27.09.2017 року КОЗЕЛЬЩИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 533/1043/17
Провадження № 1-кп/533/94/17
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2017 року Козельщинський районний суд Полтавської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: прокурора - ОСОБА_2 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Козельщина Полтавської області кримінальне провадження, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000255 від 05.09.2017 року відносно обвинуваченої:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Олександрівка Козельщинського району Полтавської області, жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, заміжньої, освіта повна середня, на утриманні має трьох неповнолітніх дітей, не працюючої, раніше не судимої,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
Приблизно навесні 2015 року, точного місяця органом досудового слідства не встановлено, обвинувачена ОСОБА_3 отримавши від співмешканки потерпілого свідка ОСОБА_5 дані розрахункової картки № НОМЕР_1 ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» для одноразового переказу грошових коштів, а саме: номер картки, дату її видачі та CVR-код, яка відкрита на ім`я потерпілого ОСОБА_6 в період часу з 21.05.2015 року по 20.07.2017 року, з корисливих спонукань, зловживаючи довірою потерпілого, без його дозволу, через платіжну електронну систему «Портмоне», шляхом виконання операції грошових переказів із карти потерпілого на свій відкритий електронний аккаунт, зокрема на свою кредитну карту ПАТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_2 , систематично заволодівала грошовими коштами, які знаходилися на вищезазначеному розрахунковому рахунку, а саме: 21.05.2015 року в сумі 1217 грн, 05.06.2015 року в сумі 661, 50 грн, 08.07.2015 року в сумі 176,70 грн, 21.07.2015 року в сумі 1812, 90 грн, 06.10.2015 року в сумі 2984, 50 грн, 05.11.2015 року в сумі 2429 грн, 19.11.2015 року в сумі 2025 грн, 04.12.2015 року в сумі 762,50 грн, 22.12.2015 року в сумі 459,50 грн, 23.12.2015 року в сумі 1520 грн, 05.01.2016 року в сумі 1015 грн, 22.03.2016 року в сумі 207 грн, 22.03.2016 року в сумі 308 грн, 07.04.2016 року в сумі 207 грн, 07.04.2016 року в сумі 156,50 грн, 22.04.2016 року в сумі 510 грн, 22.04.2016 року в сумі 1520 грн, 05.05.2016 року в сумі 1520 грн, 07.06.2016 року в сумі 55,50 грн, 21.06.2016 року в сумі 2328 грн, 22.07.2016 року в сумі 1217 грн, 05.08.2016 року в сумі 2025 грн, 05.08.2016 року в сумі 510 грн, 05.08.2016 року в сумі 510 грн., 05.08.2016 року в сумі 510 грн, 19.08.2016 року в сумі 1651, 30 грн, 06.09.2016 року в сумі 1474, 55 грн, 22.09.2016 року в сумі 3035 грн, 06.10.2016 року в сумі 1888, 65 грн, 20.10.2016 року в сумі 2661,30 грн, 04.11.2016 року в сумі 3035 грн, 06.12.2016 року в сумі 3035 грн, 15.12.2016 року в сумі 3843 грн, 21.12.2016 року в сумі 661, 50 грн, 07.03.2017 року в сумі 681, 70 грн, 21.03.2017 року в сумі 1509, 90 грн, 06.04.2017 року в сумі 3469, 30 грн, 20.04.2017 року в сумі 2833 грн, 04.05.2017 року в сумі 2025 грн., 06.07.2017 року в сумі 560,50 грн, 20.07.2017 року в сумі 1722 грн, а всього на загальну суму 60 734,30 грн.

В подальшому обвинувачена ОСОБА_3 використовувала грошові кошти на свій розсуд.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у скоєному злочині визнала в повному обсязі обвинувачення та надала покази, що приблизно навесні 2015 року, отримавши від співмешканки потерпілого свідка ОСОБА_5 дані розрахункової картки, яка відкрита на ім`я потерпілого ОСОБА_6 в період часу з 21.05.2015 року по 20.07.2017 року, без дозволу потерпілого, через платіжну електронну систему «Портмоне», шляхом виконання операції грошових переказів із карти потерпілого на свій відкритий електронний аккаунт, зокрема на свою кредитну карту систематично перераховувала грошові кошти різними сумами, а всього здійснила перекази на загальну суму 60 734,30 грн.

У зв`язку з тим, що обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення та обставини кримінального правопорушення визнала повністю, суд вважає недоцільним відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, досліджувати докази щодо фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.
Оцінивши сукупність досліджених доказів, керуючись законом та внутрішнім переконанням, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними і достатніми для визнання ОСОБА_3 винною у заволодінні чужим майном, шляхом зловживання довірою (шахрайстві), тобто в кримінальному правопорушенні передбаченому ч. 1 ст. 190 КК України і її дії вірно кваліфіковано.

Вирішуючи питання про покарання обвинуваченої, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання обвинуваченої.
Обставини, які пом`якшують покарання: має на утриманні малолітніх дітей, вперше вчинила злочин, сприяла органам досудового слідства в розкритті злочину.
Обставини, які обтяжують покарання відсутні.
З врахуванням викладеного та положень ч. 2 ст. 50, ст. 65 КК України, які передбачають, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення осіб, які вчинили злочин, а також запобігання вчинення нових злочинів, наявність ряд пом`якшуючих обставини та відсутність обставин, які обтяжують покарання, думку прокурора про призначення покарання у виді штрафу, суд вважає, за необхідне обрати обвинуваченій ОСОБА_3 покарання у виді штрафу.
Зазначене покарання у виді штрафу буде достатнє для виправлення та перевиховання останньої та запобігання вчинення нових злочинів.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 заявила клопотання про застосування ЗУ «Про амністію в 2016 році», оскільки вона має на утриманні трьох неповнолітніх дітей. Наслідки застосування закону про амністії їй відомі та зрозумілі.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
Згідно статті 1 пункту «в» Закону України «Про амністію у 2016 році» (в редакції від 22 грудня 2016 року), який набрав чинності 07.09.2017 року, вбачається, що звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнанні винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, визнанні винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, а саме: особи не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
Обвинувачена на час прийняття ЗУ «Про амністію у 2016 році», має на утриманні трьох малолітніх дітей.

Відповідно до ст. 12 КК України, злочин за яким засуджується обвинувачена відноситься до злочинів середньої тяжкості.

Щодо застосування відносно обвинуваченої амністії обмежень, передбачених ст.4 ЗУ «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до неї не застосовувалась.
Цивільний позов по справі не заявлявся.
Речові докази та процесуальні витрати відсутні.
Запобіжний захід відносно обвинуваченої не обирався.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст.368-374 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

На підставі п. «в» ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про амністію у 2016 році» засуджену ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання призначеного за вироком суду від 27.09.2017 року.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Козельщинський районний суд Полтавської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Вирок надрукований суддею в нарадчій кімнаті і є оригіналом.

Суддя