АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Єдиний унікальний номер справи: 766/1782/17
Номер провадження : 11-кп/791/280/18 Головуючий в І інстанції : ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.286 КК України Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
2018 року квітня місяця 02 дня колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:
Головуючого судді : ОСОБА_2
Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
Секретар судового засідання: ОСОБА_5
З участю прокурора: ОСОБА_6
Обвинуваченого: ОСОБА_7
в с т а н о в и л а:
Зазначеним вироком ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 8500 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
На підставі п."є" ст.1 Закону України "Про амністію в 2016 році" звільнено ОСОБА_9 від відбування призначеного йому основного покарання у вигляді штрафу.
Стягнуто зі ОСОБА_9 на користь держави витрати за проведення судових експертиз в сумі 925 грн. 08 коп.
Речові докази: автомобіль марки "ВАЗ 2104", д.н. НОМЕР_1 - вважати повернутими власнику.
Вироком суду ОСОБА_9 визнано винним та засуджено за те, що він 02.11.2016 близько 17.20 год., керуючи автомобілем "ВАЗ 2104", реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснюючи рух по Миколаївському шосе в м. Херсоні зі сторони вул. Нестерова у напрямку вул. 8-а Польова в м. Херсоні, порушуючи вимоги п.п. 1.5, 2.3(б), 18.1 Правил дорожнього руху України, відповідно до яких:
- дії або бездіяльність учасників дорожнього руху не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків (п.1.5);
- для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі (п.п. 2.3"б"),
- водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека (п.18.1),
проявив необережність, неуважність та безпечність до дорожньої обстановки, яка склалась, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, визначеного горизонтальною дорожньою розміткою п.1.14.1, Розділу 34 Правил дорожнього руху України "Зебра" і дорожніми знаками п.п. 5.35.1, 5.35.2 цих Правил, на якому перебували пішоходи, в порушення п.18.1 ПДР не зменшив швидкість, щоб дати дорогу останнім, і допустив наїзд на пішоходів ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , які перетинали проїзну частину дороги справа на ліво відносно напрямку руху автомобіля по пішохідному переході.
Внаслідок даної дорожньо-транспортної події, що знаходилися у прямому причинному зв`язку із зазначеними порушеннями ПДР водієм ОСОБА_9 , пішоходу ОСОБА_10 , відповідно до висновку судово-медичного експерта №34 від 23.01.2017 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому лівої лонної кістки, кісток тазу, закритого розриву внутрішньо-бокових зв`язок лівого колінного суглобу, крововиливу в м`які тканини лівого колінного суглоба, верхньої третини лівого стегна, які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень за критерієм тривалості розладу здоров`я. Чим також було заподіяно потерпілим майнову та моральну шкоду.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 не оспорюючи висновки суду першої інстанції щодо встановлених фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, доведеності вини обвинуваченого і правильності кваліфікації його дій, вважає, що призначене судом покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості, в частині призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на один рік.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вчиненому ним кримінальному правопорушенні визнав повністю і підтвердив факт вчинення ним ДТП. У скоєному щиро розкаявся. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що призначаючи ОСОБА_9 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд першої інстанції не дотримався загальних засад призначення покарання. Судом не враховано матеріальний стан ОСОБА_9 , вік останнього, перебування на його утриманні непрацездатних батьків, тому призначаючи йому додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суд фактично позбавив його можливості подальшої допомоги батькам похилого віку з хронічними захворюваннями, щодо необхідності доставляння батьків до медичних закладів, соціальних установ інших місць, що негативно відобразиться як на фінансовому становищі всієї сім`ї, витрати на піднайом транспортного засобу із водієм або послуг «таксі» та фізичний і моральний стан батьків.

Просить звільнити ОСОБА_9 від відбування додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік, призначеного вироком Херсонського міського суду від 09 листопада 2017 р., відповідно до п «є» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 р. В решті вирок залишити без змін.

В апеляційній скарзі представник потерпілого ОСОБА_11 не оспорює фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та кваліфікацію дій обвинуваченого, вказує що, вирок Херсонського міського суду від 09 листопада 2017 року незаконний та необґрунтований.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що потерпіла заявила цивільний позов, який прийнято судом до розгляду.

Під час ухвалення вироку, суд встановив дві обставини, що пом`якшують покарання: визнання обвинуваченим своєї вини та щире однак вважає, що суд не врахував усіх обставин, ретельно їх не дослідив та помилково прийшов до висновку про наявність обставин, що пом`якшують покарання.
Вважає за доцільне призначити основне покарання у виді арешту строком один місяць.
Суд, вирішуючи питання про процесуальні витрати не прийняв рішення про витрати потерпілої на правову допомогу, не стягнув їх з обвинуваченого на користь потерпілої.
Стан речей, коли потерпіла не може захистити своїх прав у кримінальному провадженні, викликає недовіру до судової системи та не сприяє зміцненню авторитету судової влади в Україні.
Просить апеляційний суд дослідити докази, якими обґрунтовуються позовні вимоги.
Вважає ухвалений вирок незаконним та таким, що необхідно змінити, оскільки: висновки суду про наявність обставин, що пом`якшують покарання не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, що вплинуло на визначення виду та міри покарання, яка на думку потерпілої є занадто м`якою (невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження (п.1 ч.1 ст.411 КПК України); невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого (ст. 414 КПК України). Прийшовши до висновку про залишення цивільного позову без розгляду, суд істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону(ч.1 ст.412 КПК України), а саме, ст. 129 КПК України у якій чітко передбачено які саме рішення щодо цивільного позову приймає суд у випадку ухвалення обвинувального вироку; суд не вирішив питання про процесуальні витрати потерпілої, чим порушив вимоги ст.ст. 120, 124 КПК України та п.7 і 13 ч.1 ст.368 КПК України.
Просить постановити ухвалу, якою змінити вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 09.11.2017 р. щодо ОСОБА_9 , в частині обставин, що пом`якшують покарання, в частині призначення основного покарання, в частині залишення цивільного позову потерпілої без розгляду, призначити ОСОБА_9 основне покарання у виді арешту строком один місяць, розглянути цивільний позов потерпілої, вирішити питання про процесуальні витрати потерпілої.
На апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_11 , ТДВ «СТ «ДОМІНАНТА» надано заперечення в яких вони просять апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_11 на вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 09.11.2017р. в частині вимог до ТДВ «СТ «ДОМІНАНТА» відхилити, а вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 09.11.2017 р. в частині вирішення цивільного позову та вимог до ТДВ «СТ «ДОМІНАНТА» залишити без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, який виклав суть вироку та доводи апеляції, думку захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 який підтримав свою апеляційну скаргу, обвинуваченого який підтримав апеляційну скаргу захисника, прокурора який підтримав апеляцію представника потерпілої в частині цивільного позову, заслухавши сторони в судових дебатах, які залишилися на своїх позиціях, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного.

Як передбачено ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Зі змісту цієї норми вбачається, що обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, за яким його визнано винним, за встановлених і викладених у вироку обставин, та правильність кваліфікації її дій за ч. 1 ст. 286 КК України, обґрунтовано доказами, які досліджено судом у порядку ч.3 ст.349 КПК України та ніким не оспорюються.

Доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 та представника потерпілої ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_11 в їх апеляційних скаргах в частині призначення покарання не заслуговують на увагу і не підлягають задоволенню.

Вирішення судом питання про призначення ОСОБА_9 покарання відповідає вимогам статей 50, 65 КК України.

Згідно з ч. 2 ст. 50 цього Кодексу покарання має на меті не тільки кару, а виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів. Критерієм обрання конкретного заходу примусу, необхідного й достатнього для досягнення вказаної мети, відповідно до визначених у ст. 65 КК України правових орієнтирів є ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Одним із фундаментальних принципів призначення покарання є його справедливість, якої може бути досягнуто лише за умови домірності покарання злочину.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що при призначенні обвинуваченому ОСОБА_9 покарання, суд відповідно до ст. 65 КК України врахував вимоги пунктів 1 та 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», а також характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який має постійне місце проживання, за місцем проживання та праці характеризується задоволено, офіційно працевлаштований, має на утримані батьків похилого віку: мати ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_2 та батько ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_3 , на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий, обставини, які пом`якшують покарання суд визнав визнання обвинуваченим свої вини та щире каяття, яке виразилося у тому, що в судовому засіданні обвинувачений висловив жаль з приводу вчиненого та намір не вчиняти подібних дій у майбутньому і відшкодувати потерпілій завдану шкоду, попросив вибачення у потерпілої, обставини, які обтяжують невстановлені і прийшов до вірного висновку, що для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів необхідним і достатнім буде покарання в межах санкції ч.1 ст. 286 КК України у вигляді штрафу з позбавленням його права керування транспортними засобами на 1 рік. Таке покарання домірне тяжкості злочину і не сприймається явно несправедливим унаслідок м`якості чи суворості.

Крім того, у судовому засіданні захисник обвинуваченого звернувся до суду з заявою, в якій просив суд застосувати до обвинуваченого ОСОБА_9 амністію, звільнивши його від призначеного покарання, тому на підставі п.«є» ст.1 ЗУ «Про амністію у 2016 році» обвинувачений ОСОБА_9 був звільнений з врахуванням обставин порушення ПДР, допущених обвинуваченим, тільки від відбуття основного покарання у виді штрафу.

З такими висновками суду першої інстанції враховуючи усі обставини погоджується і колегія суддів, та вважає, що покарання ОСОБА_13 призначено відповідно до вимог ст. 50, 65 КК України, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, його особи, та конкретних обставин справи, а тому підстав для зміни вироку колегія суддів не вбачає.

За вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 09.11.2017 року як на це обґрунтовано вказує в своїй апеляційній скарзі представник потерпілої ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_11 суд не навів жодних підстав, та не мотивував своє рішення належним чином щодо позовних вимог. Як вбачається з матеріалів кримінального провадження суд першої інстанції в своєму рішенні дослідив усі докази, якими обґрунтовані позовні вимоги зазначивши в мотивувальній частині вироку, що потерпілій заподіяно майнову та моральну шкоду. Однак, в подальшому висловився про необхідність залишити цивільний позов без розгляду, при цьому вдався до оцінки доказів про витрати на лікування. А в резолютивній частині вироку не прийняв жодного рішення з приводу цивільного позову ні щодо матеріальної шкоди чи додаткових витрат, ні щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди.

Тобто формально підійшов до розгляду даного кримінального провадження та не виконав вимоги п.7 та 13 ч.1 ст.368 КПК України.

Що стосується вимог про розгляд цивільного позову потерпілої, то суд апеляційної інстанції не може переглянути те, що не було розглянуто, а тому колегія суддів приходить до висновку про необхідність направити провадження в суд першої інстанції в частині цивільного позову.
За вищевказаних обставин, апеляційна скарга представника потерпілої ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_11 підлягає задоволенню частково.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_11 задовольнити частково.

Вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 09 листопада 2017 року щодо ОСОБА_9 , в частині цивільного позову скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд, в той же суд, але в іншому складі суддів у порядку цивільного судочинства.
В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку протягом трьох місяців, шляхом подачі касаційної скаргибезпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді ОСОБА_2 /підпис/ ОСОБА_3 /підпис/ ОСОБА_4 /підпис/

З оригіналом згідно:

Суддя: ОСОБА_2