Дата документу Справа № 331/8132/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-сс/778/1404/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 331/8132/17 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 грудня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

власника майна ОСОБА_7 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку матеріали провадження за апеляційною скаргою власника майна ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27 листопада 2017 року,

в с т а н о в и л а:
ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27 листопада 2017 року задоволено клопотання слідчого СВ Олександрівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 про арешт майна по кримінальному провадженню № 0003317, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 листопада 2017 року за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України.

Накладено арешт на вилучене в ході обшуку майно (речі) за адресою: м. Запоріжжя, вул. Кругова, 164, а саме на автомобіль «БМВ» д/н НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 .

Згідно зі змістом судового рішення, слідчий СВ Олександрівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 , звернувся з клопотанням до слідчого судді про арешт майна по кримінальному провадженню № 0003317, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 листопада 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України. В обґрунтування клопотання зазначав, що 19.11.2017 року в період часу з 01 по 03 годину невстановлена особа, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом пошкодження вхідних дверей, проникла до приміщення магазину " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", звідки таємно викрала майно ПП " ОСОБА_10 ", внаслідок чого спричинено матеріальний збиток понад 100 000 гривень. Згідно отриманого рапорту ст. оперуповноваженого оперативного підрозділу Олександрівського ВП надійшла інформація про те, що причетними до вчинення вказаного злочину є громадянин ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який мешкає: АДРЕСА_2 , який на автомобілі «БМВ» д/н НОМЕР_3 здійснив крадіжку майна. 22.11.2017 року, з метою встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, збирання необхідних доказів злочинної діяльності та проведення першочергових дій направлених на розкриття даного кримінального правопорушення, було проведено обшук та вилучено автомобіль «БМВ» д/н НОМЕР_1 (LT) за адресою: м. Запоріжжя, вул. Кругова, 165. На теперішній час з метою проведення подальшого досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вилучене майно, з метою недопущення його знищення або руйнування, яке згідно ст. 98 КПК України є предметом, що був об`єктом кримінально протиправних дій, набутий кримінально протиправним шляхом, а отже виступає речовим доказом по даному кримінальному провадженню.

Задовольняючи клопотання слідчого, враховуючи правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення злочину, а також те, що незастосування арешту майна, може призвести до зникнення, втрати або пошкодження вказаного майна чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про арешт майна є доведеним та обґрунтованим.

В апеляційній скарзі власник майна ОСОБА_7 зазначає, що на момент проведення обшуку його автомобіля, він знаходився в іншій державі Литві, до України приїхав 24.11.2017 року (про що свідчать відмітки в його закордонному паспорті). Про проведення обшуку слідчі органи ні йому, ні іншим членам його сім`ї нічого не повідомляли, про те, що його автомобіль вилучено та на нього накладений арешт, йому стало відомо 29.11.2017 року. Громадянин ОСОБА_11 йому не відомий, ніяких відносин з цією особою він не має. Автомобіль знаходився на станції технічного обслуговування за адресою: м. Запоріжжя, вул. Кругова, 165. Даний автомобіль був технічно несправним та мав такі поломки, що унеможливлювало його користування. На станції технічного обслуговування його автомобіль знаходився з 10.11.2017 року. 22.11.2017 року автомобіль був перевезений евакуатором з вищевказаної автостанції до Олександрівського відділення поліції в Запорізькій області. Також зазначає, що він є добросовісним набувачем права власності на цей автомобіль, який був ним придбаний у Литві 14.06.2017 року. Цим автомобілем користується він та його дружина. Ні він, ні будь-хто з членів його родини не має відношення до кримінального правопорушення, у межах якого був накладений арешт. Крім того, звертає увагу, що на день звернення до суду з клопотанням про накладення арешту та до теперішнього часу справа розслідується по факту, статусу підозрюваного або обвинуваченого ні в кого не має. Відповідно до вимог КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею не пізніше двох днів з дня надходження його до суду. Між тим, автомобіль був вилучений 22.11.2017 року, 23.11.2017 року слідчий звернувся з клопотанням про арешт майна, а слідчий суддя задовольнив клопотання про накладення арешту 27.11.2017 року. Вважає, що законних підстав для звернення, а тим паче накладення арешту на належне йому майно не було, слідчими органами не обґрунтований жодний із доводів, викладений в клопотанні про накладення арешту на майно. Фактично слідчим не проведено ніякої слідчої роботи по встановленню приналежності вилученого автомобіля, до слідчих органів він з`явився самостійно, повідомив про те, що арештований автомобіль належить йому, передав копію технічного паспорту на вказаний автомобіль слідчому, однак слідчий його не опитав, суть справи не пояснив.

На підставі викладеного, просить скасувати ухвалу слідчого судді про накладення арешту на автомобіль «BMВ», д/н НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 , який належить йому, ОСОБА_7 , на праві власності та зняти арешт з вказаного автомобіля.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги; власника майна ОСОБА_7 і його представника, які підтримали доводи апеляційної скарги; прокурора, яка вважала ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою та просила задовольнити апеляційну скаргу; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга власника майна ОСОБА_7 підлягає задоволенню, у зв`язку з наступним.

Завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності є непорушним.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності. У відповідності до вимог ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню. Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Ні органом досудового розслідування, ні слідчим суддею не було дотримано зазначених вимог закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Зі змісту клопотання випливало, що автомобіль «БMВ», д/н НОМЕР_3 причетний до крадіжки, яку було скоєно 19.11.2017 року в період часу з 01 по 03 годину за адресою: м. Запоріжжя, вул. Троїцька, 20.

22.11.2017 року під час проведення обшуку автомобіль «БMВ», сірого кольору, д/н НОМЕР_3 було вилучено.

При цьому, слідчим суддею не було дано оцінку, що обшук було проведено без ухвали слідчого судді.

Мета для накладення арешту на майно, з точки зору слідчого, була обумовлена необхідністю проведення подальшого досудового розслідування, проте ч. 2 ст. 170 КПК України, не передбачено такої мети.

Зі змісту клопотання можна лише зробити припущення, що арешт майна, про яке зазначалося в клопотанні, був обумовлений метою забезпечення збереження речових доказів. Разом з тим, прямо про це в клопотанні не йшлося.

Слідчим не були надані документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.
Крім того, слідчим не були додані в повному обсязі оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Клопотання про арешт майна подано з порушенням строку, передбаченого ч. 5 ст. 171 КПК України (22.11.2017 року автомобіль тимчасово вилучено, 27.11.2017 року клопотання подано до суду).
На переконання колегії суддів, клопотання слідчого було подано без додержання вимог ст. 171 КПК України, і слідчому судді доречно було в порядку ч. 3 ст. 172 КПК України повернути його прокурору для усунення недоліків, однак слідчий суддя на недоліки клопотання уваги не звернув, розглянув його з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, більш того, задовольнив клопотання і наклав арешт на вищевказаний автомобіль.

Згідно з ч. 1 ст. 171 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом за участю власника майна.

Положенням ч. 2 ст. 171 КПК України передбачено, що клопотання може бути розглянуто без повідомлення власника майна, але в тому випадку, якщо таке майно не було тимчасово вилучено і якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Автомобіль «БMВ», сірого кольору, д/н НОМЕР_1 (LT) був фактично тимчасово вилученим майном, мета забезпечення арешту, на думку колегії суддів, також не була обґрунтована, відтак положення ч. 2 ст. 171 КПК України у вказаному випадку не могло бути застосовано.

Крім того, у клопотанні і доданих до нього матеріалів взагалі були відсутні відомості щодо власника автомобіля, відповідно слідчим суддею не було вжито будь-яких заходів щодо повідомлення власника майна про розгляд клопотання слідчого, що потягло за собою порушення вимог ч. 1 ст. 171 КПК України.

Через вказані процесуальні порушення слідчим суддею не були з`ясовані усі обставини, які були необхідні для прийняття правильного рішення.

Доводи ОСОБА_7 (який надав копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу), які зазначені вище, матеріалами, доданими до клопотання, спростувати неможливо, їх перевірка органом досудового розслідування не проводилась.

Сам по собі рапорт старшого оперуповноваженого Олександрівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_12 , без будь-яких інших доказів, на переконання колегії суддів, не може безсумнівно свідчити що автомобіль «БМВ», сірого кольору, д/н НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 причетний до вищевказаного кримінального правопорушення. Судове ж рішення не може ґрунтуватися на сумнівах, у цьому випадку усі сумніви мають трактуватись на користь власника майна.

На думку колегії суддів, причетність автомобіля до фактичних обставини кримінального правопорушення не підтверджується існуючими доказами, а зазначені слідчим обставини, не давали підстав для накладення арешту на автомобіль, з огляду на те, що його мета не була належним чином мотивована, і слідчий не довів необхідність накладення такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про однобічність і необ`єктивність судового розгляду, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, як незаконна та необґрунтована, а апеляційна скарга задоволенню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання слідчого.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27 листопада 2017 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Олександрівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 про арешт майна по кримінальному провадженню № 0003317, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 листопада 2017 року за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України та накладено арешт на вилучене в ході обшуку майно (речі) за адресою: м. Запоріжжя, вул. Кругова, 164, а саме на автомобіль «БМВ» д/н НОМЕР_3 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого СВ Олександрівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 про арешт майна по кримінальному провадженню № 0003317, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 листопада 2017 року за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Автомобіль «БМВ» д/н НОМЕР_1 (LT) повернути власнику - ОСОБА_7 .

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4