Дата документу Справа № 310/5946/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №310/5946/15 Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11сс/778/158/18 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 лютого 2018 року місто Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши в апеляційному порядку у закритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Бердянськ Запорізької області, громадянина України, одруженого, працюючого головою ОСББ «Азов», який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 162 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:
ухвалою слідчого судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25 січня 2018 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 162 КК України, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням на нього певних обов`язків.
Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 162 КК України, яке є злочином середньої тяжкості, підтверджено наявність ризиків передбачених п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, а також незаконно впливати на свідків та потерпілого. Проте, прокурор та слідчий у судовому засіданні не довели, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам. Слідчим суддею було враховано відсутність у підозрюваного судимостей, наявність в нього родини, постійного місця роботи та проживання.
На вказану ухвалу слідчого судді прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_10 та захисником підозрюваного адвокатом ОСОБА_8 до апеляційного суду були подані апеляційні скарги.
В апеляційній скарзі прокурор просить вищевказану ухвалу слідчого судді відносно ОСОБА_6 скасувати, оскільки вважає її незаконною та невмотивованою, такою, яка постановлена з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального законодавства, та постановити нову ухвалу, якою застосувати до останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що в клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий посилався на наявність ризиків, передбачених п.1 та п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме на те, що ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, а також незаконно впливати на свідків та потерпілого. Також слідчий зазначав про те, що підозрюваний двічі оголошувався в розшук органом досудового розслідування, про що свідчать відповідні постанови слідчого від 18 жовтня 2017 року та 04 грудня 2017 року. Натомість, слідчим суддею зазначені обставини не було взято до уваги при прийнятті рішення. Не взято до уваги також те, що підозрюваний є головою ОСМД «Азов» і частина свідків по справі проживає в будинку, який обслуговується вказаною організацією, інша частина свідків працює в ОСМД «Азов», що обґрунтовує наявність у нього можливості реально впливати на свідків. Таким чином, прокурор вважає, що під час винесення ухвали слідчий суддя не застосував закон, який підлягав застосуванню та допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального законодавства, внаслідок чого вказане судове рішення підлягає скасуванню.
В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_8 також просить ухвалу слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_6 скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .
В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що застосована судом міра запобіжного заходу є незаконною, оскільки застосована з грубим порушенням вимог ст.194 КПК України, з порушенням закріпленого конституційного права підозрюваного на вільне пересування та працю. Вважає, що підозра, яка була вручена його підзахисному, є необґрунтованою, оскільки в діях останнього відсутній склад правопорушення, передбачений ч.2 ст. 162 КК України, оскільки ОСОБА_6 виконував свої посадові обов`язки, будучи головою ОСМД «Азов», і в його обов`язки входило обслуговування внутрибудинкових тепломереж та розгляд скарг власників квартир на обслуговування будинку та квартир. Вважає, що умислу на незаконне проникнення в житло у підозрюваного не було, в результаті його дій не було завдано шкоди суспільним інтересам (відносинам), а також не спричинена шкода і не порушені права власника квартири. Зазначеним обставинам і фактам, з достовірністю встановленим досудовим розслідуванням, які свідчать про відсутність складу злочину, передбаченого ч.2 ст. 162 КК України в діях ОСОБА_6 , слідчим суддею було дано помилкову (неналежну) юридичну оцінку, визнавши доказаною вину підозрюваного у вчиненні правопорушення. Також відсутні ризики того, що підозрюваний буде впливати на потерпілого і свідка, оскільки кримінальне провадження відкрито аж 19 листопада 2014 року, за цей період жодної спроби вплинути на них навіть припущень не було, а також те, що ОСОБА_6 може ухилятися від суду і слідства є недостовірним, а суд такий висновок зробив без наведення фактів, мотивів, аргументації. Захисник зазначає про те, що в суді першої інстанції він наголошував і просив взяти до уваги те, що його підзахисний підпадає під дію ЗУ «Про амністію у 2016 році», відповідно до положень якого, звільняється від відбування покарання, у зв`язку з тим, що на день набрання чинності цим Законом, підозрюваний мав неповнолітню дочку і на його утриманні є батько, якому більше 70 років, що підтвердив долученими до матеріалів провадження документами, але слідчий суддя на ці обставини не звернув уваги. На думку апелянта, слідчий суддя фактично своєю ухвалою позбавив ОСОБА_6 свободи, вільного пересування та роботи, засобів для його існування та його сім`ї, тим самим грубо порушив права підозрюваного.
Згідно з ухвалою, у клопотанні слідчого зазначено, що органом досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 162 КК України, за наступних обставин.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 19 листопада 2014 року приблизно о 22 годині 30 хвилин, ОСОБА_6 , будучи службовою особою, достовірно знаючи, що квартира АДРЕСА_2 , йому на праві власності не належить, а знаходиться у власності ОСОБА_11 , діючи умисно, діючи всупереч вимогам ст.30 Конституції України, якою закріплено право на недоторканість житла, не маючи визначених законом підстав та відповідного дозволу володільця, через двері, незаконно проник у вказану вище квартиру, разом з ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які не знали про відсутність законних підстав для проникнення до вказаного житла, чим порушив недоторканість житла.
Після цього, ОСОБА_6 з 22 години 30 хвилин 19 листопада 2014 року по 23-00 годину 19 листопада 2014 року перебував у приміщенні вказаної квартири, не маючи визначених законом підстав.
Таким чином, вказаними умисними діями ОСОБА_6 вчинив незаконне проникнення до житла особи, будучи службовою особою, що порушило недоторканість житла громадян, тобто кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч.2 ст. 162 КК України (порушення недоторканості житла).
Заслухавши доповідь судді; підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 , які підтримали свою апеляційну скаргу та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора; прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу прокурора та заперечувала проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга захисника - адвоката ОСОБА_8 підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 162 КК України. Обґрунтованість підозри підтверджується відомостями, які містяться у протоколах допиту потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , протоколу допиту свідка ОСОБА_13 ; довідкою з місця проживання ОСОБА_6 , яка посвідчує посаду підозрюваного.
Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства» («Murrey v. the United Kingdom»)). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»)).
Отже доводи сторони захисту про відсутність в діях ОСОБА_8 складу інкримінованого йому кримінального правопорушення мають бути перевірені під час досудового розслідування в установленому законом порядку.
Що стосується доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 про те, що підозрюваний підпадає під дію ЗУ «Про амністію у 2016 році», тобто підозрюваний підлягає звільненню від відбування покарання, колегія суддів, вважає їх передчасними.

Перевіряючи доводи клопотання стосовно наявності ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя дійшов правильного висновку про те, що ці доводи є обґрунтованим, а вказані ризики на даний час існують, проте прокурор не довів, що інші більш м`які ніж тримання під вартою запобіжні заходи будуть недостатніми для запобігання цим ризикам. Наявність цих ризиків підтверджується матеріалами, доданими до клопотання.

Разом з цим, колегія суддів вважає, що застосовуючи до підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, слідчий суддя не в достатній мірі врахував ступінь тяжкості та фактичні обставини кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_6 та відомості про особу останнього, а саме, те, о він раніше не судимий, одружений, має постійне місце проживання, працює.
Колегія суддів погоджується з доводами сторони захисту про те, що при застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, останній фактично буде позбавлений можливості працювати та утримувати свою сімю.
У зв`язку з викладеним, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала, як постановлена без повного та всебічного з`ясування обставин, які мають значення для правильного вирішення клопотання, підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали - про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.1-4 ч.5 ст.194 КПК України.

На думку колегії суддів, такий запобіжний захід буде достатньою гарантією для виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків.

Керуючись ст.ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, апеляційну скаргу захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25 січня 2018 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 162 КК України, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням на нього певних обов`язків, скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою вищевказане клопотання слідчого задовольнити частково та застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Покласти на ОСОБА_6 наступні, передбачені п.п.1,2, 3,4 ч. 5 ст. 194 КПК України, обов`язки:
- прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом;
- не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи;
- утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками у даному провадженні.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4