підпиємств відсутні.

Згідно наказу державної судової адміністрації № 155 від 05.12.2006, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 22.12.2006 за № 1345/13219 затверджено Інструкцію з діловодства в апеляційних і місцевих адміністративних судах, згідно якої визначено посадову інструкцію секретаря судового засідання, яка є посадовою особою апарату місцевого загального суду.

Згідно інструкції, завданням якої є забезпеченя фіксування судового засідання технічними засобами, ведення журналу судового засідання, протоколів судового засідання, оформлення матеріалів судових справ. Секретар судового засідання, як державний службовець, повинен діяти відповідно і в межах до Закону України "Про державну службу" і він несе відповідальність за неякісне або несвоєчасне виконання посадових завдань та обов`язків або бездіяльність.

Усі матеріали судових справ мають бути належним чином оформлені саме секретарем судового засідання. Документи цивільної справи повинні бути підшити в порядку їх хронологічного надходження та всі аркуші повинні бути пронумеровані. Саме секретар судового засідання складає опис документів, які знаходяться у справі із зазначенням заголовку документа, в оригіналі чи в копії вміщений документ і номера аркуша у справи, на якому його долучено. Виконані та сформовані відповідно до вимог процесуального законодавства та цієї Інструкції матеріали цивільної справи, відповідність змісту опису фактичній наявності документів посвідчується засвідчувальним підписом.

На секретаря судового засідання покладено обов`язок складання протоколу про вчинення окремої процесуальної дії поза залою судового засідання або під час виконання судового доручення, ознайомлення з ним усіх зацікавлених осіб, які беруть участь у справі.

Факти, які мають суттеве значення у кримінальному провадженні, можна довести тільки шляхом дослідження та вивчення матеріалів цивільної справи № 2-212/09.

На підставі викладеного слідчий просить надати тимчасовий доступ (ознайомлення та вилучення) до оригіналів документів, цивільної справи № 2-212/09 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 , третя особа ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка знаходиться у ІНФОРМАЦІЯ_4 , розташованого за адресою: АДРЕСА_6 .

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання з наступних підстав.

За змістом ст.ст. 131, 162 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження, різновидом яких є тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів, полягає у наданні слідчому особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та, у разі прийняття відповідного рішення слідчим суддею, вилучити їх (здійснити їх виїмку). Надання тимчасового доступу до речей і документів під час досудового розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді за клопотанням слідчого, погодженого з прокурором.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 КПК України сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, за винятком зазначених у статті 161 цього Кодексу. Слідчий має право звернутися із зазначеним клопотанням за погодженням з прокурором.
Згідно ч. 2 ст. 160 КПК України у клопотанні зазначаються: 1) короткий виклад обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з яким подається клопотання; 2) правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 3) речі і документи, тимчасовий доступ до яких планується отримати; 4) підстави вважати, що речі і документи перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; 5) значення речей і документів для встановлення обставин у кримінальному провадженні; 6) можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, у випадку подання клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю; 7) обґрунтування необхідності вилучення речей і документів, якщо відповідне питання порушується стороною кримінального провадження.
Згідно п. 2 ч. 5 ст. 163 КПК України слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв'язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.

Аналіз зазначених норм закону з урахуванням інших положень законодавства, викладених уГлаві 15 КПК України та загальних засад кримінального провадження свідчить про те, що розгляд клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів передбачає встановлення відповідності змісту клопотання вимогам, визначеним ч. 2 ст. 160 КПК України та в разі їх дотримання, встановлення обставин, які підлягають зясуванню. При цьому, розгляд клопотання по суті не можливий при його неналежному оформленні, оскільки в такому випадку слідчий суддя не має змоги врахувати усі обставини, що підлягають оцінці та аналізу.
Виходячи із змісту клопотання і його матеріалів слідує, що на теперішній час слідчим не було проведено допиту інших осіб, які мають відношення до обставин зазначених у заяві ОСОБА_7 про вчинене кримінальне правопорушення. При цьому можливості перевірити інформацію, викладену у протоколі допиту заявника, у слідчого судді немає, оскільки приєднані слідчим до клопотання документи не містять відомостей, які б підтверджували б або спростовували обставини, зазначені у клопотанні.
Слідчий суддя вважає, що слідчим не обґрунтовано необхідність вилучення оригіналів документів, цивільної справи № 2-212/09 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 , третя особа ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка знаходиться у ІНФОРМАЦІЯ_4 , можливість їх використання як доказів та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.
Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що в задоволенні клопотання слідчого про надання тимчасового доступу до вищезазначених документів необхідно відмовити, оскільки клопотання слідчого є необґрунтованим, при цьому слідчий не використав усі процесуальні можливості досудового розслідування щодо отримання обєктивних та належних доказів.
Керуючись ст. 110, ст. 132, 159-166 , 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання слідчого СВ Новокодацького ВП ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області ОСОБА_2 , погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 , про отримання дозволу на тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницюу кримінальному провадженні № 0000968, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань від 27 листопада 2015 року, за ознаками кримінального правопорушення ч. 1 ст. 364 КК України відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1