Чортківський районний суд Тернопільської області
"17" січня 2018 р. Справа № 608/1866/17
Номер провадження1-кп/608/61/2018
Чортківський районний суд Тернопільської області в складі: головуючого суду судді ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2
обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 ,
23 листопада 2017 року в провадження суду надійшов обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування в вищезазначеному кримінальному провадженні.
Ухвалою Чортківського районного суду Тернопільської області від 29 вересня 2017 року відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який судом продовжувався і термін запобіжного заходу закінчується 22 січня 2018 року, однак судовий розгляд кримінального провадження ще не закінчено.
В судовому засіданні прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що останній обгрунтовано підозрюється в інкримінованому злочині, та є ризики, передбачені ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України. Покурор вважажє, що за таких обстваин застосування інших, більш м`яких, запобіжних заходів відносно ОСОБА_4 буде недостатнім, так як вони не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Заслухавши думку прокурора, який просить продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою, позицію обвинуваченого та його захисника, які заперечують клопотання прокурора, вважаючи наявність підстав для зміни запобіжного заходу на домашній арешт, суд приходить до наступних висновків.
Частина 3 ст. 331 Кримінального процесуального кодексу України передбачає продовження строку тримання обвинуваченого під вартою під час судового розгляду і за наслідками розгляду такого питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Так, в ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 Кримінального кодексу України.
Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.
При цьому, судом враховується той факт, що ОСОБА_4 обвинувачується в вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання на строк від 7 до 10 років позбавлення волі, він офіційно не працює, оскільки доказів цьому суду не представлене, а відтак, з огляду на покарання, яке ОСОБА_4 може понести у випадку встановлення судом його винності, суд приходить висновку про наявність існування ризиків, передбачених ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, зокрема те, що обвинувачений, перебуваючи на волі зможе переховуватись від суду, впливати на недопитаних свідків, немає постійного джерела доходу, тому може вчинити інше кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим суд не находить підстав для застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.
Отже, існує наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений ОСОБА_4 може здійснити дії, передбачені ст. 177 КПК України, а це дає підстави для продовження йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 60 діб.
При цьому суд зазначає, що наявні наведені ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають на даний час можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який.
Таким чином, застосований запобіжний захід відносно ОСОБА_4 кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними Кримінальним процесуальним кодексом України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.
Суд вважає, що підстави для продовження запобіжного заходу - у вигляді тримання під вартою, не відпали, а альтернативні запобіжні заходи не взмозі гарантувати належну поведінку обвинуваченого, тому наявна необхідність у збереженні такої міри запобіжного заходу із визначенням строку.
При цьому суд зазначає, що продовження строку тримання під вартою не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу , який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
Суд на даний час не має підстав для обрання щодо обвинуваченого запобіжного заходу в виді домашнього арешту, оскільки такий запобіжний захід не забезпечить контролю за його процесуальною поведінкою, а тому з цього приводу клопотання захисника та обвинуваченого задоволенню не підлягає.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 331 Кримінального процесуального кодексу України, суд,--
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в злочині, передбаченому ч. 2 ст. 121 Кримінального кодексу України, на 60 діб, тобто по 17 березня 2018 року.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя: ОСОБА_1