Справа № 125/1183/15-к
Провадження №11-кп/772/732/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Доповідач : ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 листопада 2017 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

головуючого: ОСОБА_2

суддів : ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

з участю:

прокурора - ОСОБА_6

обвинувачених- ОСОБА_7

адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 та адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Барського районного суду Вінницької області від 27.02.2017 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Заможне Барського району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, раніше не судимого

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень.

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, раніше не судимого

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 6000 грн. завданої злочином моральної шкоди та 4500 грн. витрат на правову допомогу, а загалом 10500 грн.

Стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_7 8000 грн. завданої злочином моральної шкоди, 492,00 грн. завданої злочином матеріальної шкоди та 4500 грн. витрат на правову допомогу, а загалом 12992 грн.

Речовий доказ по кримінальному провадженню дублянку, яка перебуває на зберіганні ОСОБА_7 вирішено повернути власнику ОСОБА_7 .

в с т а н о в и в :

Згідно вироку суду першої інстанції, 14.02.2015 року о 03.00 год. біля нічного магазину «Харчо» в м. Бар Вінницької області ОСОБА_7 на ґрунті конфлікту, який виник при зустрічі, умисно маючи на меті умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, усвідомлюючи, що вчиняє протиправно та бажаючи діяти саме таким чином, взявши ОСОБА_11 рукою за ліву руку у верхній частині, сильно стиснув її, а далі завдав ОСОБА_10 один удар кулаком руки по голові в ділянку лоба, в результаті чого ОСОБА_10 впав на землю та вдарився об тверду поверхню потиличною частиною голови та спиною. В результаті умисних дій ОСОБА_7 ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження. Згідно висновку експерта № 24 від 18 лютого 2015 р. у ОСОБА_10 виявлено: синці на потилиці посередині, по передньо-вутрішній поверхні лівого плеча в середній третині, по передньо-внутріщній поверхні правого плеча в нижній третині. Вказані ушкодження виникли не менше, ніж від трьох дій тупого твердого предмету (предметів), по давності утворення відповідають строку, вказаному у постанові про призначення експертизи (14.02.2015 року) та за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень. Згідно висновку експерта № 44 від 07 квітня 2015 року у ОСОБА_11 виявлено: синці - на потилиці посередині, по передньо-вутрішній поверхні лівого плеча в середній третині, по передньо-внутрішній поверхні правого плеча в нижній третині. Вказані ушкодження виникли дії тупого твердого предмету (предметів), можливо і за обставин, на які посилається потерпілий ОСОБА_10 , що не протирічить матеріалам кримінального провадження, по давності утворення відповідають строку, вказаному у постанові про призначення експертизи (14.02.2015 року) та за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень. Синець на потилиці посередині міг виникнути і при падінні ОСОБА_10 на спину та співударі потиличною частиною голови об тверду поверхню, що також не протирічить матеріалам кримінального провадження.

14.02.2015 року о 03:00 год. біля нічного магазину «Харчо» в м. Бар Вінницької області ОСОБА_10 на ґрунті конфлікту, який виник при зустрічі, умисно, маючи на меті умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, усвідомлюючи, що вчиняє протиправно та бажаючи діяти саме таким чином, завдав ОСОБА_7 один удар кулаком руки по обличчю в ділянку носа. В результаті умисних дій ОСОБА_10 ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження. Згідно висновку експерта N 19 від 16 лютого 2015 року у ОСОБА_7 виявлено перелом кісток носа, синці навколо очей та на спинці носа. Вказані ушкодження виникли від одноразової дії тупого твердого предмету (предметів), по давності утворення відповідають строку, вказаному у постанові про призначення експертизи (14.02.2015 року) та за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я або незначну стійку втрату загальної працездатності.

В апеляційній скарзі прокурора ставиться питання про скасування вироку Барського районного суду Вінницької області від 27.02.2017 року відносно ОСОБА_7 у зв"язку з істотними порушеннями процесуального законодавства з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Свої вимоги мотивує тим, що ухвалою Барського районного суду від 13.07.2015 року кримінальні провадження по обвинуваченню ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 125 КК України та кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 125 КК України в порушення ч. 2 ст. 334 КПК України були об"єднані в одне провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 392 КПК України прокурор був позбавлений права оскаржитти дану ухвалу

В своїй апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 просить скасувати вирок Барського районного суду Вінницької області від 27.02.2017 року відносно ОСОБА_7 , закривши кримінальне провадження за відсутністю складу кримінального правопорушення. Свої вимоги мотивує тим, що мотивувальна частина вироку містить формулювання обвинувачення, яке в судовому засіданні не доведено і грунтується на суперечливих показаннях самого ОСОБА_10 та свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , Крім того, судом не взято до уваги показання самого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які були очевидцями події.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу кримінальному провадженні ОСОБА_9 , просив її задовольнити, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу останнього та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора; дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 задоволенню не підлягає, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 -слід задовольнити частково.

Відповідно д о вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Викладені у вироку висновки про винність ОСОБА_7 у вчиненні вказаного злочину відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені дослідженими в судовому засіданні та детально викладеними у вироку доказами, яким суд дав всебічну і об`єктивну оцінку в їх сукупності та взаємозв`язку.

Обвинувачений ОСОБА_7 визнає, що був присутнім на місці події під час конфлікту з потерпілим і мав з ним контакт в ході розмови.

Потерпілий ОСОБА_10 , який по даному провадженні є одночасно і обвинуваченим підтвердив, що між ним та ОСОБА_7 відбувся конфлікт, в ході якого ОСОБА_17 наніс йому удар, від чого він впав на землю та вдарився головою. Піднявшись після удару, він наніс удар ОСОБА_7 .

Показання ОСОБА_10 підтверджуються показаннями свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , які підтвердили, що між ОСОБА_17 та ОСОБА_10 був конфлікт, в ході якого виникла бійка.

Свідки ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 у засіданні пояснили, що ОСОБА_17 та ОСОБА_10 брали участь у бійці біля магазину.

Об`єктивно вина обвинуваченого ОСОБА_17 доводиться заявою ОСОБА_11 про злочин; висновками судово-медичного експерта № 24 від 18 лютого 2015 р. та № 44 від 07 квітня 2015 року згідно яких у ОСОБА_11 виявлено легкі тілесні ушкодження; протоколом проведення слідчого експерименту від 14.03.15 за участю ОСОБА_11 який відтворив механізм нанесення та отримання тілесних ушкоджень.

Заперечення вини підсудним ОСОБА_7 та всі вказані в апеляційній скарзі адвоката ОСОБА_8 із доповненнями, доводи про недоведеність його вини спростовуються наведеними у вироку доказами, яким суд дав вірну оцінку.

Суд вірно розцінює невизнання своєї вини ОСОБА_7 , як спосіб захисту своїх інтересів та спробу уникнути відповідальності.

Висновок суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 в умисному спричиненні легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я ґрунтується на сукупності доказів, перевірених судом.

Разом з тим, на думку апеляційного суду, вирок в частині призначеного покарання засудженому ОСОБА_7 підлягає зміні, виходячи з наступного.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року, суди при призначенні покарання в кожному окремому випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст.. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка винила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів… Судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання особам , які вперше вчинили злочини , неповнолітнім особам , які щиро розкаялись у вчиненому , активно сприяли розкриттю злочинів , відшкодували завдані збитки , тощо .»

В ч.2 ст.65 КК України зазначено «Особі , яка вчинила злочин , має бути призначено покарання , необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів».

Обираючи підсудному покарання, суд виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети не тільки кари, а і можливості виправлення та перевиховання особи.

Суд призначаючи ОСОБА_7 покарання у виді найвищого розміру штрафу, не в достатній мірі обгрунтував своє рішення, не в повній мірі врахував всі обставини кримінального провадження і дані про особу засудженого, норми закону, що регламентують вирішення питання призначення покарання зокрема положення ст.65 КК України. а також перевірені обставини справи .

Так згідно з висновками СМЕ від № 24 від 18 лютого 2015 р. та № 44 від 07 квітня 2015 року ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_10 наступні тілесні ушкодження: синці - на потилиці посередині, по передньо-внутрішній поверхні лівого плеча в середині третині, по передньо-внутрішній поверхні правого плеча в нижній третині.

Разом з тим, як убачається з матеріалів провадження , показань свідків , показань самих обвинувачених, ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_10 тілесні ушкодження тільки у виді синців на плечах, а тому Апеляційний суд вважає , що тілесні ушкодження у ОСОБА_10 у виді які розміщенні на потилиці слід виключити з обвинувачення ОСОБА_7 , оскільки вони узгоджуються в висновками експерта та показаннями самих обвинувачених. Як пояснив сам обвинувачений потерпілий ОСОБА_10 ОСОБА_7 взяв його за руки в верхній частині , не заперечував цього і сам обвинувачений ОСОБА_7 .

Крім того, як вбачається з матеріалів кримінального провадження , і про це вказав суд у вироку, ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності притягується вперше, по місцю проживання характеризується позитивно, сам одночасно є потерпілим у даному кримінальному провадженні.

Апеляційний суд вважає, що враховуючи викладене, доцільно призначити покарання ОСОБА_7 у виді штрафу у меншому розмірі, оскільки частину тілесних ушкоджень спричинених ОСОБА_10 виключено з обвинувачення, і визначене місцевим судом призначення найвищої межі розміру штрафу буде несправедливим внаслідок своєї суворості.

Відповідно ст. 129 ч.1 КПК України передбачено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності вини.

Колегія суддів вважає, що, вирішуючи питання відшкодування моральної шкоди ОСОБА_10 , суд першої інстанції не обгрунтував своє рішення визначення розміру моральної шкоди в сумі 6000 грн., а тому в цій частині вирок підлягає зміні, виходячи з принципів розумності та справедливості, колегія суддів вважає, що моральна шкода підлягає відшкодуванню у розмірі 3000 грн.

Визначаючи розмір моральної шкоди у розмірі 3000 гривень, суд також враховує і ту обставину, що встановити чия протиправна поведінка стала причиною виниклого конфлікту між обвинуваченим та потерпілим і хто з ним спровокував бійку з настанням відповідних наслідків, не представляється можливим.

Щодо доводів апеляційної скарги прокурора про незаконність об"єднання кримінальних проваджень по обвинуваченню ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 125 КК України та по обвинуваченню ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 125 КК України ухвалою Барського районного суду від 13.07.2015 року, апеляційний суд вважає доводи прокурора безпідставними та надуманими, оскільки при постановлені даної ухвали прокурор ОСОБА_9 був присутнім у судовому засіданні, більш того він сам заявив клопотання про об"єднаня даних кримінальних проваджень. (т. 1 а.с.№ 44). Вказана процесуальна дія суду повністю узгоджується з діючим КПК України.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 413, 420 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Вирок Барського районного суду Вінницької області від 27.02.2017 року відносно ОСОБА_7 - змінити в частині призначеного покарання та цивільного позову ОСОБА_10 .

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 510 (п"ятсот десять) гривень в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 3000 (три) тисячі гривень завданої злочином моральної шкоди.

В решті вирок залишити без змін.

На судове рішення може бути подано касаційну скаргу протягом 3 (трьох) місяців з дня проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3