Справа № 524/4172/16-к
Провадження 1-кп/524/21/18
УХВАЛА

21.03.2018 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області

у складі: головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

представника потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м.Кременчука Полтавської області кримінальне провадження , внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000879 від 06.12.2015 року відносно вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 286 ч.2 КК України,
В С Т А Н О В И В :

У судовому засіданні захисником ОСОБА_4 було заявлено клопотання про визнання доказів недопустимими в якому він зазначає, що в провадженні Автозаводського районного суду м. Кременчука перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 286 ч.2 КК України.

Стороною обвинувачення у кримінальному провадженні № 0000879 від 06.12.2015 року за ознаками кримінального правопорушення , передбаченого ст.. 286 ч.2 КК України в якості доказів надано протоколи проведення слідчого експерименту від 15.02.2016 року та від 18.05.2016 року з участю в якості процесуальної особи «водія» ОСОБА_5 , свідків: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .. У зв`язку із тим фактом, що протоколи не відповідають вимогам чинного законодавства в частині отримання доказу, він просить суд визнати їх недопустимими доказами з наступних причин:
В протоколі проведення слідчої дії «слідчий експеримент» від 15.02.2016 року зазначено, що дана дія проводилась з 11 год. 00 хв. до 16 год. 00 хв. При проведенні даної слідчої дії були присутні: слідчий відділу розслідування дорожньо-транспортних пригод СУ ГУ НП в Полтавській області старший лейтенант поліції ОСОБА_10 , свідки: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , поняті: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , за участю старшого слідчого відділу розслідування дорожньо-транспортних пригод СУ ГУ НП в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_13 , але в протоколі, ще зазначено, що в даній дії приймав участь пішохід-статист (який за антропометричними даними, повністю відповідає потерпілому). Дані про цю особу взагалі не зазначено в протоколі. Крім того в протоколі зазначається, що при проведенні слідчої дії застосовувався речовий доказ CD-диск з відео записом. Однак не зазначено яким чином він переглядався, на якому пристрою.
Згідно вимог ст. 104 КПК України протокол складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце, час проведення та назву процесуальної дії; особу, яка проводить процесуальну дію (прізвище, ім`я, по батькові, посада); всіх осіб, які присутні під час проведення процесуальної дії (прізвища, імена, по батькові, дати народження, місця проживання); 2) описової частини, яка повинна містити відомості про: послідовність дій; отримані в результаті процесуальної дії відомості, важливі для цього кримінального провадження, в тому числі виявлені та/або надані речі і документи; 3) заключної частини, яка повинна містити відомості про: вилучені речі і документи та спосіб їх ідентифікації; спосіб ознайомлення учасників зі змістом протоколу; зауваження і доповнення до письмового протоколу з боку учасників процесуальної дії.
4. Перед підписанням протоколу учасникам процесуальної дії надається можливість ознайомитися із текстом протоколу.
5. Зауваження і доповнення зазначаються у протоколі перед підписами. Протокол підписують усі учасники, які брали участь у проведенні процесуальної дії. Якщо особа через фізичні вади або з інших причин не може особисто підписати протокол, то ознайомлення такої особи з протоколом здійснюється у присутності її захисника (законного представника), який своїм підписом засвідчує зміст протоколу та факт неможливості його підписання особою.
6. Якщо особа, яка брала участь у проведенні процесуальної дії, відмовилася підписати протокол, про це зазначається в протоколі. Такій особі надається право дати письмові пояснення щодо причин відмови від підписання, які заносяться до протоколу. Факт відмови особи від підписання протоколу, а також факт надання письмових пояснень особи щодо причин такої відмови засвідчується підписом її захисника (законного представника), а у разі його відсутності - понятих.
Отже , захисник ОСОБА_4 вважає , що дана слідча дія була проведена в порушення вимог чинного КПК України.
Також захисник зазначає, що слідчим під час проведення слідчого експерименту від 18.05.2016 року були порушені норми КПК України, а саме не визначив процесуальний статус учасника слідчої дії.
Відповідно до вимог КПК України учасниками кримінального провадження є сторона обвинувачення: прокурор, слідчий, потерпілий, сторона захисту, підозрюваний, обвинувачений, засуджений та їх захисник або представник, а також інші учасники кримінального процесу, а саме: заявник, цивільний позивач, цивільний відповідач, свідок, перекладач, експерт, спеціаліст.
Дані учасники кримінального процесу мають свої права та обов`язки визначені КПК України.
Отже при проведені слідчої дії, обвинувачений ОСОБА_5 був позбавлений права скористатися своїми законними правами.
Крім того, в даній слідчий дії приймав участь адвокат, який ні яким чином не зазначений в протоколі, також перед початком проведення даної слідчої дії, слідчому було заявлено, про залучення для проведення дії відповідного спеціаліста та проводити технічне фіксування. Крім того звернута увага про те, що залучений транспортний засіб до участі в експерименті не відповідає технічним характеристикам тому транспортному засобу, що був учасником дорожньо-транспортної пригоди, а саме не відповідає посадці водія над рівнем дороги.
На ці зауваження слідчий відповів, що він сам вирішує як та з ким проводити слідчий експеримент.
Крім того до участі в слідчий дії було залучено в якості статиста працівника правоохоронного органу, який є слідчим того же слідчого підрозділу та був заінтересованою особою.
Відповідно до ст. 107 ч.1 КПК України рішення про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час досудового розслідування приймає особа, яка проводить відповідну процесуальну дію. За клопотанням учасників процесуальної дії застосування технічних засобів фіксування є обов`язковим.
У частині 6 ст. 107 КПК України зазначено , що незастосування технічних засобів фіксування кримінального провадження у випадках, якщо воно є обов`язковим, тягне за собою недійсність відповідної процесуальної дії та отриманих внаслідок її вчинення результатів, за винятком випадків, якщо сторони не заперечують проти визнання такої дії та результатів її здійснення чинними.
При проведені слідчого експерименту, слідчим були порушені вимоги ст. 240 КПК України "Слідчий експеримент", згідно приписів статті слідчий експеримент проводиться:
1. З метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.
2. За необхідності слідчий експеримент може проводитися за участю спеціаліста. Під час проведення слідчого експерименту можуть проводитися вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складатися плани і схеми, виготовлятися графічні зображення, відбитки та зліпки, які додаються до протоколу.
3. До участі в слідчому експерименті можуть бути залучені підозрюваний, потерпілий, свідок захисник представник.
6. Про проведення слідчого експерименту слідчий, прокурор складає протокол згідно з вимогами цього Кодексу. Крім того,у протоколі докладно викладаються умови і результати слідчого експерименту.
Згідно приписів КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст. 7 КПК України - "Загальні засади кримінального провадження" які полягають у наступному: 1) верховенство права; 2) законність; 3) рівність перед законом і судом; 4) повага до людської гідності; 5) забезпечення права на свободу та особисту недоторканність; 6) недоторканність житлами іншого володіння особи; 7) таємниця спілкування; 8) невтручання у приватне життя; 9) недоторканність права власності; 10) презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини; 11) свобода від самовикриття та право не свідчити проти близьких родичів та членів сім`ї; 12) заборона двічі притягувати до кримінальної відповідальності за одне і те саме правопорушення; 13) забезпечення права на захист; 14) доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень; 15) змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; 16) безпосередність дослідження показань, речей і документів; 17) забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності; 18) публічність; 19) диспозитивність; 20) гласність і відкритість судового провадження та його повне фіксування технічними засобами; 21) розумність строків; 22) мова, якою здійснюється кримінальне провадження.
На цих зазначених обставинах обвинувачений та сторона захисту незгодна із законністю та правильності проведення слідчого експерименту та зафіксованого результату в протоколі.
Результати проведеної з порушенням вимог КПК України слідчої дії - слідчий експеримент, були використані в подальшому при проведені судово-автотехнічної експертизи.
Згідно ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при?прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
У зв`язку з тим фактом, що вищевказані докази отримані з порушенням встановленої процедури, захисник ОСОБА_4 просить суд визнати протоколи проведення слідчого експерименту від 15.02.2016 року за участю свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та 18.05.2016 року з участю обвинуваченого ОСОБА_5 недопустимими доказами у кримінальному провадженні.
Суд вислухавши думку учасників процесу, прокурора, який заперечував проти клопотання заявленого захисником, представника потерпілого ОСОБА_6 , який при вирішенні клопотання захисника ОСОБА_4 покладається на розсуду суду, обвинуваченого ОСОБА_5 , який підтримав думку захисника, дослідивши матеріали справи приходить до наступних висновків:

Згідно ст. 84 ч.1 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Статетю 87 ч.1 КПК України передбачено , що недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

За приписом ч.1ст.89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате (ч. 2ст. 89 КПК України).

Із протоколу проведення слідчого експерименту від 18.05.2016 року ( а.с. 86-88 т.1) убачається , що слідчий відділу розслідувань дорожньо- транспортних пригод слідчого управління ГУ Національної поліції в Полтавській області ОСОБА_10 18.05.2016 року з 21 год. 00 хв. до 22 год. 30 хв. за участю водія ОСОБА_5 , у присутності понятих ОСОБА_14 та ОСОБА_15 ,у присутності старшого слідчого ВР ДТП СУ ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_13 , ОСОБА_7 був проведений слідчий експеримент , при проведенні якого був виставлений автомобіль - статист марки Тойота Авенсис, а не автомобіль який приймав участь у ДТП , марки Ford Cougar , також приймав участь пішоход -статист , але анкетні данні його у протоколі не зазначені , також слідчим не визначено процесуальне становище ОСОБА_5 , а зазначено , що при проведенні слідчого експеримента приймав участь водій , але Кримінально - процесуальний кодекс України такого процесуального положення як водій " не містить , також на 2 аркуші протоколу проведення слідчого експерименту у графі підпис , прізвище нічого не вказано і не міститься .

Судовою практикою встановлені критерії допустимості та недопустимості доказів.

1.Доказ має бути отриманий належним суб`єктом, який наділений повноваженнями проводити процесуальну дію, під час якої отриманий доказ.

2. Важливі для справи фактичні дані мають бути одержані зі встановлених законом джерел, які перераховано у ст. 84 ч.2 КПК України, що можна перевірити.

3. Доказ має бути отриманий із дотриманням порядку проведення процесуальної дії.

4. Під час отримання доказів мають бути дотримані вимоги закону щодо фіксації перебігу та результатів процесуальної дії.

5. Зібрані докази й інші матеріали кримінальної справи є достатніми для здійснення аналізу й перевірки достовірності та законності отримання фактичних даних.

Із вищевказаного протоколу проведення слідчого експерименту від 18.05.2016 року як вище зазначив суд не убачається процесуальне положення ОСОБА_5 , тобто у зв,язку з невизначеннням слідчим процесуального положення особи вона була позбавлена права користуватись правами та обов,язками , які передбачені для учасників кримінального провадження Кримінально - процесуальним кодексом України , в тому числі і правом на захист , а захисник ОСОБА_4 взагалі не був допущений слідчим при проведенні слідчого експерименту із ОСОБА_5 ,оскільки не зазначений слідчим у протоколі проведення слідчого експерименту від 18.05.2016 року , але фактично був присутнім при проведенні слідчого експерименту із ОСОБА_5 , що підтвердили допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_16 , також слідчий не зазначив анкетні данні статиста - пішохіда, який приймав участь при проведенні слідчого експерименту , тобто діяв у порушення вимог ст. 104 КПК України, яка регулює вимоги як складається протокол , та в порушення вимог ст. 223 ч.2 КПК України і глави 3 КПК України, яка визначає сторін та інших учасників кримінального провадження , так як не визначив процесуальне становище ОСОБА_5 та не роз,яснив йому процесуальні права та обов,язки ,також у порушення ст.. 107 ч.1 КПК України не застосував технічні засоби фіксування слідчого експерименту із ОСОБА_5 за клопотанням останнього , що є обов,язковим , слідчим ОСОБА_10 не зазначено процесуальне положення при проведенні слідчого експерименту із ОСОБА_5 іншого працівника правоохороних органів - слідчого ОСОБА_13 і у зв,язку з чим він приймав участь при проведенні данної слідчої дії , тобто як вище вказував суд доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом та з дотриманням вимоги закону щодо фіксації перебігу та результатів процесуальної дії, тому суд приходить до висновку , що в цій частині клопотання захисника ОСОБА_4 є обгрунтованим і підлягає задоволенню.

З урахуванням викладенного, суд вважає визнати недопустим доказ ,наданий стороною обвинувачення , а саме протокол проведення слідчого експерименту від 18.05.2016 року за участю водія ОСОБА_5 та припинити його дослідження у судовому засіданні.

Відносно клопотання захисника ОСОБА_4 про визнання недопустимим доказом протоколу проведення слідчого експерименту від 15.02.2016 року за участю свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 то керуючись приписами ст. 89 ч.2 та ст. 87 КПК України суд не може встановити очевидну не допустимість даного доказу, також із приведеного стороною захисту обґрунтування клопотання не вбачається ознак очевидної недопустимості доказу , тому суд вважає за необхідне надати йому належну оцінку під час постановлення вироку у даній справі в нарадчій кімнаті наряду з іншими доказами в їх сукупності. Крім того, безпідставне не дослідження судом наданих прокурором доказів обвинувачення позбавляє суд надати оцінку цим доказам як кожному окремо, так і в своїй сукупності при вирішення питання винуватості чи невинуватості особи, та є грубим порушенням загальних засад кримінального провадження, встановлених ст..7 КПК України, та одного з основоположних принципів кримінального судочинства - принципу змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведення перед судом їх переконливості. А тому, зберігаючи об,єктивність та неупередженість, в даний час суд не вбачає підстав для задоволення в цій частині клопотання захисника ОСОБА_4 .

Керуючись ст. 84, 86,87, 89 , 372 КПК України , суд , -

У Х В А Л И В :

Клопотання заявлене захисником ОСОБА_4 про визнання доказів недопустими - задовольнити частково .

Визнати недопустим доказом у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000879 від 06.12.2015 року відносно вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 286 ч.2 КК України , а саме : протокол проведення слідчого експерименту від 18.05.2016 року за участю водія ОСОБА_5 та припинити його дослідження у судовому засіданні.

В іншій частині у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про визнання недопустими доказом протоколу проведення слідчого експерименту від 15.02.2016 року за участю свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - відмовити.

Ухвала окремому апеляційному оскарженню не підлягає.
Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на вирок чи інше судове рішення, яким закінчилось провадження у суді першої інстанції.
Головуючий суддя : ОСОБА_1