ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/9872/17
провадження № 1-кп/753/794/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"28" серпня 2017 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження №0014468 від 23.12.2016 року відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 185 КК України,
В С Т А Н О В И В :
Дарницьким районним судом м. Києва проводиться судовий розгляд у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 .

Головуючим у судовому засіданні поставлено на обговорення питання щодо запобіжного заходу, оскільки строк його дії у вигляді тримання під вартою, обраний відносно обвинуваченого, закінчується 04.09.2017 р.

Прокурор, думку якого підтримала потерпіла, вважає необхідним продовжити строк дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 посилаючись на те, що визначені раніше ризики продовжують існувати.

Захисник ОСОБА_7 , думку якої підтримав обвинувачений, просила змінити запобіжний захід обвинуваченому на домашній арешт, посилаючись на наявність міцних соціальних зв`язків - наявність дружини, дитини, батьків, те, що обвинувачений має постійне місце проживання та реєстрації. Крім того, дані про вплив на свідків відсутні.

Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши наявні в розпорядженні суду матеріали кримінального провадження, суд виходить з наступного.
Розглядаючи тривалість періоду затримання не абстрактно, а оцінюючи в даному конкретному випадку відповідно до особливостей такого затримання (справи W проти Швейцарії, Штегмюллер проти Австрії, Вемгофф проти Німеччини, Панченко проти Росії, Бекчиєв проти Молдови), суд вважає, що в даному випадку є обов`язкова умова - condition sine qua non правомірності затримання, а саме обґрунтована підозра, що обвинувачений вчинив злочин. При цьому суд враховує практику Європейського суду з захисту прав людини, а саме те, що ризик втечі обвинуваченого не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку і тому оцінка такого ризику проводиться з посиланням на ряд інших факторів (справи Панченко проти Росії, Бекчиєв проти Молдови).

Відповідно до ухвали слідчого судді від 07.07.2017 року відносно ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід - тримання під вартою, який продовжувався відповідно до ухвал Дарницького районного суду м. Києва до 04.09.2017 року.
ОСОБА_8 обвинувачується зокрема, у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, покарання за яке передбачено в тому числі у виді позбавлення волі до 15 років.
Приймаючи до уваги наявність підстав для розумної підозри щодо причетності обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень в сукупності з даними, що характеризують особу останнього, а саме вік та стан здоров`я, з огляду наступінь тяжкості правопорушень та вид і розмір покарання, яке може загрожувати в разі визнання його винуватим, суд приходить до висновку про те, що наведені обставини збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не продовживши тримання обвинуваченого під вартою.

Таким чином суд вважає доведеним наявність ризику переховування ОСОБА_8 від суду, оскільки достатні стримуючи фактори, які б свідчили про протилежне, в матеріалах провадження відсутні.

Відомостей, які б свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою, зокрема за станом здоров`я, в матеріалах провадження немає.

Враховуючи конкретні обставини вказаного кримінального провадження суд вважає, що ризик вчинення нових кримінальних правопорушень з боку ОСОБА_8 є реальним.

Дані про те, що обвинувачений раніше не судимий, має місце реєстарції в Україні, не можуть бути безумовними підставами для зміни обраного запобіжного заходу, оскільки самі по собі не свідчать про відсутність наведених ризиків.

За наведених обставин наявність міцних соціальних зв`язків не може бути підставою для зміни застосованого запобіжного заходу.

Також суд вважає, що вказане продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ризики справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
З огляду на викладене, а також враховуючи те, що один із злочинів, у яких обвинувачується ОСОБА_8 вчинений із застосуванням насильства та спричинив загибель людини, суд вважає неможливим застосувати інші, більш м`які, запобіжні заходи, як такі, що не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та виконання ним процесуальних обов`язків та не визначає розмір застави.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 331 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до 26 жовтня 2017 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити до Державної установи «Київський слідчий ізолятор».

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали може бути включене до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Головуючий

Судді