Справа № 492/1084/17
ВИРОК

Іменем України
07 вересня 2017 року м. Арциз

Арцизький районний суд Одеської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши в місті Арцизі Одеської області у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження на підставі угоди про визнання винуватості за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Нова Іванівка Арцизького району Одеської області, болгарина, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 22.01.2002 року Болградським районним судом Одеської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік на підставі ст. 75 КК України;

- 06.06.2003 року Саратським районним судом Одеської області за ч. 2 ст. 263, ч. 1 ст. 187, ст.ст. 70, 71 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 17.06.2010 року Приморським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки на підставі ст.ст. 75, 76 КК України;

- 05.06.2012 Овідіопольським районним судом Одеської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України 4 років 1 місяця позбавлення волі,-

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України,

встановив:
ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що 11 липня 2017 року приблизно о 12 годині 30 хвилин, більш точний час встановити не виявилось можливим, перебуваючи на приринковій площі м. Арциз Одеської області, маючи намір на заволодіння паспортом ОСОБА_5 , підійшов впритул до останнього позаду та за допомогою своєї руку зробив спробу витягнути із нагрудної кишені сорочки, в яку був одягнений потерпілий ОСОБА_5 , паспорт громадянина України на ім`я останнього, однак злочинний намір ОСОБА_6 був виявлений потерпілим ОСОБА_5 , який виказуючи словесні вимоги припинити протиправні дії ОСОБА_6 , щодо незаконного вилучення в нього паспорта, здійснив фізичний супротив, застосувавши до нього фізичний вплив шляхом утримання його ноги, від чого ОСОБА_6 впав на землю, поваливши за собою потерпілого ОСОБА_5 . Однак, ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що потерпілий викрив його злочинний намір, та продовжуючи його втілювати в дію, розуміючи той факт, що потерпілий бачить та розуміє його протиправні дії разом зі свідками, які знаходилися на при ринковій площі, продовжив свої протиправні дії, та долаючи супротив потерпілого, умисно, незаконно заволодів паспортом громадянина України на ім`я потерпілого ОСОБА_5 , в якому знаходились грошові кошти в сумі 300 грн., пенсійне посвідчення та три банківські картки ПАТ КБ «ПриватБанк».

В судовому засіданні ОСОБА_6 повністю визнав себе винуватим у вчиненні зазначеного злочину, щиро розкаявся в його вчиненні.
Потерпілий ОСОБА_5 у судовому засіданні заявив, що не має до обвинуваченого ОСОБА_6 претензій матеріального та морального характеру, а також не заперечував проти умов укладеної між прокурором та ОСОБА_6 угоди про визнання винуватості останнім.
За таких обставин суд вважає доведеною винність ОСОБА_6 у вчиненні ним злочину, та кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 357 КК України, як незаконне заволодіння паспортом.
23 серпня 2017 року між заступником керівника Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_7 , з одного боку, та підозрюваним ОСОБА_6 , з іншого, укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України, та разом з обвинувальним актом направлена до суду.

Згідно вказаної угоди заступник керівника Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_7 та підозрюваний ОСОБА_6 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій підозрюваного за ч. 3 ст. 357 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_6 у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. В угоді передбачені наслідки її укладення та затвердження, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, судом враховуються положення ст. ст. 468, 469 КПК України.
Відповідно до ст. 468 КПК України п. 2 ч. 1 ст. 468, ч. 2 ст. 469, п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості у кримінальному провадженні може бути укладена між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

Абзац 2 ч. 4 ст. 469 КПК України встановлює недопустимість укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченому ч. 3 ст. 357 КК України, який згідно ст. 12 КК України, є злочином невеликої тяжкості. Судом також встановлено, що санкцією ч. 3 ст. 357 КК України передбачене покарання у тому числі у вигляді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Потерпілим від даного злочину є ОСОБА_5 , який в свою чергу надав прокурору письмову згоду на укладення з підозрюваним угоди про визнання винуватості.

При цьому судом встановлено, що ОСОБА_6 цілком розуміє права визначені йому п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид та міру покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
В судовому засіданні суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України і КК України, зокрема вимогам ст. 65 КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.
Обвинувачений ОСОБА_6 погоджується на призначення узгодженої ним та заступником керівника Білгород Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_7 міри та виду покарання. Характер взятих обвинуваченим ОСОБА_6 на себе за угодою зобов`язань свідчить про можливість їх виконання.
Підстав для відмови в затвердженні угоди, судом не встановлено.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між заступником керівника Білгород Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_6 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили не обирати.
Судом не вирішується питання про речові докази у справі в силу ч. 9 ст. 100 КПК України, яка відповідно передбачає, що питання про долю речових доказів і документів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження в тому випадку, якщо такі речові докази або документи були надані суду, а в даному випадку сторонами кримінального провадження речові докази суду не надавались, у зв`язку з чим у суду відсутні правові підстави для вирішення питання про долю речових доказів у даному кримінальному провадженні.
Керуючись ст. ст. 369-371, 373, 374, 475 КПК України, суд -
ухвалив:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 23 серпня 2017 року, укладену між заступником керівника Білгород Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_7 та підозрюваним ОСОБА_6 .
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України та призначити йому покарання за ч. 3 ст. 357 КК України у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили не обирати.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Арцизький районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Апеляційним судом Одеської області.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.
СУДДЯ
Арцизького районного суду ОСОБА_1