АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/305/18 Справа № 200/3032/18 Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2018 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді - доповідача ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4

при секретарях ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6

за участю прокурора ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

його захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали за апеляційною скаргою прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 Дніпропетровської області на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного м. Дніпропетровська від 23 лютого 2018 року про відмову в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляд тримання під вартою щодо

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, офіційного працевлаштованого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 3 ст. 187 КК України, -

встановила:

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська 23 лютого 2018 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого по кримінальному провадженню № 0000286 від 29 січня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189, ч. 3 ст. 187 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 .

Своє рішення слідчий суддя обґрунтував наступним.

30.01.2018 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 3 ст. 187 КК України.

Враховуючи, що стороною обвинувачення не дотримано вимоги розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні, долучені до клопотання, не дають підстави дійти висновку про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_8 із вчиненням кримінального правопорушення, слідством не зібрано об`єктивних доказів існування ризиків переховування від органів досудового розслідування, прокуратури та суду, оскільки останній тривалий час не має будь-яких обмежень свободи та від слідства не переховується, самостійно прибув до суду, ризик впливу та тиску на потерпілого не доведено, оскільки слідством не представлено доказів впізнання потерпілим підозрюваного, ризик переховування речових доказів підозрюваним також не доведено, грошові кошти, які передавались потерпілим у ОСОБА_8 виявлені не були, як і особисті речі ОСОБА_11 , окрім планшета, який міг бути придбаний ним у іншої особи, оскільки клопотання слідчого не містить обставин здійснення ним досудового розслідування та вчинення слідчих (розшукових) дій, спрямованих на винайдення майна, що було предметом злочинного посягання, суд прийшов до висновку про відмову в задоволення клопотання слідчого.

Прокурор не погодився з даним рішенням суду. В свій апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати у зв`язку з істотними порушеннями процесуального закону. Постановити нову, якою обрати підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку проведення досудового розслідування, тобто до 16 квітня 2018 року.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що слідчим суддею не надано оцінки показанням потерпілого, який вказав, що особа на ім`я « ОСОБА_12 », яка здійснила відносно нього злочини, передбачені ч. 2 ст. 189, ч. 3 ст. 187 КК України, є особою, яку 29.01.2018 року затримано в присутності потерпілого, що прямо вказує на причетність підозрюваного ОСОБА_8 до вчинення вказаних злочинів. Дані факти підтверджуються наявним в матеріалах кримінального провадження протоколом впізнання ОСОБА_8 потерпілим ОСОБА_11 .

Не враховано, що грошові кошти, які передавались потерпілим, було вилучено у підозрюваного по цьому ж кримінальному провадженню у ОСОБА_13 , який діяв узгоджено з ОСОБА_8 та перебував з останнім в момент передачі потерпілим грошових коштів. Більш того, слідчим суддею зроблено необґрунтований висновок про можливість придбання планшету у іншої особи, проте не зрозуміло ким придбано вказаний планшет і у якої особи, оскільки вказані припущення ніхто з учасників під час розгляду клопотання не висував.

Вказує, що з огляду на наявні в матеріалах провадження дані у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_14 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 3 ст. 187 КК України.

Крім того, судом не враховано обставини, передбачені п.п. 2, 3, 5, 7 ч. 1 ст. 178 КПК України тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_8 у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він підозрюється, а саме виключно позбавлення волі на тривалий термін з конфіскацією майна, вік та стан здоров`я підозрюваного, який не перешкоджає триманню під вартою, відсутність постійного місця роботи або навчання, його майновий стан, який не забезпечує утримання підозрюваним себе та родини, та спонукає до вчинення корисливих злочинів.

Слідчим суддею не враховано обставини про наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

-можливість підозрюваного переховуватись від органу досудового розслідування та суду, оскільки підозрюваний усвідомлює тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим у злочинах, у вчиненні яких він підозрюється, свою вину підозрюваний не визнає, що також свідчить про його наміри уникнути кримінальної відповідальності;

-можливість знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення по справі. Так, в ухвалі слідчого судді необґрунтовано зазначено, що клопотання слідчого не містить обставин здійснення ним досудового розслідування та вчинення слідчих (розшукових) дій, спрямованих на винайдення майна, що було предметом злочинного посягання. Однак, згідно вимог КПК України, вказані обставини на зазначаються у клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу. Також слідчим суддею не враховано, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочинів, під час яких підозрюваний разом з іншими співучасниками, заволоділи майном потерпілого, місцезнаходження якого на теперішній час не встановлено;

-можливості підозрюваного незаконно впливати на потерпілого, оскільки судом не враховано, що ОСОБА_8 при вчиненні інкримінованих йому злочинів висловлював потерпілому словесні погрози фізичною розправою, застосував насильство відносно потерпілого. Після скоєння злочину та затримання підозрюваного, потерпілий подав до органу досудового розслідування заяву, де вказав що боїться за своє життя та здоров`я у зв`язку з вчинення щодо нього злочинів та прохає захистити його від подальшого тиску та можливих протиправних дій з боку причетних до вчинення злочинів осіб.

Під час апеляційного розгляду прокурор підтримав свою апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Підозрюваний та його захисник заперечували проти задоволення апеляційної скарги сторони обвинувачення, вважали ухвалу суду законною та обґрунтованою.

В судових дебатах учасники кримінального провадження підтримали такі ж позиції.

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного висновку.

Так, при розгляді клопотання слідчого, прокурора слідчий суддя зобов`язаний перевірити відповідність цього клопотання вимогам ч. 1 ст. 184 КПК України, яка передбачає, що клопотання про застосування запобіжного заходу повинно обов`язково містити обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Зазначені вимоги закону при прийнятті оскаржуваної ухвали дотримані в повному обсязі. Слідчий суддя перевірив відповідність змісту клопотання вимогам ст. 184 КПК України та дійшов висновку, що зазначені у клопотанні прокурора підстави для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обґрунтовані, вказано наявність доказів того, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, розглянув можливість застосування інших (альтеративних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1)існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2)потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3)може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;

3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Разом з тим відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, що застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жодний з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти відповідним ризикам.

Апеляційним переглядом встановлено, що висновки слідчого судді про відсутність підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованими та підтверджуються дослідженими слідчим суддею матеріалами.

Як убачається з наданих до апеляційного суду матеріалів, слідчий суддя перевірив обставини, на які були посилання в клопотанні про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою та прийшов до висновку про відсутність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, оскільки докази, надані до клопотання слідчого не свідчать про причетність підозрюваного до вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 3 ст. 187 КК України.

Поряд з цим, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про відсутність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, слідчим в клопотанні про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та прокурором в судовому засіданні не доведено можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Посилання прокурора на усвідомлення підозрюваним тяжкості покарання, що загрожує йому у разі визнання його винним, не може свідчити про бажання останнього уникнути правосуддя. Досудове розслідування до даній справі ведеться вже протягом двох місяців. ОСОБА_8 триманий час перебуває на свободі, самостійно прибуває за викликом до слідчого, прокурора та суду. На їх же твердження в судовому засіданні суду апеляційної інстанції не порушує процесуальні обмеження. Доказів протилежного органом досудового розслідування надано не було. Таким чином, ризик втечі підозрюваного не може ґрунтуватися лише на підставі суворості покарання, що загрожує йому у разі визнання його вини.

Висновки слідчого судді про відсутність ризику переховування підозрюваним речових доказів по справі, на думку колегії суддів, також є законним та обґрунтованим. Ні під час розгляду клопотання слідчого судом першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду, органом досудового розслідування не надано суду доказів на підтвердження проведення слідчих (розшукових дій) за час проведення досудового розслідування по даній справі, спрямованих на винайдення майна, що було предметом злочинного посягання. Доводи апеляційної скарги прокурора про в те, що вказані обставини, згідно вимог КПК України, не повинні бути зазначені в клопотанні слідчого хоча і заслуговують на увагу, проте не можуть розцінюватися як доказ підтвердження наявності ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Не доведено органом досудового слідства, на думку колегії суддів, і ризик можливості підозрюваного незаконно впливати на потерпілого. А доводи прокурора про те, що ОСОБА_8 при вчиненні інкримінованих йому злочинів висловлював потерпілому погрози фізичною розправою та застосував щодо нього насильство, саме по собі не може свідчити про підтвердження факту наявності зазначеного ризику.

Разом з тим, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є самим суворим заходом, який суттєво обмежує права та свободи особи, тому його застосування у відповідності до вимог КПК України та ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод має бути лише у випадку, якщо існують такі ризики та обставини, при яких інші запобіжні заходи не зможуть забезпечити належної поведінки підозрюваної особи.

Тому, врахувавши ст. ст. 177, 178, 181 КПК України, а також вагомість наявних доказів про вчинення кримінальних правопорушень, тяжкість покарання за вчинений злочин, дані про особу підозрюваного, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком слідчого судді про відмову в задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою, та вважає доводи апеляційної скарги прокурора необґрунтованими.

З огляду на те, що порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді не вбачається, ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою і вмотивованою та скасуванню не підлягає, тому апеляційну скаргу прокурора - необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 177-178, 181, 183, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, п. 3 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів -

постановила:

Апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 Дніпропетровської області залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного м. Дніпропетровська від 23 лютого 2018 року про відмову в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляд тримання під вартою щодо ОСОБА_8 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: