Справа № 308/6022/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 листопада 2017 року м. Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючого судді - ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001680 від 29 жовтня 2015 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Люта, Великоберезнянського району, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючому в АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, не працюючому, маючого на утриманні неповнолітню дитину, із середньою освітою, розлученому, раніше не судимому,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
28.10.2015 року, близько 18:30 години, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем «ГАЗ 53» д.н.з. НОМЕР_1 та рухаючись по автодорозі Київ-Чоп, неподалік с. В.Лази, Ужгородського району у напрямку м. Ужгород, та збираючись здійснити маневр розвороту, не врахував дорожню обстановку та порушив вимоги: п. 9.4. «Правил дорожнього руху України», зокрема подавати сигнал покажчиками повороту або рукою належить завчасно до початку маневру (з урахування швидкості руху), але не менш як за 50-100 м у населених пунктах і за 150-200 м поза ними, і припиняти негайно після його закінчення (подавання сигналу рукою слід закінчити безпосередньо перед початком виконання маневру). Сигнал забороняється подавати, якщо він може бути не зрозумілим для інших учасників.

Подавання попереджувального сигналу не дає водієві переваги і не звільняє його від вжиття запобіжних заходів,

п. 10.4. «Правил дорожнього руху України», зокрема, перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою.

Водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам, а при виконанні цих маневрів не з крайнього лівого положення на проїзній частині - і попутним транспортним засобам. Водій, що виконує поворот ліворуч, повинен дати дорогу попутним транспортним засобам, які рухаються попереду нього і виконують розворот,

п. 1.10. «Правил дорожнього руху України», а саме не обрав «крайнє положення на проїзній частині» - положення транспортного засобу на відстані від краю проїзної частини (середини проїзної частини або розділювальної смуги), яка не дає можливості рухатися попутному транспортному засобу (у тому числі двоколісному) ще ближче до краю проїзної частини (середини проїзної частини або розділювальної смуги), в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем марки ВАЗ 2110 д/з НОМЕР_2 під керуванням гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався у попутному напрямку позаду.

Внаслідок вказаної ДТП водій автомобіля марки ВАЗ 2110 д/з НОМЕР_2 - гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 отримав тілесні ушкодження у вигляді: травматичного вивиху правого стегна із закритим переломом заднього краю вертикальної западини справа.

Виникли вищевказані тілесні ушкодження, згідно даних медичної документації, внаслідок дії тупих твердих предметів по ударному механізму дії або ударяння об такі, якими могли бути виступаючі частини салону легкового автомобіля під час ДТП, при цьому потерпілий міг бути водієм даного автомобіля.

По давності виникнення вищевказані тілесні ушкодження, згідно даних медичної документації, вкладаються в час ДТП, яка відбулася 28.10.2015 року.

Дані тілесні ушкодження потягли за собою розлад здоров`я на строк більше 21 дня і по цій ознаці згідно п.2.2.2. "Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року, кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості.

За таких обставин та відповідно до висновку судово-автотехнічної експертизи №201 від 20.05.2017 року водій автомобіля ВАЗ 2110 д/з НОМЕР_2 - гр. ОСОБА_5 не мав технічної можливості зупинити керований ним транспортний засіб до місця зіткнення з автомобілем «ГАЗ 53» д.н.з. НОМЕР_1 шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування з моменту виникнення йому небезпеки для руху.

З технічної точки зору причиною виникнення даної ДТП стали дії водія автомобіля «ГАЗ 53» д.н.з. НОМЕР_1 - гр. ОСОБА_4 , який здійснюючи маневр розвороту не зайняв крайнє ліве положення на проїзній частині, а виконував даний маневр з правої смуги руху, виїхавши на смугу руху ВАЗ 2110 д/з НОМЕР_2 на такій відстані від останнього, на якій його водій гр. ОСОБА_5 вже був позбавлений технічної можливості зупинити керований ним транспортний засіб до місця зіткнення шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування з моменту виникнення небезпеки для руху.

Вказані дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України, за кваліфікуючими ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керую транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю, щиросердечно розкаюється.

Потерпілий ОСОБА_5 в попередньому судовому засіданні обставини, викладені в обвинувальному акті не заперечував. В судове засідання призначене на 29.11.2017 року не прибув за викликом, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги те, що прокурор та потерпілий також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений та потерпілий правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, заслухавши учасників судового засідання та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керую транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного має на утриманні неповнолітню дитину, на спеціальних обліках не перебуває, раніше не судимий та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , в порядку ст. 66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, відсутні.

На підставі викладеного та враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, а також характер допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху та їх наслідки, зокрема, те, що склад злочину за ч. 1 ст. 286 КК України передбачає необережну форму вини щодо наслідків, які настали, у вигляді спричинення потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, дані про особу винного та обставини, які пом`якшують покарання, з урахуванням позиції потерпілого, суд вважає, що відносно обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно і доцільно призначити покарання в межах, визначених санкцією ч. 1 ст. 286 КК України, у виді обмеженням волі на строк два роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.

Саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Обвинувачений в судовому засіданні заявив клопотання про звільнення його від відбування призначеного покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», мотивуючи його тим, що він вчинив необережний злочин, який не є особливо тяжким, має неповнолітню дитину, відносно якої не позбавлений батьківських прав.

Прокурор не заперечив проти звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію в 2016 році».

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Особи, на яких поширюється дія закону про амністію, можуть бути звільнені від відбування як основного, так і додаткового покарання, призначеного судом, крім конфіскації майна, в частині вироку, яка не була виконана на день набрання чинності законом про амністію (ч. 1 ст. 6 Закону України «Про застосування амністії в Україні»).

За приписами ст. 86 КК України амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб. Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.

07.09.2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» № 1810-VІІІ від 22.12.2016 року.

Згідно з п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році» передбачено можливість звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, осіб, визнаних винними у вчинені необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 вчинив до набрання чинності актом амністії, тобто до 07.09.2017 року, необережний злочин, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, на день набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році» має неповнолітню дитину сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно якої не позбавлений батьківських прав, дав згоду на застосування до нього амністії, суд вважає можливим звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році».

Застережень щодо застосування амністії, передбачених ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», не вбачається.

Цивільний позов не заявлений.

Питання щодо речових доказів вирішується в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 369-371, 373-376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання за ч. 1 ст. 286 КК України у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного йому основного та додаткового покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році» № 1810-VІІІ від 22.12.2016 року.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не обирався.

Речовий доказ: автомобіль марки «ГАЗ 53», д.н.з НОМЕР_1 , переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_4 та автомобіль марки ВАЗ 2110 д.н.з. НОМЕР_3 переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_5 повернути власникам або їх представникам за довіреністю.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судові витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні в сумі 2101 гривень 60 копійок.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1