АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 вересня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23 червня 2017 року,
в с т а н о в и л а:
Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що в порядку ст. 303 КПК України може бути оскаржена бездіяльність слідчого чи прокурора щодо нездійснення певної процесуальної дії, яку вони зобов`язані вчинити у відповідності до КПК України і ця процесуальна дія має, бути вчинена у строки, визначені КПК України, а в іншому випаду, особа наділена правом оскаржити рішення слідчого чи прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, проте, скарга ОСОБА_5 не містить зобов`язань про проведення процесуальних дій у певний строк та здійснення слідчих (розшукових) дій і негласних слідчих (розшукових) та виходить за межі переліку рішень, дій, бездіяльності слідчого або прокурора, які підлягають оскарженню під час досудового розслідування, визначеного ст. 303 КПК України.
Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_5 подала апеляційну ____________________________________________
Справа №11-сс/796/4350/2017 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_7
Категорія: ст. 303 КПК України Доповідач ОСОБА_1
скаргу, в якій, вважаючи ухвалу слідчого судді незаконною, просить її скасувати, визнати бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України та Міністра внутрішніх справ України ОСОБА_6 , і зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України та Міністра внутрішніх справ України ОСОБА_6 здійснювати контроль за підпорядкованим їм структурним підрозділом, а винних у порушенні чинного законодавства притягнути до відповідальності.
Тому, подаючи скаргу на бездіяльність Міністра внутрішніх справ України та Міністерство внутрішніх справ України, вона посилалася на норми Конституції України, Загальної декларації прав людини Генеральної Асамблеї ООН, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 4 Закону України «Про звернення громадян», так як оскаржує бездіяльність Міністра і Міністерства за невиконання ними Постанови Кабінету Міністрів України №878 від 28.10.2015 року, якою затверджено Положення про Міністерство внутрішніх справ України, котрим визначені їх завдання та повноваження, а не норм КПК України.
При цьому, згадування КПК України є лише на підтвердження порушення розумних строків слідства, оскільки це напряму пов`язано зі застосуванням норм міжнародного права, а за виконання норм КПК України відповідають слідчий, начальник слідчого відділення, прокурор і слідчий суддя. Та, оскільки діяльність Міністра і Міністерства регламентується не нормами КПК України, то виносячи оскаржувану ухвалу слідчий суддя просто допустив правове шахрайство, застосувавши норми КПК України, де їху принципі не повинні застосовувати.
Крім того, зазначає, що, звертаючись письмово до МВС України та особисто до Міністра, вона просила застосувати всі передбачені нормами права заходи для зобов`язання працювати належним чином як працівників Олександрівського відділення поліції, так і керівництва Головного управління Національної поліції Кіровоградської області, при цьому, посилалася на багаточисельні ухвали суду, що вступили у законну силу, додаючи їх копії. Однак, замість справедливого розгляду її скарг МВС України та Міністра, отримує лише глузування місцевої поліції, яке і базується на бездіяльності найвищих посадових осіб. Такі ж дії МВС України та Міністра і працівників поліції спостерігаються і по інших кримінальних провадженнях, що порушені за її заявами, де також є багато ухвал про бездіяльність, звернення до МВС України і Міністра та неприховане глузування з неї працівників поліції.
Таким чином, на думку апелянта, слідчим суддею при винесенні оскаржуваної ухвали було порушено ст.ст. 3, 6, 8, 9, 40, 55, 116 Конституції України, ст.ст. 1, 5, 7 Загальної декларації прав людини Генеральної Асамблеї ООН, ст.ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р., ст. 4 Закону України «Про звернення громадян» та Постанови Кабінету Міністрів України №878 від 28.10.2015 року.
Будучи повідомленою про дату, час та місце апеляційного розгляду, ОСОБА_5 до суду апеляційної інстанції не з`явилась, про поважність причин своєї неявки суду не повідомила, ніяких клопотань про відкладення розгляду до суду від неї не надходило, а тому апеляційний суд, враховуючи, що її неявка не перешкоджає проведенню розгляду, вважає можливим розглянути апеляційну скаргу без її участі.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали судового провадження за скаргою та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Таке рішення суду першої інстанції колегія суддів вважає законним та обґрунтованим.
Статтею 303 ч. 1 КПК України встановлений вичерпний перелік рішень, дій, бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, а саме можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора:
1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк;
2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування;
3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження;
4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження;
5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим;
6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки;
7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій;
8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 303 КПК України, скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді.
Згідно з вимогами ч. 4 ст. 304 КПК України слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження за скаргою, якщо вона подана на рішення, дії чи бездіяльність, що не підлягають оскарженню.
Оскільки, за змістом скарги ОСОБА_5 , нею не оскаржувались такі дії, бездіяльність або рішення слідчого чи прокурора, які, відповідно до ч. 1 ст. 303 КПК України, можуть бути предметом розгляду слідчого судді, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала винесена з додержанням вимог кримінального процесуального закону та слідчий суддя обґрунтовано відмовив у відкритті провадження за скаргою.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.
Судді:
_________________ __________________ __________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3