Справа № 487/1016/18
Провадження № 1-кп/487/388/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.04.2018 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 ,
провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва підготовче судове засідання кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

З Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України.

По вказаному провадженню було призначено підготовче судове засідання.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, з метою забезпечення безперервного розгляду провадження в суді, виконання обвинуваченим покладених на них процесуальних обов`язків, посилаючись на те, що судовий розгляд не розпочався, вчинення обвинуваченим тяжкого злочину, особу обвинуваченого, який раніше судимий, не має місця реєстрації та постійного місця проживання, не одружений, дітей немає, тобто не має соціально сталих зв`язків та наявність ризиків, передбачених ч. 1 п.1, 3, 5 ст.177 КПК України, які продовжують існувати до теперішнього часу, а саме: переховуватися від суду, незаконно впливати потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки обвинуваченому відоме місце їхнього проживання, з метою уникнення відповідальності, також у зв`язку з тим, що ОСОБА_4 не працює тобто немає законного джерела доходу, може продовжити кримінальне правопорушення або вчинити інші кримінальні правопорушення, у зв`язку з чим інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти зазначеним ризикам, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти клопотання прокурора, вважав про можливість застосування запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.
Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, приходить до наступного:

Судом встановлено, що під час досудового розслідування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Судовий розгляд по справі не розпочато, але у обвинуваченого 18.04.2018 року закінчується строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ст. 177 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Так, запобіжні заходи у кримінальному провадженні можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України.

При вирішенні питання щодо продовження обвинуваченим строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує встановлені обставини та вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються у їх сукупності та обґрунтованість підстав для продовження запобіжного заходу, а саме: обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінуємого кримінального правопорушення, вчинення обвинуваченим тяжкого злочину, у тому числі беручи до уваги особу обвинуваченого те, що він раніше судимий, не має місця реєстрації та немає постійного місця проживання, не одружений, дітей немає, тобто не має соціально сталих зв`язків, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 п.1, 3, 5 ст.177 КПК України, які продовжують існувати до теперішнього часу, а саме: переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, з метою уникнення відповідальності, оскільки ОСОБА_4 відоме їх місце проживання, крім того, ОСОБА_4 не працює, тобто немає законного джерела доходу, тому може продовжити кримінальне правопорушення або вчинити інші кримінальні правопорушення, у зв`язку з чим інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти зазначеним ризикам, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
Таким чином, суд приходить до переконання, про необхідність застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з метою забезпечення безперервного розгляду провадження в суді та виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а вік та стан здоров`я обвинуваченого дозволяють застосування у відношенні нього вказаного виду запобіжного заходу з утриманням в СІЗО м. Миколаєва .
На підставі викладеного суд приходить до переконання про наявність підстав для продовження ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.
Суд ставить на обговорення питання щодо об`єднання в одне провадження данного кримінального провадження з кримінальним провадженням (№487/6795/17 провадження №1-кп/487/305/218) відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбчаеного ч.2 ст. 186 КК України ( ЄРДР №0004824 від 12.12.2017 року).
В судовому засіданні прокурор вважав можливим призначити дане кримаінльне провадження до судового розгляду та об`єднати з кримінальним провадження відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України (№487/6795/17 провадження №1-кп/487/305/218).
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 просив вирішити питання на розсуд суду.
Так, з Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 Миколаївської області надійшли матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України із затвердженим обвинувальним актом.

Протоколом від 26.02.2018 року передачі судової справи раніше визначеному складу суду, вказане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України передано на розгляд судді ОСОБА_1 , для вирішення питання про об`єднання з кримінальним провадження відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України, для вирішення питання про об`єднання.

Згідно ст.334 КПК України матеріали кримінального провадження можуть об`єднуватися в одне провадження або виділятися в окреме провадження ухвалою суду, на розгляді якого вони перебувають, згідно з правилами, передбаченими ст. 217 цього Кодексу. У разі якщо на розгляд місцевого суду надійшли матеріали кримінального провадження щодо особи, стосовно якої цим судом вже здійснюється судове провадження, воно передається складу суду, що його здійснює, для вирішення питання про їх об`єднання.
Відповідно до ст. 217 КПК України у разі необхідності в одному провадженні можуть бути об`єднані матеріали досудових розслідувань щодо декількох осіб, підозрюваних у вчиненні одного кримінального правопорушення, або щодо однієї особи, підозрюваної у вчиненні кількох кримінальних правопорушень, а також матеріали досудових розслідувань, по яких не встановлено підозрюваних.
З аналізу вказаних норм вбачається, що законодавець передбачив можливість, а не обов`язок прийняття слідчим, прокурором, судом рішення про об`єднання матеріалів кількох досудових розслідувань або кримінальних проваджень в одне, в разі виявлення вказаних у законі підстав для цього.
Судом встановлено, що в провадженні судді Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 перебуваєкримінальне провадження відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України, яке надійшло до суду з обвинувальним актом та призначено до підготовчого розгляду, ухвалою від 06.03.2018 року вказане кримінальне провадження призначено до судового розгляду.
Крім того, до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшли матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України із затвердженим обвинувальним актом які передані, відповідно до протоколу від 26.02.2018 року, раніше визначеному складу суду для вирішення питання про об`єднання.

Оскільки обвинувачений вину у вчиненні даних злочинів не визнає, у даних кримінальних проваджень різні потерпіли, суд приходить до переконання, що відсутні підстави для об`єднання даних кримінальних проваджень відносноОСОБА_4 в одне провадження.
Керуючись ст.ст. 177, 217,314-316, 331, 334 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора про продовження обвинуваченим строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з утримання в СІЗО м. Миколаєва на 60 днів до 15.06. 2018 року до 17-00 годин.

Відмовити у об`єднанні в одне провадження матеріалів кримінального провадження за обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України (№487/1016/18 провадження №1-кп/487/388/18) з кримінальним провадження відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України (№487/6795/17 провадження №1-куп/487/305/18).

Копію ухвали надіслати начальнику СІЗО м. Миколаєва.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1