Номер провадження: 11-кп/785/968/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.10.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 12.05.2017 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Приднепровське Нікопольського району Дніпропетровської області, маючого середню освіту, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

07.08.2014 року Роздільнянським районним судом Одеської області за ст. 185 ч. 3 КК України до 3-х років позбавлення волі з іспитовим строком - 1 рік 6 місяців,

визнано винним та засуджено за ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано не відбуте покарання за вироком Роздільнянського районного суду Одеської області від 07 серпня 2014 року і за сукупністю вироків остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбутого ОСОБА_7 основного покарання у виді позбавлення волі зараховано строк його попереднього ув`язнення з 16.09.2016 року до дня набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вироком запобіжний захід відносно обвинуваченого до набрання вироком законної сили залишено без змін у вигляді тримання під вартою.

Вироком також вирішене питання щодо речових доказів, -

встановив:
Вищевказаним вироком ОСОБА_7 визнаний винними та засуджений за те, що в ніч з 23 на 24 травня 2015 року він, діючи за попередньою змовою та спільно з Особою 1 та Особою 2, повторно, маючи єдиний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, визначили об`єктом свого злочинного посягання майно, яке на їх думку, могло знаходитись в нежитловому приміщенні будинку АДРЕСА_2 . Після цього, задля реалізації своєї мети, попередньо розділивши між собою ролі, відповідно до яких ОСОБА_7 знаходився біля будинку АДРЕСА_2 та спостерігав за навколишньою обстановкою, щоб у разі небезпеки попередити Особу 1 та Особу 2. В цей же час Особа 1 та Особа 2 шляхом пошкодження скла вхідних дверей проникли до приміщення будинку і піднялись на другий поверх, де шляхом пошкодження дверей проникли до складського приміщення, орендованого потерпілим ОСОБА_8 . Переконавшись, що їх дії залишаться непоміченими, Особа 1 та Особа 2 покликали до себе ОСОБА_7 , після чого ОСОБА_7 спільно з Особою 1 і Особою 2 таємно викрали майно ОСОБА_8 3 мотоциклетні куртки вартістю 3030 грн. кожна, на загальну суму 9090 грн.

На даний вирок обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду пом`якшити, застосувавши до нього положення ст. 69 КК України, у зв`язку зі станом його здоров`я.

Свої вимоги обвинувачений обґрунтовує тим, що суд з вироком суду він не згоден, через допущені помилки в матеріалах кримінального провадження, а призначене судом покарання є занадто суворим, оскільки він має тяжкі захворювання (гепатит С та ВІЛ).

Крім того, до початку розгляду апеляційної скарги по суті, обвинувачений ОСОБА_7 подав до суду клопотання про застосування до нього положень Закону України "Про амністію у 2016 році", посилаючись на те, що у нього на утриманні знаходяться малолітні діти та бабуся похилого віку, які потребують його матеріальної підтримки.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_9 був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду апеляційної скарги, однак в судове засідання не з`явився. Обвинувачений ОСОБА_7 просив розглянути апеляційну скаргу за відсутності захисника, прокурор не заперечував проти розгляду справи без участі захисника, у зв`язку з чим апеляційний суд вважає за можливе провести апеляційний розгляд без участі захисника обвинуваченого.

Заслухавши суддю-доповідача; пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав доводи апеляційної скарги та просив застосувати до нього положення Закону України "Про амністію у 2016 році"; виступ прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та застосування до нього амністії; дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги та клопотання обвинуваченого про застосування амністії, колегія суддів доходить висновків про таке.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення та правильність кваліфікації його дій в апеляційній скарзі не оспорюються, тому не перевіряються апеляційним судом.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

З оскаржуваного вироку вбачається, що суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_7 покарання, відповідно до вимог ст.65 КК України, в повному обсязі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання.

Так суд врахував, що обвинувачений раніше був засуджений за тяжкий злочин і вчинив новий тяжкий злочин в період іспитового строку, менш ніж через 10 місяців після ухвалення вироку за попередній злочин, раніше тричі притягувався до кримінальної відповідальності , але відповідно до вимог ст. 89 КК України вважається таким, що не має судимостей.

Крім того, суд першої інстанції в повному обсязі врахував дані про особу обвинуваченого, зокрема те, що він вину свою у вчиненому злочині не визнав, не розкаявся у вчиненому, перебував у фактичних шлюбних відносинах, має малолітню дитину, за місцем мешкання характеризується задовільно, не працює.

За таких обставин суд першої інстанції цілком обґрунтовано дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання саме у виді позбавлення волі на строк, передбачений санкцією статті за якою він обвинувачується. Підстави для призначення обвинуваченому покарання із застосуванням вимог ст.ст. 69, 75 КК України відсутні.

За наведених обставин, апеляційний суд вважає, що районний суд при призначенні покарання в повній мірі врахував всі обставини справи та дані про особу обвинуваченого, доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 не знайшли свого підтвердження матеріалами справи, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуваний вирок суду необхідно залишити без змін.

Інших доводів апеляційному суду представлено не було.

Щодо клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про застосування до нього положень Закону України "Про амністію у 2016 році", апеляційний суд доходить таких висновків.

Згідно з п."б" ст.9 ЗУ "Про амністію у 2016 році", амністія не застосовується до осіб, зазначених у статті 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні", а також до осіб, які раніше звільнялися з місць позбавлення волі умовно-достроково і знову вчинили умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 був засуджений вироком Роздільнянського районного суду Одеської області від 07.08.2014 року за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді трьох років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на один рік та шість місяців. Вирок набрав законної сили 09.09.2014 року.
Після цього, в ніч з 23 на 24 травня 2015 року, тобто в період іспитового строку, ОСОБА_7 вчинив новий злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України, який є тяжким.
Таким чином, згідно з п."б" ст.9 ЗУ "Про амністію у 2016 році" до обвинуваченого ОСОБА_7 не можуть бути застосовані положення даного закону, тому в задоволенні його клопотання необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 428, 532 КПК України, ст.9 Закону України "Про амністію у 2016 році", апеляційний суд, -
постановив:
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про застосування до нього Закону України "Про амністію у 2016 році" - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 12.05.2017 року щодо ОСОБА_7 , засудженого за ч. 3 ст. 185 КК України - без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії цієї ухвали.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4