АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 лютого 2018 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси матеріали судової справи за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Монастирище Черкаської області, громадянина України, освіта середня спеціальна, на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12.12.2017 року, якою йому відмовлено в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

в с т а н о в и л а :
Як убачається із згаданої ухвали судді місцевого суду, ОСОБА_7 засуджено вироком апеляційного суду Черкаської області від 04.07.2016 р. за ч.1 ст.115, ч.1 ст.69 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ч.5 ст.72 КК України в строк відбутого покарання у виді позбавлення волі зараховано термін попереднього ув`язнення з 21.04.2015 р. по 04.07.2016 р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку - 21.04.2015 р., кінець строку - 08.02.2019 р.

Відбуваючи, з 16.07.2016 року, це покарання в Черкаській ВК № 62, ОСОБА_7 звернувся із клопотанням до Придніпровського районного суду м. Черкаси про його умовно-дострокове звільнення, мотивуючи це тим, що він заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, оскільки своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

За результатами його розгляду, суд відмовив у задоволенні цього клопотання, посилаючись на відсутність до цього підстав, оскільки з 21.04.2015 р. за весь час фактичного відбування покарання у виді позбавлення волі за вчинення особливо-тяжкого злочину умисного вбивства, він не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці своє виправлення.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про його скасування із-за необґрунтованості та винесення нової ухвали про задоволення зазначеного клопотання.

При цьому посилається на неповне з`ясування судом всіх обставин справи, невірну оцінку дослідженим доказам. Зокрема зазначає, що суд першої інстанції невірно вказав, що за час відбування покарання він має три стягнення, оскільки, стягнення які він має це ті, які були накладені під час досудового та судового слідства і вони погашені у відповідності до с.134 КВК України. Також суд не врахував, що він був залучений до програми диференційовано-виховного впливу «Професія» і навчався в ПТУ при установі та отримав нову професію. Вказує, що відбуваючи покарання у Черкаській ВК №62 він працює на виробництві та має три заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці та за виконання покладених обов`язків і дотримання правил поведінки. Окрім того, займається художньою самодіяльністю та приймає безпосередню участь у всіх культурно-масових заходах.

Адміністрація Черкаської ВК №62 була належним чином повідомлена про час та дату розгляду справи, однак її представник в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив.

З урахуванням думки прокурора про можливість слухання справи в апеляційному порядку без участі представника Черкаської ВК №62 та засудженого ОСОБА_7 , який погодився з думкою прокурора, колегія суддів, дотримуючись процесуальних строків, визнала за можливе розглянути подану апеляційну скаргу в цьому судовому засіданні.

Заслухавши суддю-доповідача, який доповів матеріали справи та суть апеляційної скарги засудженого, доводи засудженого ОСОБА_7 , який підтримав свою апеляційну скаргу та наполягав на її задоволенні, позицію прокурора, який її заперечив, судова колегія приходить до наступного.

Згідно ст. 370 КПК України рішення суду повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Ухвала Придніпровського районного суду м. Черкаси вказаним вимогам відповідає.

Як вбачається з ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване в разі, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно вимог Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність, зокрема, при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Також, п. 17 зазначеної Постанови Пленуму регламентовано, судам під час судового розгляду у справах цієї категорії, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Крім того, виходячи з положень п.3 ч.3 ст.81 КК України, ОСОБА_7 , як особа, засуджена за умисний особливо тяжкий злочин, має відбути не менше трьох чвертей строку покарання.

Встановлено, що ОСОБА_7 на час подання зазначеного клопотання до суду 29.11.2017 року, відбув не менше трьох чвертей строку покарання у виді позбавлення волі. Проте, згідно характеристики на засудженого ОСОБА_7 , затвердженої начальником установи-начальником арештного дому Черкаської ВК №62 майором внутрішньої служби ОСОБА_8 від 12.12.2017 р. та довідки про наявність стягнень та заохочень, за час перебування в місцях позбавлення волі засуджений ОСОБА_7 , під час перебування в СІЗО м.Черкаси характеризувався негативно. Допускав порушення вимог режиму утримання та нетактовну поведінку, які на даний час погашені в законному порядку. Зокрема, стягнення в слідчому ізоляторі він отримав 25.11.2015 р., 30.11.2015 р., 11.07.2016 р. До праці не залучався заохочень немає. Під час відбування покарання в Черкаській ВК №62 за вироком апеляційного суду Черкаської області від 04.07.2016 року засуджений ОСОБА_7 за час перебування в місцях позбавлення волі - Черкаській ВК № 62 характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, на заходи виховного та профілактичного характеру реагує, робить для себе належні висновки. Працевлаштований на виробництві установи, а саме, на деревообробній ділянці, збивщиком лотків та ящиків, Встановлене змінне завдання виконує своєчасно та якісно, за сумлінну поведінку і ставлення до праці, а також за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки був 3 рази заохочений правами начальника установи, а саме 28.12.2016 р. за сумлінну поведінку та ставлення до праці, 24.05.2017 р. та 04.10.2017 р. за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки.

Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику на свою адресу. Засудженому доводилось та роз`яснювалось про важливість участі в програмах диференційованого виховного впливу, але бажання приймати участь засуджений не виявляв.

В той же час 17.05.2017 р. ОСОБА_7 допустив порушення обов`язків засудженого передбачених ст.107 КВК України, за що перший заступник начальника установи, заступники начальника установи, начальник відділення, начальник оперативного відділу, начальник відділу нагляду та безпеки вважали за необхідне застосувати до нього дисциплінарне стягнення у виді догани, однак начальник установи 19.05.2017 р. вирішив провести із засудженим бесіду виховного характеру та винести застереження.

Адміністрацією виправної колонії на засіданні комісії ЧВК №62 15.11.2017 р. було відмовлено у направленні до суду подання про умовно-дострокове звільнення засудженого.

Зважаючи на викладені вище обставини, колегія суддів приходить до висновку про те, що засуджений ОСОБА_7 не довів своє виправлення і не може бути звільнений від відбування покарання умовно - достроково.

Наведеним обставинам, суд першої інстанції дав належну та об`єктивну оцінку, дійшов до правильного висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання засудженого ОСОБА_7 про що зазначив в оскаржуваній ухвалі.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів не вбачає підстав до застосування на даний час щодо засудженого ОСОБА_7 умовно - дострокового звільнення, як те просить у своїй апеляційній скарзі останній, а тому вважає оскаржувану ухвалу суду першої інстанції обґрунтованою.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які могли стати підставою для скасування ухвали, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, судова колегія вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та вмотивованою і підстави для її зміни чи скасування відсутні, а тому в задоволенні апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 405, 407 ч.1 п.1, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Придніпровського районного суду м.Черкаси від 12 грудня 2017 року, якою відмовлено в задоволенні його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :