Справа №587/262/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/571/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 листопада 2017 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Сумського районного суду Сумської області, від 15 травня 2017 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку та мешканку АДРЕСА_1 , раніше не судиму,

визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_9 звільнено від відбування покарання з випробуванням на протязі 1 року іспитового строку.

На підставі ст. 76 КК України, ОСОБА_9 зобов`язано періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави, в особі Департаменту фінансів Сумської обласної державної адміністрації, 14971,08 грн. витрат за лікування потерпілої ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:
За вироком суду ОСОБА_9 визнано винною у вчиненні такого кримінального правопорушення.

29 жовтня 2016 року, близько 7 ї години, ОСОБА_9 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2105», реєстраційний № НОМЕР_1 , рухалась із м. Суми в напрямку с. Голубівка, Лебединського р ну, Сумської обл. У салоні автомобіля в якості пасажира перебувала ОСОБА_7 .

Неподалік від с. Великі Вільми, Сумського р ну, Сумської обл. ОСОБА_9 під час виконання маневру обгону попутного транспортного засобу, не переконалась, що це буде безпечним, втративши контроль над рухом транспортного засобу, виїхала на смугу зустрічного руху, де допустила зіткнення із автомобілем марки «МAN 18.220», реєстраційний № НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_10 , який рухався у напрямку до м. Суми.

Внаслідок зіткнення транспортних засобів пасажир автомобіля марки «ВАЗ 2105», реєстраційний № НОМЕР_1 , ОСОБА_7 отримала тяжкі тілесні ушкодження.

На вирок суду надійшла апеляційна скарга від прокурора у кримінальному провадженні, в якій з урахуванням послідуючих змін, прокурор просить вирок суду в частині вирішення його цивільного позову змінити та стягнути з обвинуваченої ОСОБА_9 на користь департаменту фінансів Сумської обласної державної адміністрації грошові кошти в сумі 15232,92 грн., як витрат, що понесені на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_7 .

Свої апеляційні вимоги прокурор обґрунтовує тим, що суд вирішуючи цивільний позов прокурора в інтересах департаменту фінансів Сумської обласної державної адміністрації, відмовляючи в частині стягнення з обвинуваченої витрат на лікування потерпілої, не врахував, що лікарський препарат «Омнопон ЗН 1,0», у кількості 4 ампул, який використовувався для лікування потерпілої ОСОБА_7 був наданий за рахунок лікарні, а тому суд безпідставно відмовив у стягненні вартості вказаного препарату з обвинуваченої ОСОБА_9 .

Заслухавши суддю доповідача щодо суті вироку та поданої апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_8 , пояснення потерпілої ОСОБА_7 та обвинуваченої ОСОБА_11 про підтримку апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та, піддавши аналізу мотиви апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

З матеріалів провадження вбачається, що суд першої інстанції на основі належно досліджених та оцінених доказів обґрунтовано дійшов до висновку про винуватість ОСОБА_9 у вчиненому та необхідність правової кваліфікації дій ОСОБА_9 за ст. 286 ч. 2 КК України.

Оскільки вказані висновки суду ніким з сторін кримінального провадження не оскаржуються, колегія суддів, здійснюючи апеляційний розгляд матеріалів в межах поданої апеляційної скарги, не знаходить підстав для сумніву в законності вказаних висновків суду.

Крім того, виходячи з того, що в апеляційній скарзі прокурора не оспорюється вирок суду в частині призначеного ОСОБА_9 покарання та її звільнення від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України то колегія суддів, у відповідності з ст. 404 КПК України, також не знаходить підстав для перевірки вказаних висновків суду в апеляційному порядку.

У той же час суд першої інстанції, вирішуючи цивільний позов прокурора, допустив невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки.

Так суд, дійшовши до висновку про необхідність стягнення з обвинуваченої ОСОБА_9 на користь держави, в особі Департаменту фінансів Сумської обласної державної адміністрації, витрат пов`язаних з лікуванням потерпілої ОСОБА_7 , не врахував усі витрати лікувального закладу.

Судом вірно було встановлено, що частина медикаментів, що використовувалися під час лікування хворої ОСОБА_7 , були придбані за власні кошти потерпілої ОСОБА_7 та обвинуваченої ОСОБА_9 , проте, препарат «Омнопон ЗН 1,0», в кількості 4 ампул, був використаний для лікування хворої за рахунок лікувального закладу ( а. п. 47 ).

Таким чином, у відповідності з ст. 128 КПК України та ст. 1206 ЦК України, з обвинуваченої ОСОБА_9 на користь держави, в особі Департаменту фінансів Сумської обласної державної адміністрації, підлягає стягненню й сума витрат витрачених лікувальним закладом на придбання препарату «Омнопон ЗН 1,0», який був використаний для лікування ОСОБА_7 .

Відповідно до довідки КЗ «СОКЛ», наданої прокурором в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, вартість препарату «Омнопон ЗН 1,0», використаного для лікування потерпілої ОСОБА_7 , становить 261,84 грн. грн., а тому з ОСОБА_9 на користь держави, в особі Департаменту фінансів Сумської обласної державної адміністрації, також підлягає стягненню вказана сума, як витрат, що пов`язані з лікуванням потерпілої ОСОБА_7 .

За таких обставин, вирок суду, відносно ОСОБА_9 у відповідності з вимогами ст. ст. 408 ч. 1 п. 3; 409 ч. 1 п. 2 КПК України, підлягає зміні в частині вирішення цивільного позову прокурора та стягненні з ОСОБА_9 на користь держави в особі Департаменту фінансів Сумської обласної державної адміністрації 15232.92 грн. (14971,08 грн. + 261,84 грн.) за лікування потерпілої ОСОБА_7 в лікувальному закладі.

Також, у ході апеляційного розгляду захисником ОСОБА_8 та обвинуваченою ОСОБА_9 було подано клопотання про застосування відносно ОСОБА_9 положень ст. 1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2016 році» та її звільнення від відбування покарання призначеного за вироком суду.

Колегія суддів, піддавши аналізу мотиви заявленого клопотання, враховуючи думку прокурора та пояснення потерпілої про обгрунтованість клопотання, вважає клопотання таким, що підлягає до задоволення.

Так, відповідно до ст. 1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2016 року», звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, що не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_9 вироком Сумського районного суду Сумської області, від 15 травня 2017 року, який не набрав законної сили, визнана винною у вчиненні необережного тяжкого злочину, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України, з призначенням покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки

Також з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_9 не позбавлена батьківських прав і на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» має дочку ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Крім того колегією суддів встановлено, що ОСОБА_9 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 286 ч. 2 КК України, не перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння чи стані, викликаному вживанням наркотичних або інших одурманюючих засобів, а тому обмеження передбачені ст. 9 п. «е» Закону України «Про амністію у 2016 році», відносно ОСОБА_9 не застосовуються.

Не встановлено колегією суддів й інших обставин, які б унеможливлювали застосування відносно ОСОБА_9 положень ст. 1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2016 року», а тому виходячи з викладеного, колегія суддів приходить до висновку про необхідність звільнення ОСОБА_9 від відбування покарання призначеного їй за вироком Сумського районного суду Сумської області, від 15 травня 2017 року, за ст. 286 ч. 2 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки, від відбування якого ОСОБА_9 була звільнена на підставі ст. 75 КК України з випробуванням на протязі 1 року іспитового строку.

Керуючись ст. ст. 404; 405; 407 409; 411; 418; 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, задовольнити.

Вирок Сумського районного суду Сумської області, від 15 травня 2017 року, відносно ОСОБА_9 , змінити в частині вирішення цивільного позову прокурора.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь держави, в особі Департаменту фінансів Сумської обласної державної адміністрації, 15232,92 грн. витрат, пов`язаних з лікування потерпілої ОСОБА_7 в комунальному закладі «Сумська обласна клінічна лікарня».

В іншій частині вирок Сумського районного суду Сумської області, від 15 травня 2017 року, відносно ОСОБА_9 , залишити без змін.

На підставі ст. 1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2016 року» ОСОБА_9 від відбування покарання, призначеного за вироком Сумського районного суду Сумської області, від 15 травня 2017 року, за ст. 286 ч. 2 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки, з звільненням від його відбування, на підставі ст. 75 КК України, з випробуванням на протязі одного року іспитового строку, звільнити по амністії.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі 3 х місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4