Справа № 202/4467/14-к
УХВАЛА
Іменем України
29 березня 2018 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
представника потерпілого ОСОБА_7 ,
потерпілого ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
засудженого ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву захисника-адвоката ОСОБА_6 , діючого в інтересах ОСОБА_10 , про перегляд вироку Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27.10.2016 року відносно ОСОБА_10 за нововиявленими обставинами, -
ВСТАНОВИВ:
31 січня 2018 року захисник-адвокат ОСОБА_6 , діючий в інтересах ОСОБА_10 , звернувся до суду із заявою про перегляд вироку за нововиявленими обставинами відносно ОСОБА_10 , засудженого 27 жовтня 2016 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч. 5 ст. 191 КК України до семи років позбавлення волі, з позбавленням права займати посади, пов`язані з виконанням адміністративно-господарських та адміністративно-розпорядчих функцій строком на два роки, з конфіскацією усього особисто належного йому майна.

У своїй заяві заявник в якості нововиявлених обставин, що не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які могли вплинути на вирок, вказує звіт по результатам незалежної аудиторської перевірки фінансової та податкової звітності ПП «Техносервісінформ» від 30 червня 2009 року, в якому вказано про відсутність у ПП «Техносервісінформ» неотриманого доходу в результаті не внесення відпрацьованих працівниками нормо-годин в фінансову звітність підприємства в 2007-2008 роках. Вважає, що вся сума (1 880 262,63 гривень) неотриманого ПП «Техносервісінформ» доходу у 2007-2009 роках, розрахована ТОВ «Квінт» у Акті від 16.03.2010 року, повністю спростовується нововиявленими обставинами разом з раніше виявленими обставинами, а саме: показаннями засудженого ОСОБА_10 про повне невизнання ним вини; повідомленням Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз від 16 жовтня 2013 року №1476/1477-13 про неможливість надання висновку додаткової судово-економічної експертизи по кримінальній справі № 1/202/22/2013; відсутністю у справі будь-яких доказів про отримання та використання на власні потреби засудженим неотриманого прибутку ПП «Техносервісінформ» у сумі 1 880 262,63 гривень; неправовою оцінкою Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська у вироці від 27.10.2016 року стосовно ОСОБА_10 одного із основних доказів - акту документальної перевірки ПП «Техносервісінформ» від 20.01.2010 року. Також вважає, що на незаконність вироку 2016 року вказується і у Висновку науково-правової експертизи Ради науково-правових експертиз при Інституті держави та права ім. В.М. Корецького Національної академії наук України від 25.10.2017 року № 126/113е. Тому заявник просить суд скасувати вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 жовтня 2016 року у справі № 202/4467/14к відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого за ч. 5 ст. 191 КК України до покарання у вигляді семи років позбавлення волі, з позбавленням права займати посади, пов`язані з використанням адміністративно-господарських та адміністративно-розпорядчих функцій строком на два роки, з конфіскацією усього, особисто йому належного, майна, ухваливши виправдальний вирок.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_6 та засуджений ОСОБА_10 заяву підтримали.

Прокурор висловився проти задоволення заяви захисника ОСОБА_6 , оскільки наведені у заяві обставини не впливають на висновки суду та не є нововиявленими.

Потерпілий ОСОБА_8 та його представник ОСОБА_7 заперечували проти задоволення даної заяви, подали письмові заперечення, в яких вказали, що всі обставини, вказані адвокатом ОСОБА_6 були досліджені при ухваленні вироку Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 жовтня 2016 року, який ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2017 року залишений без змін, і вони не є нововиявленими.

Потерпілий ОСОБА_9 також заперечував проти задоволення даної заяви.
Заслухавши захисника ОСОБА_6 , засудженого ОСОБА_10 , думку прокурора, потерпілого ОСОБА_8 та його представника ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_9 ,дослідивши наведені обставини, суд дійшов висновку, що заява захисника ОСОБА_6 задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 459 КПК України нововиявленими обставинами визнаються:

штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Судом встановлено, що вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 жовтня 2016 року ОСОБА_10 засуджений за ч. 5 ст. 191 КК України до семи років позбавлення волі, з позбавленням права займати посади, пов`язані з виконанням адміністративно-господарських та адміністративно-розпорядчих функцій строком на два роки, з конфіскацією усього особисто належного йому майна. Стягнуто з ОСОБА_10 на користь ПП "Техносервісінформ" 1 880 262,63 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди. Вирок набрав законної сили.

Згідно з даним вироком ОСОБА_10 визнаний винним в тому, що будучи директором приватного підприємства «Техносервісінформ» у період з 01 квітня 2007 року по 01 серпня 2009 року, при отриманні від механіків та менеджера підприємства готівкових коштів за виконані роботи по ремонту автотранспорту замовника та акти виконаних робіт, картки обліку роботи механіків за даними замовленнями, гроші бухгалтеру для внесення їх на рахунок підприємства не передавав, а привласнював їх, таким чином заволодів чужим майном. З метою приховування факту розкрадання грошових коштів ОСОБА_10 особисто вводив при використанні свого робочого комп`ютера в електронну програму "Міф" та бухгалтерську програму 1С-бухгалтерія підприємства, кількість виконаних роботогодин механіками за замовленнями, при цьому години механікам перекривав за рахунок нарахування їм премії з прибутку підприємства на суму виконаних роботогодин. За вказаний період своєї злочинної діяльності ОСОБА_10 по відпрацьованій ним схемі здійснив фіксацію в електронній програмі "Міф" та бухгалтерській програмі 1С-бухгалтерія підприємства, непідтверджених документами та оприбуткуванням грошових коштів 7 489, 916 годин, здійснивши таким чином заволодіння чужим майном, яке належало ПП "Техносервісінформ" на загальну суму 1 880 262,63 грн., тобто в особливо великих розмірах.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2017 року вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 жовтня 2016 року залишений без змін.

У судовому засіданні встановлено, що захисник ОСОБА_6 двічі звертався з касаційною скаргою до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, захиснику ОСОБА_6 було відмовлено у витребуванні кримінальної справи щодо ОСОБА_10 .

Факти неправильної оцінки доказів, якщо це не було результатом зловживання суддів або осіб, які проводили розслідування (при цьому ці обставини повинні бути встановлені вироком суду, а при неможливості ухвалення вироку - підтверджені матеріалами розслідування), не можуть бути визнані нововиявленими самі по собі.

Для перегляду вироків з підстав незгоди з висновками суду на підставі досліджених у судовому засіданні доказів, неврахування їх судом під час прийняття рішення, передбачено інший порядок, і це не може бути визнано судом як нововиявлені обставини.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує на те, що принцип остаточності судового рішення означає, що жодна сторона не має права ставити питання про перегляд остаточного судового рішення, яке набрало чинності, лише заради повторного судового розгляду й ухвалення нового рішення у справі. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (рішення у справах «Рябих проти Росії», «Пономарьов проти України»).

Висновки науко-правової експертизи Ради науково-правових експертиз при Інституті держави та права ім. В.М. Корецького Національної академії наук України від 25.10.2017 року № 126/113е суд не приймає до уваги, оскільки відповідно до вимог ч. 1 ст. 242 КПК України, не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права.

Враховуючи, що наведені у заяві підстави перегляду вироку за нововиявленими обставинами фактично зводяться до переоцінки доказів, оцінених судом під час ухвалення вироку у їх сукупності, те, що жодна з обставин, вказаних у заяві, не впливає на правильність висновків суду, суд вважає, що у задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 459, 446, 467 КПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні заяви захисника-адвоката ОСОБА_6 , діючого в інтересах ОСОБА_10 , про перегляд вироку Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27.10.2016 року відносно ОСОБА_10 за нововиявленими обставинами - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3