Справа № 676/1377/18
Провадження № 1-кп/676/227/18
УХВАЛА
про повернення обвинувального акту
13 квітня 2018 року м. Кам`янець-Подільський
Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
з участю прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника обвинуваченого, адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши на підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 311, ч. 3 ст. 313 КК України,

На розгляді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 311, ч. 3 ст. 313 КК України.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Обвинувачення, згідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку встановленому КПК України. Для формулювання обвинувачення необхідно встановити всі елементи складу кримінального правопорушення (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона) та викласти зазначене у відповідному процесуальному документі. За змістом положень ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт і є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
В силу припису, викладеного у п. «а» ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально проінформований про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.
При цьому, як випливає зі змісту Кримінального процесуального Кодексу, формулюючи обвинувачення слід враховувати вимоги ст. 91 вказаного Закону, щодо обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого.
Однак, вказаних вище норм прокурором дотримано не було, оскільки фактичні обставини кримінальних правопорушень та формулювання обвинувачення є не конкретними за змістом, поверхневим, а відтак не зрозумілим в частині, що стосується події кримінальних правопорушень, зокрема часу, місця, способу, мети, мотиву та інших обставин вчинення кримінальних правопорушень.
Так, в обвинувальному акті при викладі фактичних обставин кримінальних правопорушень та формулюванні обвинувачення за ч. 1 ст. 311, ч. 3 ст. 313, ч. 2 ст. 309 КК України не зазначено дати, часу та місця вчинення ОСОБА_6 вказаних кримінальних правопорушень, лише вказано «в 2017 році за невстановлених досудовим розслідуванням місці, даті та часу».
Крім того, керуючись Постановою Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів» № 4 від 26.04.2002 року, суд дійшов висновку, що при викладі фактичних обставин кримінального правопорушення та формулюванні обвинувачення за ч. 3 ст. 313 КК України органом досудового розслідування не зазначено яке ж саме обладнання (апарат, пристрій, прилад, тощо), призначене для виготовлення психотропної речовини, і в який саме спосіб було виготовлено обвинуваченим в кінцевому результаті. Натомість, орган досудового розслідування обмежився зазначенням лише переліку лабораторного обладнання, яке було використано обвинуваченим для такого виготовлення, без конкретизації та деталізації способу такого виготовлення із зазначенням яким чином було з`єднано таке приладдя і яка подальша функція в кожної зі складових. Не вказаний і мотив злочину, що у даному випадку є обов`язковим, оскільки санкцією ч. 3 ст. 313 КК України передбачена додаткова міра покарання у вигляді конфіскації майна.
Також, органом досудового розслідування при викладі фактичних обставин кримінального правопорушення та формулюванні обвинувачення за ч. 1 ст. 307 КК України не зазначено способу виготовлення психотропної речовини, тобто всіх дій (включаючи рафінування, підвищення в препараті концентрації психотропних речовин чи їх переробку), здійснених всупереч встановленого законом порядку, у результаті яких на основі прекурсорів наркотичних засобів і психотропних речовин одержуються готові до використання та (або) вживання форми психотропних речовин. Окрім цього, жодним чином не зазначено що саме свідчить про умисел збуту виготовленої психотропної речовини, керуючись якими обставинами орган досудового розслідування дійшов до висновку про наявність такого умислу в обвинуваченого (відповідна домовленість з особою, яка придбала ці речовини, великий або особливо великий їх розмір, спосіб упакування та розфасування, поведінка суб`єкта злочину, тощо).
При формулюванні обвинувачення за ч. 2 ст. 309 КК України органом досудового розслідування вказано, що ОСОБА_6 «за невстановленої досудовим розслідуванням дати, за нез`ясованих обставин та у невстановленому місці умисно незаконно придбав з метою подальшого власного вживання, без мети збуту особливо небезпечний наркотичний засіб макову солому», що є поверхневим та позбавленим конкретики. При цьому, ніяким чином не зазначено у яких діях обвинуваченого полягає придбання вказаного наркотичного засобу (купівлі, отриманні в обмін на інші товари і речі, у вигляді позички, дарунка, нагороди, сплати боргу, привласненні знайденого, збиранні дикоростучих рослин маку (їх частин), а також післяжнивних залишків неохоронюваних посівів наркотиковмісних рослин, відходів виробництва, які містять наркотичні речовини, тощо). Окрім того, слідчий та прокурор не вказали конкретного часу чи навіть проміжку часу коли ОСОБА_6 було здійснено придбання та зберігання наркотичного засобу, зазначивши лише час та дату його виявлення та вилучення під час проведення обшуку.
Європейський суд з прав людини у рішенні «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п.3 ст.6 Європейської Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п.3 ст.6 Конвенції. Про необхідність чіткого та зрозумілого висунутого обвинувачення йдеться також у Рішеннях Європейського Суду у справах «Маттоціа проти Італії» та «Ващенко проти України».
Таким чином, на переконання суду, фактичні обставини вчинених кримінальних правопорушень та формулювання обвинувачення є не конкретними та не повними за змістом, позбавлені чіткості та деталізації, а відтак не зрозумілими та такими, що позбавляють обвинуваченого бути детально проінформованим про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього. Внаслідок чого порушується його право на захист та справедливий суд.
Вказані обставини унеможливлюють здійснення судом належного розгляду справи по суті, дотримання розумних строків розгляду справи та встановлення істини по справі.
У відповідності до положень ст. 2 КПК України, одним із завдань кримінального провадження є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.
Вищевказаних вимог прокурором не було дотримано, обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК, що не може бути усунуто судом самостійно, оскільки не є функцією правосуддя, тому суд вважає за необхідне повернути обвинувальний акт прокурору.
При поверненні обвинувального акту прокурору, суд враховує відсутність правового механізму для примусу прокурора змінити обвинувачення в суді під час судового розгляду, а тому вважає, що перевірений обвинувальний акт підлягає безумовному поверненню прокурору без обговорення питання про можливого використання прокурором у наступному під час судового розгляду можливостей, які надає прокурору ст. 338 КПК України, оскільки закон дозволяє прокурору змінити обвинувачення в суді виключно для зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення і тільки за результатами судового розгляду при встановленні нових фактичних обставин кримінального правопорушення.
Керуючись ст.ст. 314-315, 291 КПК України,
УХВАЛИВ:
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Хмельницької області через Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області протягом семи днів з дня її оголошення, особою, яка перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення їй копії ухвали.

Головуючий суддя

Судді