Справа № 206/5281/17
Провадження № 1-кп/206/87/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.03.2018року Самарський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

неповнолітнього ОСОБА_4 ,

його законного представника ОСОБА_5 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

представника

ювенальної превенції ОСОБА_7 ,

представника служби у справах дітей ОСОБА_8 ,

розглянувши в залі суду у м. Дніпро у відкритому судовому засіданні клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001337 від 28.09.2017 року відносно неповнолітнього:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, учня 9-го-«Б» класу КЗО Дніпропетровської середньої загальноосвітньої школи № 98, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

у вчиненні суспільно небезпечного діяння, за ознаками ч. 2 ст. 190 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який засуджений за скоєння даного злочину вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 18.10.2017 року, 22.08.2017 року приблизно о 14 год. 30 хв. відпочивали в компанії раніше знайомих неповнолітніх ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , біля покинутої будівлі, розташованої поруч з Придніпровським професійним ліцеєм м. Дніпропетровська за адресою: м. Дніпро, вул. Електрична, 36.

В ході спільного проведення часу неповнолітній ОСОБА_10 попрохав у неповнолітньої ОСОБА_11 її мобільний телефон «Xiaomi Redmi 4A 16 Gb rose gold», з метою послухати музику, на що остання погодилася та передала йому свій мобільний телефон.

При спостереженні за вказаним у ОСОБА_9 , який засуджений за скоєння даного злочину вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 18.10.2017 року, раптово виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою ОСОБА_10 , а саме зазначеним мобільним телефоном, належним неповнолітній ОСОБА_13 , про що він розповів неповнолітньому ОСОБА_4 та запропонував спільно його реалізувати. На пропозицію ОСОБА_9 неповнолітній ОСОБА_4 одразу надав свою добровільну згоду, таким чином останні попередньо домовились про вчинення данного діяння спільно, групою осіб.

У той же день, тобто 22.08.2017 року, приблизно о 15.00 год., знаходячись у вищезазначеному місці, реалізуючи спільний з ОСОБА_9 умисел на скоєння суспільно небезпечного діяння, направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, за попередньою змовою та у присутності ОСОБА_9 , який перебував у безпосередній близькості від ОСОБА_10 , неповнолітній ОСОБА_4 підійшов до неповнолітнього ОСОБА_10 , у якого знаходився мобільний телефон «Xiaomi Redmi 4A 16 Gb rose gold», який належав неповнолітній ОСОБА_11 , та попрохав передати його під приводом скористатися послугами «Інтернет», не маючи при цьому на меті повертати його.

Неповнолітній ОСОБА_10 , будучи введеним в оману, сприймаючи слова прохання неповнолітнього ОСОБА_4 як реальні, і не підозрюючи про його та ОСОБА_9 спільні наміри та змову, у присутності та під наглядом останнього, передав вказаний мобільний телефон ОСОБА_4 , не повідомляючи про це власницю ОСОБА_11 .

Після чого неповнолітній ОСОБА_4 разом з ОСОБА_9 , заволодівши чужим майном шляхом зловживання довірою неповнолітнього ОСОБА_10 , а саме мобільним телефоном «Xiaomi Redmi 4A 16 Gb rose gold», що належить ОСОБА_11 , покинули вказане місце, спричинивши малолітній потерпілій майнову шкоду, відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №2822 від 26.08.2017 року, у сумі 2692 грн. 81 коп.

В судовому засіданні ОСОБА_4 пояснив, що дійсно 22.08.2017 року він разом із ОСОБА_14 та ОСОБА_15 пішли гуляти, зустріли раніше знайомих дівчат, серед яких була потерпіла ОСОБА_16 , після чого зайшли за будівлю ПТУ, де ОСОБА_17 запропонував взяти у ОСОБА_18 телефон та закласти у ломбард. Потім він побачив вказаний телефон у руках ОСОБА_19 , після чого він взяв той телефон та на вимогу ОСОБА_17 передав останньому. Дівчата хотіли забрати телефон назад, обшукували їх та нічого не знайшли. Потім вони пішли до ОСОБА_20 , щоб той розблокував телефон, але з цього нічого не вийшло, тоді вони заклали телефон у ломбард, грошей йому за це не дали.

Неповнолітня потерпіла ОСОБА_11 показала суду, що 22.08.2017 року приблизно з 12:30 год. вона з сестрою ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_15 та ОСОБА_14 разом гуляли, пішли до ліцея, в процесі чого ОСОБА_23 попрохав телефон, щоб послухати музику, а коли вона попрохала повернути телефон назад, той сказав, що телефон взяв ОСОБА_24 , щоб зайти в мережу інтернет, вони з сестрою почали обшукувати хлопців, та нічого не знайшовши, пішли звідти. Потім намагались подзвонити з іншого номеру на її телефон, та той був вимкнутий.

Представник неповнолітньої потерпілої ОСОБА_25 суду підтвердила покази ОСОБА_11 , та те, що остання повідомила їй все так само.

Свідок ОСОБА_10 суду показав, що 22.08.2017 року він разом із Шкуратом гуляв у компанії із дівчатами ОСОБА_26 та ОСОБА_18 , у ОСОБА_27 був телефон марки «Ксеомі», він взяв його, а потім телефон попрохав ОСОБА_28 , який потім пішов від них, хоча ОСОБА_29 просила повернути їй телефон. Наступного дня він дізнався, що ОСОБА_30 заклав вказаний телефон у ломбард.

Свідок ОСОБА_31 в судовому засіданні суду показав, що того дня гуляв з дівчиною, по дорозі зустрів раніше знайомих ОСОБА_32 та ОСОБА_33 , вони разом пішли до нього додому, де ОСОБА_34 попрохав, щоб він відформатував телефон якоїсь дівчини. Потім ОСОБА_35 сам відформатував цей телефон, після чого вони його заклали у ломбард на його (свідка) паспорт.

Свідок ОСОБА_36 в судовому засіданні суду показав, що він працює оцінщиком у ломбарді «Онікс», що розташований по вул. Роторній, 27 у м. Дніпро, ОСОБА_4 йому знайомий, бачив його на роботі, той закладав телефон, проте точно не зміг вказати чи на свої документи він його закладав чи ні.

Крім показів неповнолітнього ОСОБА_4 , неповнолітньої потерпілої ОСОБА_11 та свідків, причетність ОСОБА_4 до скоєння суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, повністю знайшла своє підтвердження і іншими доказами: протоколом огляду місця події від 29.08.2017 року з фототаблицею, згідно якого було проведено огляд території покинутої будівлі, що розташована поруч з Придніпровським професійним ліцеєм м. Дніпропетровська за адресою: м. Дніпро, вул. Електрична, 36 (т. 1 а.п. 17-18); договором про надання фінансового кредиту під заставу № 14.25963/0 від 22.08.2017 року, згідно якого було закладено мобільний телефон «Xiaomi 4a» за 1070 грн. (т. 1 а.п. 19); висновком судово-товарознавчої експертизи № 2822 від 26.08.2017 року, згідно якого ринкова вартість з урахуванням зносу мобільного телефону «Xiaomi Redmi 4A 16 Gb rose gold», станом на 22.08.2017 року складає 2692,81 грн. (т. 1 а.п. 23-25); вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 18.10.2017 року, яким засуджено ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 190 КК України, де також встановлено обставини скоєння суспільно небезпечного діяння.

Таким чином, в судовому засіданні доведено, що вчинене неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_4 суспільно небезпечне діяння підпадає під ознаки ч. 2 ст. 190 КК України, а саме, заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), за попередньою змовою, групою осіб.

Законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 повідомила суду, що її син скоїв дане суспільно небезпечне діяння в силу свого віку, він щиро розкаюється у скоєному, обіцяє надалі не скоювати правопорушень, вона зі свого боку провела з ним бесіди та виховну роботу, запевнила, що забезпечить належний догляд і виховання сина і прохала залишити їй сина під нагляд.

Представник ювенальної превенції та представник служби у справах дітей підтримали клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у відношенні ОСОБА_4 .

За ст. 498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно ч. 2 ст. 97 КК України примусові заходи виховного характеру, передбачені ст. 105 КК України, суд застосовує і до особи, яка не досягла віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність.

Згідно з п. 1, п. 3 ч. 2 ст. 105 Кримінального кодексу України до неповнолітнього може бути застосовано примусові заходи виховного характеру у виді застереження та передачі неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що строк нагляду, передбаченого п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього. Як свідчить практика, цей нагляд має здійснюватись, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше, ніж до досягнення особою повноліття).

Відповідно до частини 1 статті 501 КПК України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання:

1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння;

2) чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від 11 років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння;

3) чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.

ОСОБА_4 є особою, яка відповідно до положень ст. 22 КК України, не досягла віку кримінальної відповідальності на момент вчинення суспільно небезпечного діяння. Станом на момент скоєння суспільно небезпечного діяння ОСОБА_4 було 15 років, а кримінальна відповідальність за ч. 2 ст.190 КК України наступає з 16 років.

При вирішенні питання, який вид примусового заходу виховного характеру слід застосувати до правопорушника, суд виходить з наступного:
ОСОБА_4 за місцем проживання та навчання характеризується задовільно, до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, вперше вчинив суспільно небезпечне діяння.
Також встановлено, що існують необхідні умови для передачі його під нагляд матері, оскільки ОСОБА_4 проживає разом матір`ю ОСОБА_5 , яка є його законним представником, працевлаштована. ОСОБА_4 після вчинення суспільно небезпечного діяння відвідує школу, нових суспільно небезпечних діянь не вчиняв, що вказує на те, що неповнолітній має належні умови проживання і мати клопоче, щоб її син був переданий під її нагляд та контроль за судовим рішенням.
Суд вважає, що застосування саме таких примусових заходів виховного характеру, як застереження та передача неповнолітнього під нагляд матері відповідатиме його інтересам, оскільки він в судовому засіданні розкаявся у вчиненому, дав правдиві свідчення по справі. Саме дані заходи дозволять виправитись неповнолітньому і унеможливить вірогідність вчинення ним в майбутньому будь-яких протиправних дій.
Керуючись ст. ст. 22, 97, п. 1, п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України , ст.ст. 498-501 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у відношенні неповнолітнього ОСОБА_4 , який не досяг віку, з якого можлива кримінальна відповідальність, - задовольнити.
Застосувати до неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи виховного характеру у виді застереження та передачі під нагляд матері ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , строком на 1 (один) рік.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга через Самарський районний суд м. Дніпропетровська до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів із дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1