Провадження № 11-сс/782/339/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 грудня 2017 року колегія суддів апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

адвоката ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Луганської області в м.Сєвєродонецьку Луганської області апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 01.12.2017 року про накладення арешту на майно,

в с т а н о в и л а :
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого прокуратури Луганської області ОСОБА_8 , погоджене з прокурором ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні №0000117 від 08.04.2017 року, внесеному до ЄРДР за ч.3 ст.368 КК України, та накладено арешт на вилучене 23.11.2017 року під час обшуку за місцем фактичного мешкання ОСОБА_7 в житловому приміщенні, яке належить на праві власності ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , майно, а саме:

- картки для тримання сім карт у кількості 5 штук;
-коробка стартового пакету «Водафон» без сім-карти, коробка стартового пакету МТС без сім карти;
-візитні картки у кількості 2 штук «Лисичанский городской совет. ОСОБА_10 . Заместитель городского головы»;
-банківські конверти з-під банківських карток у кількості 2 штук на ім`я ОСОБА_11 ;
-пакетик з 2 цілими таблетками та 3 половинками таблеток;
-пістолет ПМР серії НОМЕР_1 , 1984 року випуску, 2 магазини до нього та 14 патронів;
-патрони у кількості 43 штук калібру 7x62 на 39 та 5 патронів калібру 7x62 на 51;
-коробка з патронами «Вlаск Ніlls» у кількості 20 штук;
-кайданки у кількості 2 штук із ключами серії 2933 та 3491;
-тесак, довжина леза - 26 сантиметрів, рукоять - 13 сантиметрів;
- патронташ з патронами у кількості 30 штук;
-посвідчення: дозвіл на зброю на ім`я ОСОБА_7 у кількості 3 штук та на ім`я ОСОБА_9 у кількості 1 штука;
-грошові кошти: 5 000 рублів, 2 000 доларів США та 17 140 гривень.
Згідно запису у ЄРДР ОСОБА_7 , займаючи посаду заступника начальника Управління Укртрансбезпеки у Луганській області, за попередньою змовою з начальником відділу автомобільно-технічної інспекції Управління превентивної діяльності ГУНП в Луганській області ОСОБА_12 , старшими державними інспекторами Управління Укртрансбезпеки у Луганській області ОСОБА_13 і ОСОБА_14 , а також ОСОБА_15 вимагали неправомірну вигоду від представника ФОП ОСОБА_16 ОСОБА_17 та від працівника ФОП ОСОБА_18 ОСОБА_19 за безперешкодне здійснення діяльності з пасажирських перевезень.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді і винести нову ухвалу, якою відмовити слідчому у задоволенні клопотання про арешт майна.

Посилається на те, що всупереч вимогам статей 170 і 171 КПК України, слідчий не обґрунтував у своєму клопотанні наявність реальної загрози зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, відчуження вилученого майна. Слідчий лише послався на можливу наявність ризиків, визначених в ч.7 ст.170 КПК України, однак не обґрунтував їх наявності.
Слідчий суддя, в порушення вимог ч. 3 ст. 172 КПК України, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 цього Кодексу, не повернув його прокурору.
В доповненнях до апеляції адвокат зазначив, що задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя повністю відтворив в ухвалі зміст цього клопотання, процитував зміст законів, які на його думку підлягають застосуванню, і обмежився висновком щодо необхідності накладення арешту на вилучене майно для забезпечення його схоронності до винесення судового рішення у кримінальному провадженні.
При цьому ухвала слідчого судді не містить будь-якого аналізу доводів клопотання слідчого, не наведені відповідні мотиви і в самому клопотанні.
Рішення слідчого судді щодо необхідності накладення арешту на майно, базується на наявності постанови слідчого ОСОБА_8 про визнання вище зазначених предметів та коштів речовими доказами.
Проте закон не пов`язує можливість та необхідність накладення арешту з наявностю такої постанови слідчого.
Відповідно до п.1 ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У цьому випадку, відповідно до ч.3 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної чи юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
В клопотанні слідчого не зазначено, яким саме критеріям речових доказів відповідає вилучене майно, не зазначив цього в ухвалі і слідчий суддя.
При цьому поза увагою слідчого судді залишилися доводи сторони захисту щодо надання слідчим суддею дозволу на обшук житла ОСОБА_9 з метою відшукання, в тому числі, саме грошових коштів, які могли бути одержані в якості неправомірної вигоди, та якими відповідно до повідомлення ОСОБА_7 про підозру від 24.11.2017 року, могли бути лише грошові кошти в гривнях України і лише заздалегідь ідентифіковані та помічені спеціальної хімічною речовиною. Як вбачається з клопотання слідчого, такими коштами могли бути вилучені під час обшуку 800 гривень купюрами номіналом 100 гривень: МЗ 2433130, ЕЦ 4858094, ЕЖ 2707364, ВЧ 8585331, КД 6834729, МП 736563, ТА 6019300, ТЄ 1463010, які були заздалегідь 21.11.2017 року ідентифіковані та помічені спеціальною речовиною, отже, всі інші вилучені грошові кошти взагалі не могли бути предметом неправомірної вигоди, зважаючи на те, що вони є іншою валютою та на відсутність попередньої ідентифікації і їх помітки спец речовиною.
Разом з цим, слідчий суддя, накладаючи арешт саме на ці грошові кошти, послався виключно на недостатнє обґрунтування власниками коштів джерел їх походження, та всупереч ст.17 КПК України, проігнорувавши відсутність будь-яких доказів їх протиправного набуття зі сторони обвинувачення, що, на думку апелянта, свідчить про однобокість і обвинувальний нахил при прийнятті рішення.
Заслухавши доповідача; адвоката ОСОБА_20 та підозрюваного ОСОБА_7 які підтримали доводи апеляційної скарги та надали аналогічні їх змісту пояснення; прокурора, який просив відмовити у задоволенні апеляційних вимог; дослідивши надані матеріали кримінального провадження, доводи апеляційної скарги та вислухавши судові дебати, колегія суддів доходить наступних висновків.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя повністю відтворив в ухвалі зміст цього клопотання, процитував зміст законів, які на його думку підлягають застосуванню, і обмежився висновком щодо необхідності накладення арешту на вилучене майно.

При цьому ухвала слідчого судді не містить будь-якого аналізу доводів клопотання слідчого, не наведені відповідні мотиви і в самому клопотанні.

Рішення слідчого судді щодо необхідності накладення арешту на вилучене майно, базується на наявності постанови слідчого від 24.11.2017 року про визнання вилучених під час обшуку за місцем мешкання ОСОБА_21 речей і документів речовими доказами.

Проте закон не пов`язує можливість та необхідність накладення арешту на майно з наявністю такої ухвали.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

У цьому випадку, відповідно до ч.3 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної чи юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
В клопотанні слідчого не зазначено, яким саме критеріям речових доказів відповідає вилучене майно, не зазначив цього в ухвалі і слідчий суддя.

Зокрема, колегія суддів погоджується з доводами апелянта про те, що в судовому засіданні не доведена відповідність критеріям ст. 98 КПК України таких предметів і документів, визнаних речовими доказами, як:

візитні картки у кількості 2 штук «Лисичанский городской совет. ОСОБА_10 . Заместитель городского головы»;
пакетик з 2 цілими таблетками та 3 половинками таблеток;
кайданки у кількості 2 штук із ключами серії 2933 та 3491;
тесак, довжина леза - 26 сантиметрів, рукоять - 13 сантиметрів.
Що стосується пістолета ПМР, патронів та дозволів на зброю, то ці предмети за певних умов можуть відповідати критеріям речових доказів у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за ч.1 ст. 263 КК України напередодні апеляційного розгляду, а саме 12.12.2017 року, проте в даному кримінальному провадженні за ч.3 ст. 368 КК України вони критеріям речових доказів не відповідають і підстав для накладення арешту на це майно колегія суддів не вбачає. Відмова у накладенні арешту на дані предмети не позбавляє органи досудового слідства звернутися з відповідним клопотанням про накладення арешту на пістолет та патрони у рамках кримінального провадження за ч.1 ст.263 КК України.

Також колегія суддів вважає, що органами досудового слідства не доведено належність виявлених за місцем проживання ОСОБА_9 грошей у сумі 2000 доларів США, 5000 рублів та 17 140 гривень саме ОСОБА_7 , а тому підстав арешту цих грошей з метою забезпечення можливої конфіскації майна ОСОБА_7 не вбачається. Клопотання слідчого в цій частині не вмотивоване, а ухвала слідчого судді щодо неможливості надбання ОСОБА_9 вказаних грошових коштів базується на припущеннях. Крім того, ОСОБА_9 надано витяг з протоколу про обрання її класним касиром у школі і відомість про належність більше 15 тисяч гривень батькам учнів.

Арешт міг бути накладений на вилучені під час обшуку 800 гривень купюрами номіналом 100 грн.: МЗ 2433130, ЕЦ 4858094, ЕЖ 2707364, ВЧ 8585331, КД 6834729, МП 736563, ТА 6019300, ТЄ 1463010, які були заздалегідь ідентифіковані та помічені спеціальною речовиною, проте в клопотанні слідчого та, відповідно, ухвалі слідчого судді, мова про них не ведеться.
Разом з тим, колегія суддів вважає, що в засіданні апеляційного суду стороною обвинувачення доведена відповідність критеріям ст. 98 КПК України таких предметів і документів, визнаних речовими доказами, як:

картки для тримання сім карт у кількості 5 штук;
коробка стартового пакету «Водафон» без сім-карти, коробка стартового пакету МТС без сім карти;
банківські конверти з-під банківських карток у кількості 2 штук на ім`я ОСОБА_11 ,
оскільки вони можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді такою, що підлягає скасуванню, а апеляційну скаргу адвоката слід задовольнити частково.

Слід постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити частково, в частині накладення арешту на картки для тримання сім карт у кількості 5 штук; коробка стартового пакету «Водафон» без сім-карти, коробка стартового пакету МТС без сім карти; банківські конверти з-під банківських карток у кількості 2 штук на ім`я ОСОБА_11 , в частині накладення арешту на інше зазначене в клопотанні майно слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 172, 173, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 01.12.2017 року про накладення арешту на тимчасово вилучене майно задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 01.12.2017 року про накладення арешту на тимчасово вилучене майно скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання слідчого прокуратури Луганської області ОСОБА_8 , погоджене з прокурором ОСОБА_5 , та накласти арешт на тимчасово вилучене 23.11.2017 року під час обшуку за місцем мешкання ОСОБА_21 майно, а саме на картки для тримання сім карт у кількості 5 штук; коробка стартового пакету «Водафон» без сім-карти, коробка стартового пакету МТС без сім карти; банківські конверти з-під банківських карток у кількості 2 штук на ім`я ОСОБА_11 .
Відмовити у задоволенні клопотання слідчого прокуратури Луганської області ОСОБА_8 , погоджене з прокурором ОСОБА_5 , в накладенні арешту на тимчасово вилучене 23.11.2017 року під час обшуку за місцем мешкання ОСОБА_21 майно, а саме:

візитні картки у кількості 2 штук «Лисичанский городской совет. ОСОБА_10 . Заместитель городского головы»;
пакетик з 2 цілими таблетками та 3 половинками таблеток;
кайданки у кількості 2 штук із ключами серії 2933 та 3491;
тесак, довжина леза - 26 сантиметрів, рукоять - 13 сантиметрів;
пістолет ПМР серії НОМЕР_1 , 1984 року випуску, 2 магазини до нього та 14 патронів;
патрони у кількості 43 штук калібру 7x62 на 39 та 5 патронів калібру 7x62 на 51;
коробка з патронами «Вlаск Ніlls» у кількості 20 штук;
патронташ з патронами у кількості 30 штук;
посвідчення: дозвіл на зброю на ім`я ОСОБА_7 у кількості 3 штук та на ім`я ОСОБА_9 у кількості 1 штука;
грошові кошти: 5 000 рублів, 2 000 доларів США та 17 140 гривень.
Ухвала апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

__________________ ________________ ______________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3