Провадження 1-кп/760/970/18

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 січня 2018 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0013392 від 17 листопада 2017 року по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Теміртау, Карагандинської області, громадянина України, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не одруженого, не працюючого, раніше судимого, останній раз: 23.06.2017 року Галицьким районним судом м. Львова за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки, із застосуванням ст. 76 КК України,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_5 , будучи раніше неодноразово судимим, останній раз: 23.06.2017 року Галицьким районним судом м. Львова за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки, із застосуванням ст. 76 КК України, на шлях виправлення не став та 16.11.2017 року приблизно о 10.00 годині, перебуваючи неподалік обмінного пункту та побачивши раніше незнайому ОСОБА_6 , яка в цей час перерахувала гроші, отримані після обміну валюти, поклала їх до сумки, яку мала при собі, вирішив відкрито викрасти чуже майно.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих спонукань та бажаючи незаконно збагатитися за рахунок чужого майна, ОСОБА_5 , прослідкував за ОСОБА_6 , до її місця проживання, а саме: до будинку АДРЕСА_3 . В подальшому разом з ОСОБА_6 , піднявся на четвертий поверх даного будинку. Після того як ОСОБА_6 , відкрила вхідні двері квартири АДРЕСА_4 , заштовхав її в приміщення квартири та намагався вирвати у неї з рук її сумку. В цей час ОСОБА_6 , почала кричати та кликати на допомогу, учинивши супротив, на що ОСОБА_5 вдарив своєю правою рукою її в область, від чого в неї випала нижня вставна щелепа та ОСОБА_6 , відчула фізичний біль, тобто застосував насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого. Після чого, подолавши таким чином волю потерпілої до опору, ОСОБА_5 , раптово вирвав з лівої руки ОСОБА_6 , належну їй сумку чорного кольору вартістю 600 гривень, в якій знаходився гаманець червоного кольору вартістю 100 гривень, всередині якого знаходились гроші в сумі 1862 гривні, пенсійне посвідчення на ім`я ОСОБА_6 , дві картки киянина на ім`я ОСОБА_6 , три пластини медичних ліків від серпня - валідол та корвалмент, загальною вартістю 50 гривень, ключ від квартири на шнурку, який матеріальної цінності не представляє.

Відкрито викравши вищевказане чуже майно ОСОБА_5 , з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись ним на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_6 , майнову шкоду на загальну суму 2612 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_5 судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, щиро розкаявся, та повністю підтвердив всі обставини, зазначені в обвинувальному акті.

Таким чином, ОСОБА_5 , своїми умисними діями, які виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж) поєднаного із застосуванням насильства, що не є небезпечним для здоров`я потерпілого, вчиненого повторно, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються наданими прокурором доказами і ніким з учасників судового розгляду не оспорюються.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд, враховуючи те, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому судом з`ясовано, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин та відсутність сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснено їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Надані прокурором докази суд вважає належними і допустимими, а вину обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України доведеною, оскільки він умисно повторно відкрито викрав чуже майно (вчинив грабіж), із застосуванням насильства, що не є небезпечним для здоров`я потерпілого.

При призначенні міри покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, раніше неодноразово судимого, під наглядом у лікарів: психіатра та нарколога не перебуває.

Обставинами, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку (обвинувачений добровільно відшкодував, завданий ним збиток, про що в матеріалах справи містяться відповідні розписки).

Обставинами, що обтяжують покарання суд визнає рецидив злочину та вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Потерпілим від кримінального правопорушення є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якійзавдано матеріальний збиток на суму 2612 гривень. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, оскільки в ході судового розгляду було надано розписку про те, що опікун потерпілої отримала грошові кошти в сумі 2000 грн.

Вирішуючи питання про визначенні міри покарання, суд врахував те, що будучі раніше не одноразово засудженим, останній раз - вироком Галицького районного суду м. Львова, не відбувши покарання ОСОБА_5 правильних висновків для себе не зробив, знову вчинив корисливий злочин під час іспитового строку.

Відповідно до п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. № 7, у разі коли особа була засуджена до арешту або позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробовуванням і в період іспитового строку вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі.

Таким чином, виходячи із зазначеного та керуючись ст. ст. 314, 315, 373, 374, 349 Кримінального процесуального кодексу України та на підставі ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Галицького районного суду м. Львова від 23.06.2017 та визначити остаточне покарання у вигляді п`яти років та шести місяців позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання рахувати з моменту набрання вироком законної сили, зарахувавши ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення у строк покарання у вигляді позбавлення волі, призначений цим вироком з 17 листопада 2017 року день за день.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід обраний ОСОБА_5 залишити без змін - у вигляді тримання під вартою.

Речові докази, що були повернуті потерпілій: сумка чорного кольору, тряпчана, гаманець червоного кольору, пенсійне посвідчення на ім`я ОСОБА_6 , дві картки киянина на ім`я ОСОБА_6 , три пластини медичних ліків від серця валідол та корвалмент, ключ від квартири на шнурку - залишити у власності потерпілої ОСОБА_6 .

Речові докази: компакт-диск «ARITA», із записом відео спостереження від 16.11.2017 на ринку «Солом`янський», який розташований за адресою: м. Київ, вул. Солом`янська, 24 залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Солом`янський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України.

Копія вироку видається учасникам кримінального провадження відразу після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1