Справа №№ 148/1425/17
В И Р О К
Іменем України

06 грудня 2017 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

В складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тульчина матеріали кримінального провадження відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , гр. України, з неповною середньою освітою, одруженого, непрацюючого, раніше судимого:

- 31.08.2001 Піщанським р/с за ст. 81 ч. 1 КК України до 1,6 років п/в, звільненого від покарання на підставі ст. 1 п. «а» ЗУ «Про амністію»;

- 12.01.2004 Піщанським р/с за ст. 186 ч.1, 75, 76 КК України до 2 років п/в, звільнено від відбування покарання з встановленням іспитового строку на 1 рік;

- 25.10.2005 Піщанським р/с за ст. ст. 185 ч. 1, 186 ч.2, 75, 76 КК України до 5 років п/в, звільненого від відбування покарання з встановленням іспитового строку на 2 роки;

- 27.04.2007 Піщанським р/с за ст. ст. 186 ч. 3, 186 ч.2, 70, 71 КК України до 5 років 1 міс. п/в;

- 11.10.2011 Піщанським р/с за ст. ст. 185 ч. 2, 71 КК України до 4 років п/в;

- 09.09.2016 Вінницьким м/с, на підставі ухвали Апеляційного суду Вінницької області за ст. 185 ч. 3, 75 КК України до 4 років п/в, звільненого від відбування покарання з встановленням іспитового строку на 3 роки;

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 будучи неодноразово засудженим за вчинення злочинів проти власності, на шлях виправлення не став, та 13.06.2017 у с. Кинашів Тульчинського району Вінницької області вчинив новий умисний корисливий злочин за наступних обставин.

13.06.2017, близько 04:00 ОСОБА_5 на власному автомобілі приїхав на території АЗС «БРСМ нафта», що у с. Кинашів Тульчинського району Вінницької області по вул. Першотравнева, 2. Зупинивши вказаний автомобіль біля газової колонки останній зайшов в приміщення магазину, де розташована каса та підійшов до дерев`яного столу, за яким надає послуги оператор АЗС. Побачивши, що в приміщенні нікого немає, ОСОБА_5 , усвідомлюючи можливу наявність в шухляді столу матеріальних цінностей в цей час вирішив незаконно ними заволодіти.

З метою протиправного заволодіння чужим майном, яке з законних підстав належить іншій особі, ОСОБА_5 діючи умисно, повторно, переконавшись у відсутності працівників АЗС та осіб, які б усвідомлювали факт викрадення майна та скориставшись цим, переслідуючи мету власного збагачення за рахунок інших осіб діючи умисно, протиправно, таємно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу відкрив шухляду столу та виявив там грошові кошти у сумі 5000 грн., які належать оператору АЗС «БРСМ нафта» ОСОБА_4 .

Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що вказані грошові кошти завідомо є чужими для нього, тобто такими, що перебувають у власності іншої особи, шляхом вільного доступу протиправно заволодів ними, після чого поклав їх до кишені кофти та з місця події зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_4 майнового збитку на загальну суму 5000,0 грн.

Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину передбаченого ст. 185 ч.2 КК України визнав повністю і суду показав, що він дійсно 13.06.2017, близько 04:00 год., він заїхав на АЗС с. Кинашів, Тульчинського району, з метою заправити автомобіль. Зайшовши до приміщення АЗС, він побачив, що оператор відсутній, тоді він вирішив подивитись, що можна викрасти. Підійшовши до стола оператора, він побачив біля шухляди кошти, які зразу же забрав і поклав собі до кишені, покинувши приміщення АЗС. У вчиненому щиро кається просить суд суворо не карати. Завдані збитки відшкодував. Крім заявив про застосування відносно нього амністії, так як має на утриманні неповнолітню дитину.

Крім повного визнання своєї вини, вина обвинуваченого ОСОБА_5 також підтверджується показами потерпілого ОСОБА_4 , який суду пояснив, що він працював оператором АЗС «БРСМ нафта». 13.06.2017, він перебував в нічній зміні. Близько 04:00 год., він вийшов в кімнату для персоналу, так як не було клієнтів, і можливо там заснув. Коли повернувся в зал, то побачив, що шухляда столу відчинена і з неї зникли гроші в сумі 5000 грн., які належали йому особисто. Тоді, він переглянув запис з камер спостереження і виявив, що невідомий чоловік, заходив до зали і викрав гроші із шухляди. Тоді, він зразу же повідомив в поліцію. Обвинувачений завдані збитки відшкодував в повному обсязі.

У відповідності до вимог ст. 349 КПК України, приймаючи до уваги позицію учасників судового розгляду, суд визначив обсяг дослідження доказів допитом обвинуваченого, потерпілого та характеризуючих особу обвинуваченого матеріалів справи.

Дослідивши зібрані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), кваліфікуючою ознакою якого являється крадіжка вчинена повторно, в судовому засіданні доведена в повному обсязі і його дії слід кваліфікувати за ст. 185 ч.2 КК України.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд враховує суспільну небезпеку скоєного злочину, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, а також обсяг і характер вчиненого кримінального правопорушення.

До обставин, що пом`якшують відповідальність обвинуваченого суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування завданих збитків.

Обтяжуючих вину обставин в судовому засіданні не встановлено.

Враховуючи фактичні обставини справи, пом`якшуючі вину обставини, а також особу обвинуваченого, суд вважає, що з метою виправлення засудженого та попередження вчинення нових злочинів, у відповідності до ст. ст. 50, 65 КК України, достатньою та необхідною мірою покарання для нього буде призначення покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції визначеної ст. 185 ч.2 КК України, яке останній повинен відбувати.

Крім того, відповідно до вимог ст. 71 КК України, з врахуванням ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 01.03.2017 та вироку Вінницького міського суду від 09.09.2016, остаточне покарання ОСОБА_5 необхідно призначити за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_5 необхідно рахувати з часу звернення вироку до виконання.

Вирішуючи заявлене стороною захисту клопотання про звільнення від відбування покарання та застосування амністії, з врахуванням вимог ст. 1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2016 році», судом взято до уваги вимоги ст. 9 цього ж Закону, якою визначено, що амністія не застосовується до осіб, зазначених у статті 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні». Так, згідно ст. 4 п. «в» цього Закону, амністія не застосовується до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких та/або особливо тяжких злочинів, крім випадків індивідуальної амністії.

Відповідно до дослідженої в судовому засіданні вимоги про судимість, обвинувачений ОСОБА_5 , має непогашену та не зняту, в установленому порядку судимості, відповідно до вироку від 27.04.2007 Піщанського районного суду, яким останнього засуджено за ст. ст. 186 ч. 3, 186 ч.2, 70, 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі, а також вироку Вінницького міського суду від 09.09.2016 та ухвали Апеляційного суду Вінницької області, якими останнього засуджено за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч.3 КК України до 4 років позбавлення волі, із звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, з встановленням іспитового строку на 3 роки.

Таким чином, відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , з врахуванням того, що останній має дві непогашені судимості за вчинення тяжких злочинів, амністія не застосовується.

Стосовно запобіжного заходу, враховуючи позицію сторін, а також ті обставини, що обвинувачений перебуває під вартою по іншому кримінальному провадженню, суд вважає, що до вступу вироку в законну силу підстав для обрання запобіжного заходу не має.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 50, 185 КК України, ст. ст. 369-374 КПК України, ст. 4 п. «в» Закону України «Про застосування амністії в Україні», суд,
У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч.2 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.

З врахуванням ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 01.03.2017 та вироку Вінницького міського суду від 09.09.2016, остаточне покарання ОСОБА_5 призначити за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком у виді позбавлення волі строком на чотири роки і шість місяців.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Вінницької області через Тульчинський районний суд протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити сторонам.

Суддя