Дата документу Справа № 330/1252/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №330/1252/17 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/778/1462/17 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 листопада 2017 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Ганнівка Якимівського району Запорізької області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.310 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 ,
ВСТАНОВИЛА:
прокурор Якимівського відділу Мелітопольської місцевої прокуратури ОСОБА_9 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Якимівського районного суду Запорізької області від 10 липня 2017 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст.310 КК України до 3 років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування призначеного судом покарання з іспитовим строком на 1 рік, та з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України. Вирішена доля речових доказів у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи обставини справи, доведеність вини та кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_6 , просить вищевказаний вирок суду першої інстанції скасувати, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 призначити покарання за ч.2 ст.310 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 років; стягнути з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта на загальну суму 1189 грн 76 коп. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що суд, звільняючи ОСОБА_6 від покарання з випробуванням, в порушення вимог ст.ст.65, 75 КК України, не врахував масштаби та тяжкість його злочинної діяльності, дані про його особу, який за місцем проживання характеризується посередньо. Також зазначає, що суд, в порушення вимог ч.2 ст.124, п.13 ч.1 ст.368, ч.3, ч.4 ст.374 КПК України, при ухвалені вироку не прийняв рішення про відшкодування процесуальних витрат, які є документально підтвердженими.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за те, що він у квітні 2017 року, знаходячись за місцем свого проживання, на присадибній ділянці домоволодіння АДРЕСА_2 , маючи умисел на незаконний посів рослин конопель в кількості п`ятидесяти і більше рослин, незаконно висадив у відкритий ґрунт 360 рослин конопель, після чого, продовжуючи свої злочинні дії, направлені на вирощування рослин конопель, з метою доведення їх до стадії дозрівання, здійснював їх культивування шляхом догляду за розсадою у відкритому ґрунті, знищення бур`янів, рихлення ґрунту та поливу. Свої незаконні дії ОСОБА_6 продовжував до 16 години 40 хвилин 14 червня 2017 року, коли працівниками поліції, при проведенні обшуку вищевказаного домоволодіння за місцем проживання ОСОБА_6 , на присадибній ділянці були виявлені та вилучені вказані рослини конопель з корінням, листям, верхівковими частинами і стеблами з ознаками культивації у кількості 360 штук, які є рослинами роду коноплі.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та вважали, що оскаржуваний вирок суду є законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, зазначених у вироку, засновані на доказах, досліджених в судовому засіданні, належним чином оцінених судом, і, на думку колегії суддів, є обґрунтованими.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні повністю визнав себе винним, дав показання по суті пред`явленого йому обвинувачення, у зв`язку з чим, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших, окрім показань обвинуваченого, доказів відносно фактичних обставин справи, оскільки вони учасниками судового провадження не оспорювались.

Суд дав правильну оцінку дослідженим доказам, належним чином мотивував у вироку свої висновки та вірно кваліфікував дії ОСОБА_6 за ч.2 ст.310 КК України, як незаконний посів та незаконне вирощування конопель у кількості п`ятдесят і більше рослин.

Доведеність вини й кваліфікація дій обвинуваченого ніким з учасників провадження не оспорюється.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд призначив у відповідності з положеннями Загальної частини КК України у межах, встановлених санкцією статі Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за вчинене ним кримінальне правопорушення. При цьому суд врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого правопорушення та особу обвинуваченого ОСОБА_6 .

Враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , а саме те, що раніше він не судимий, за місцем мешкання характеризується позитивно, його щире каяття та активне сприяння у розслідуванні злочину, що фактично є обставинами, які пом`якшують покарання, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, тобто про можливість застосування положень ст.ст.75, 76 КК України, та звільнення останнього від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора, правильність вказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Так, доводи прокурора про те, що ОСОБА_6 тривалий час за місцем свого мешкання вирощував рослини коноплі, суперечать матеріалам провадження, в т.ч. обвинувальному акту, згідно з якими у квітні 2017 року обвинувачений висадив вказані розслини на своїй присадибній ділянці, а 14 червня, тобто через два місяці, ці рослини були виявлені та вилучені працівниками поліції.

Відомості про те, що вказана діяльність ОСОБА_6 носила систематичний характер, у матеріалах провадження відсутні.

Доводи прокурора про те, що за місцем проживання ОСОБА_6 характеризується посередньо, також суперечать матеріалам провадження, у яких міститься позитивна характеристика с місця проживання останнього /а.п.34/.

При апеляційному розгляді захисником надані додатково характеристики з місця проживання обвинуваченого від 13 листопада 2017 року та з місця роботи останнього, згідно з якими він характеризується виключно позитивно.

Колегія суддів звертає увагу і на те, що в матеріалах справи міститься інформація про перебування станом на 15 червня 2017 року ОСОБА_6 на диспансерному обліку у Якимівській центральній районній лікарні через розлади здоров`я, викликанні вживанням канабіноїдів /а.п.31/, що не суперечить доводам обвинуваченого про вирощування ним рослин конопель для власного вживання.

Сторона захисту стверджує, що на цей час ОСОБА_6 вже не вживає вказані речовини, добровільно пройшов курс лікування, на підтвердження чого надано медичну довідку про результати досліджень щодо ОСОБА_6 від 13 листопада 2017 року.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог ст.65 КК України, і підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора не вбачає.

Разом з цим, доводи прокурора, викладені в апеляційній скарзі, про необхідність стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 витрат за проведення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів №18-35 від 30 червня 2017 року, колегія суддів вважає обґрунтованими, оскільки ці доводи підтверджуються матеріалами кримінального провадження /а.п.21/ та узгоджуються з положеннями ч.2 ст.124 КПК України.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 408 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу прокурора Якимівського відділу Мелітопольської місцевої прокуратури ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Якимівського районного суду Запорізької області від 10 липня 2017 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст.310 КК України, змінити.

Стягнути з ОСОБА_6 у дохід держави витрати за проведення судової експертизи №18-35 від 30 червня 2017 року, у сумі 1189 грн 76 коп (однієї тисячі ста восьми дев`яти гривень сімдесяти шести копійок).

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її оголошення.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4