АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

представника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 10 січня 2018 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання заступника начальника слідчого відділення Солом`янського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_8 та накладено арешт на майно, а саме на автомобіль марки «VOLKSWAGEN PASSAT», д.н.з. НОМЕР_1 , та квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , які належать ОСОБА_7 .

Постановлене рішення слідчий суддя мотивував тим, що стороною обвинувачення доведено наявність підстав для застосування даного заходу кримінального провадження з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання.

В апеляційній скарзі власник майна просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою в задоволенні клопотання слідчого відмовити. Так, апелянт зазначає про відсутність підстав для застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, посилаючись на ті обставини, що він є інвалідом першої групи, у зв`язку з чим і отримав вказане майно у власність. Таким чином, на думку апелянта, квартира і автомобіль відносяться до того майна, яке, відповідно до вимог чинного законодавства, не підлягає конфіскації.

Також апелянт зазначає про своєчасність оскарження ухвали слідчого судді, оскільки розгляд клопотання про арешт майна відбувся без його повідомлення, а копію постановленого судом рішення ним було отримано 18 січня 2018 року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна, який підтримав подану апеляційну скаргу і просив її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Враховуючи ті обставини, що розгляд клопотання слідчого про накладення арешту на майно відбувся без повідомлення особи яка подала скаргу, а копію постановленого судом рішення, відповідно до розписки на зворотному повідомленні, ним було отримано 18 січня 2018 року (а.с. 26) та 23 січня 2018 року подано апеляційну скаргу, колегія суддів, виходячи з положень ст. 395 КПК України, погоджується з доводами апеляційної скарги щодо своєчасності оскарження ухвали слідчого судді.

Що стосується доводів апелянта про незаконність і необґрунтованість ухвали слідчого судді, то колегія суддів, дослідивши надані їй матеріали, приходить до наступних висновків.

Згідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Також, згідно ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку передбаченому п. 3 ч. 2 цієї статті, тобто з метою конфіскації майна, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадку, передбаченому Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, слідчим відділом Солом`янського УП ГУ НП у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0008316 від 19 липня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

В рамках вказаного кримінального провадження, 04 січня 2017 року, ОСОБА_7 повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 307 КК України.

Санкція ч. 2 ст. 307 КК України передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Звертаючись з клопотанням про арешт автомобіля марки «VOLKSWAGEN PASSAT», д.н.з. НОМЕР_1 , та квартири за адресою: АДРЕСА_1 , які належать ОСОБА_7 , слідчий зазначив, що метою для застосування даного заходу кримінального провадження є забезпечення конфіскації майна як виду покарання, у разі доведення винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Вказане клопотання слідчий суддя задовольнив та наклав арешт на зазначене в ньому майно.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновками слідчого судді щодо наявності підстав для накладення арешту на належний підозрюваному автомобіль.

Так, ОСОБА_7 є підозрюваним у кримінальному провадженні № 0008316, санкція ч. 2 ст. 307 КК України передбачає конфіскацію майна як виду покарання, а тому відносно останнього може бути застосовано такий вид забезпечення кримінального провадження як арешт майна саме з метою його конфіскації як виду покарання.

У власності ОСОБА_7 перебуває квартира АДРЕСА_2 , та автомобіль марки «VOLKSWAGEN PASSAT», д.н.з. НОМЕР_1 .

Проте, згідно наданих суду матеріалів, ОСОБА_7 отримав автомобіль у власність на пільгових умовах як інвалід І-ї групи.

Згідно вимог чинного законодавства, не підлягає конфіскації майно, серед іншого і те, що забезпечує компенсацію або усунення стійких обмежень життєдіяльності людей з інвалідністю та інших категорій осіб, автомобіль, яким відповідно до закону за медичними показаннями забезпечена людина з інвалідністю безоплатно або на пільгових умовах.

Таким чином, належний ОСОБА_7 транспортний засіб не підлягає конфіскації.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_7 про безпідставність накладення арешту на належну йому квартиру, то слід зазначити, що вона не входить до переліку того майна, яке не підлягає конфіскації. Крім того, в наданих суду матеріалах відсутні докази того, що ця квартира було отримана підозрюваним на пільгових умовах.

Таким чином, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали апеляційним судом, якою у відповідності до вище встановлених обставин, клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню, а саме що стосується арешту на квартиру АДРЕСА_2 , в задоволенні клопотання слідчого про арешт автомобіля «VOLKSWAGEN PASSAT», д.н.з. НОМЕР_1 , слід відмовити.

За таких обставин, апеляційна скарга підозрюваного ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 376, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 10 січня 2018 року, якою задоволено клопотання заступника начальника слідчого відділення Солом`янського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_8 та накладено арешт на майно, а саме на автомобіль марки «VOLKSWAGEN PASSAT», д.н.з. НОМЕР_1 , та квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , які належать ОСОБА_7 , скасувати в частині накладення арешту на автомобіль «VOLKSWAGEN PASSAT», д.н.з. НОМЕР_1 .

Постановити нову ухвалу, якою клопотання заступника начальника слідчого відділення Солом`янського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_8 про накладення арешту на майно задовольнити в частині накладення арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка належать ОСОБА_7 , в іншій частині клопотання відмовити.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не

підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/990/2018 Категорія ст. 170 КПК України

Слідчий суддя суду 1-ї інстанції ОСОБА_9
Доповідач ОСОБА_1