Справа № 761/2847/17
Провадження №1-кп/761/477/2018
В И Р О К
Іменем України
03 січня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Шевченківського районного суду м. Києва кримінальне провадження № 120 161 001 000 033 72 від 15.03.2016, у якому

гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Київ, громадянка України, українка, яка перебуває у зареєстрованому шлюбі, має дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , з середньою освітою, офіційно не працевлаштована, зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , раніше засуджувалась:

-22.02.2016 Святошинським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу у сумі 850 грн., штраф не сплачений;

-20.04.2016 Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185; ч.2 ст. 185, ст. 70 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 79 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

-31.05.2017 Деснянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185; ч. 2 ст. 185, ст. 70, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців;

-12.09.2017 Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців;

обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,

у с т а н о в и в :
Обвинувачена ОСОБА_5 вчинила злочин проти чужої власності за таких обставин.

ОСОБА_5 15.03.2016, приблизно о 18.50 год., перебуваючи у приміщенні супермаркету «Фуршет» за адресою м. Київ, вул. Жилянська, 107, вирішила заволодіти чужим майном, яке належить ДП «Рітейл центр».

Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на викрадення чужого майна, діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих спонукань, обвинувачена, перебуваючи у вищевказаному магазині, взяла з полички дві упаковки кави натуральної, розчинної, сублімованої «Якобс Монарх. 400 г», вартістю 211, 08 грн. кожна на загальну суму 422, 16 грн., дві упаковки печива «Супер-Контік з кокосом. 100 г», на загальну суму 13, 67 грн., плитку шоколаду «МаксФан. 160 г», вартістю 42, 79 грн., а всього майна на загальну суму 478, 62 грн.

Сховавши вказаний товар до своєї сумки, утримуючи її при собі, ОСОБА_5 прослідувала до виходу з метою покинути магазин, однак довести свій злочинний умисел до кінця обвинувачена не змогла з причин, які не залежали від її волі, оскільки її дії були помічені та припинені співробітниками охорони магазину. Біля виходу з магазину ОСОБА_5 була зупинена, викрадене нею майно вилучене.

Будучи допитаною у судовому засіданні, обвинувачена свою вину беззаперечно визнала, дала показання, які повністю відповідають обставинам, викладеним у цьому вироку. Щиро розкаялася, просила її суворо не карати та взяти до уваги, що товар повернутий власнику, тобто фактично її діями матеріальна шкода потерпілому не завдана.

Крім того, сторона захисту просила звільнити ОСОБА_5 від покарання у силу того, що на неї поширюється п. в) ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки вона має на утриманні неповнолітню дитину, відносно якої не позбавлена батьківських прав.

Суд, враховуючи відсутність заперечень з боку учасників судового провадження, приймаючи до уваги правильність розуміння ними обставин вчинення кримінального правопорушення, добровільний характер вказаної позиції, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються.

У зв`язку з цим, судом досліджені протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, протокол огляду місця події та фототаблиця до нього, дані про вартість викраденого товару, протокол перегляду запису з камер відео-спостереження, матеріали, які характеризують особу обвинуваченої.

Згідно з протоколом від 15.03.2016 гр. ОСОБА_6 повідомила, що 15.03.2016 у супермаркеті «Фуршет», за адресою м. Київ, вул. Жилянська, б. 107, невідома дівчина викрала товар на загальну суму 478, 62 грн.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 15.03.2016 у приміщенні вищевказаного магазину у громадянки, яка назвалась ОСОБА_7 , виявлений товар, зазначений у цьому вироку.

Показання обвинуваченої щодо обставин вчинення інкримінованого у цьому кримінальному провадженні злочину підтверджуються протоколом перегляду записів з камер відео-спостереження, де зафіксовані дії обвинуваченої, спрямовані на таємне викрадення майна ДП «Рітейл центр».

Згідно з розпискою працівника ДП «Рітейл центр» ОСОБА_6 останній повернутий увесь товар, який викрадений обвинуваченою.

Оцінка безпосередньо досліджених судом доказів у їх сукупності та взаємному зв`язку приводять суд до висновку, що вина ОСОБА_5 у скоєнні інкримінованого злочину доведена поза розумним сумнівом.

Дії обвинуваченої за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України органом досудового розслідування кваліфіковані правильно, як закінчений замах на повторне таємне викрадення чужого майна.

Вивченням особи обвинуваченої встановлено, що ОСОБА_5 раніше неодноразово засуджувалася за вчинення корисливих злочинів.

Зокрема, вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 12.09.2017 ОСОБА_5 засуджена за ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі за злочини, вчинені нею як до, так і після скоєння інкримінованого злочину у цьому кримінальному провадженні.

Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК пом`якшує покарання, є щире каяття обвинуваченої, сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, яка згідно з ст. 67 КК обтяжує покарання, є рецидив злочинів.

При призначенні покарання суд у відповідності до ст. 65 КК враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Крім того, суд надає оцінку особі обвинуваченої, яка, будучи раніше засудженою, належних висновків для себе не зробила, продовжила злочинну діяльність.

Суд також враховує, що інкримінований ОСОБА_5 злочин віднесений до злочинів середнього ступеню тяжкості, скоєний обвинуваченою після вчинення аналогічного злочину 15.11.2015, за який вироком Деснянського районного суду м. Києва від 31.05.2017 засуджена до позбавлення волі .

За сукупністю обставин вчинення злочину, його ступеню тяжкості, з врахуванням даних про особу обвинуваченої, суд вважає, що до ОСОБА_5 має бути застосоване покарання у виді позбавлення волі на певний строк, оскільки лише такий захід може вплинути на поведінку обвинуваченої та сприяти її виправленню.

У силу ч. 4 ст. 70 КК якщо після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, строк покарання визначається за сукупністю злочинів за правилами ч.1-3 ст. 70 КК. У строк покарання у цьому випадку зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком.

Відповідно до вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 12.09.2017 у строк відбування ОСОБА_5 зарахований період її попереднього ув`язнення з 10.04.2017.

Отже, у строк покарання, призначеного цим вироком, має бути зараховане відповідно до ст. 72 КК покарання, яке ОСОБА_5 відбула за попереднім вироком.

Таким чином, період з 10.04.2017 по 20.06.2017 підлягає зарахуванню у строк відбування покарання у відповідності до вимог ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону від 26.11.2015 № 838-VIII з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Процесуальні витрати не понесені.

Речовий доказ CD-диск має зберігатися при матеріалах судової справи.

Запобіжний захід у цьому кримінальному провадженні до обвинуваченої ОСОБА_5 не застосовувався.

Вирішуючи заявлене обвинуваченою та її захисником клопотання про звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання на підставі закону про амністію, суд відмічає, що у силу п. а) ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» амністія не застосовується до осіб, які після ухвалення вироку, але до повного відбуття покарання, знову вчинили умисний злочин.

ОСОБА_5 після ухвалення 22.02.2016 щодо неї Святошинським районним судом м. Києва вироку призначене покарання у виді штрафу не відбула, штраф не сплатила; після ухвалення щодо неї 20.04.2016 Дніпровським районним судом м. Києва вироку з випробувальним строком знову вчинила низку умисних злочинів, за які у подальшому двічі засуджена вироками Дніпровського та Деснянського районних судів м. Києва.

Зазначена обставина перешкоджає звільненню обвинуваченої від відбування покарання на підставі закону про амністію.

На підставі викладеного, керуючись ст. 63, 65, ч. 4 ст. 70 КК України, ст. 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :
ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного цим вироком, більш суворим, яке призначене ОСОБА_5 вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 12.09.2017, остаточно визначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 6 (шість) місяців.

Строк відбування остаточно призначеного покарання відраховувати з 10.04.2017.

Згідно з ч. 5 ст. 72 КК України (у ред. Закону від 26.11.2015 № 838-VIII) у строк відбування покарання зарахувати час попереднього ув`язнення ОСОБА_5 у період з 10.04.2017 по 20.06.2017 включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Покарання, призначене ОСОБА_5 вироком Святошинського районного суду м. Києва від 22.02.2016, у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн., виконувати самостійно.

Речовий доказ - CD-диск зберігати при матеріалах судового провадження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва упродовж тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1