Справа № 369/7481/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1068/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 19 18.09.2017

УХВАЛА
Іменем України
18 вересня 2017 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 липня 2017 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області, українця, громадянина України, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , який має неповну середню освіту, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст.89 КК України, -

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, і призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

До набрання вироком законної сили застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Київське СІЗО» Міністерства юстиції України.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 постановлено рахувати з 25.07.2017 року.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 задоволено та стягнуто з ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_8 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн. завданого матеріального збитку та 20000 (двадцять тисяч) грн. моральної шкоди.

Вирішено питання про речові докази та судові витрати.

Згідно вироку суду ОСОБА_7 засуджено за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, вчиненого за наступних обставин.

26.06.2017 року близько 22 годині, більш точний час не встановлено, ОСОБА_7 , перебуваючи неподалік житлового будинку АДРЕСА_2 , маючи прямий умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, корисливий мотив та мету незаконного збагатитися, побачив раніше незнайому йому жінку ОСОБА_8 , реалізуючи свій умисел, шляхом ривка зірвав із шиї останньої золотий ланцюжок із золотим хрестиком.

Згідно висновку експерта №12-4/781-тв від 10.07.2017 року вартість золотого ланцюжка становить 8500 грн. та вартість золотого хрестика становить 1700 грн.

Після чого ОСОБА_7 із місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_8 матеріального збитку на загальну суму 10200 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням обвинуваченим ОСОБА_7 подано апеляційну скаргу, в якій він не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації вчиненого ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, оскаржуваний вирок вважає таким, що підлягає зміні у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Просить призначити більш м`яке покарання, ніж передбачене санкцією інкримінованого йому правопорушення.

Свої вимоги мотивує тим, що поза увагою суду першої інстанції залишилось те, що він визнав свою вину у повному обсязі, щиро розкаявся у вчиненому, співпрацював із органами досудового розслідування, має на утриманні малолітню дочку, яка має серйозні проблеми із здоров`ям, потребує лікування та догляду.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вважав вирок суду правильним, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Суд першої інстанції розглянув дане кримінальне провадження відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження та визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд першої інстанції з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч.1 ст.186 КК України підтверджується матеріалами кримінального провадження та учасниками процесу не оспорюються.

Згідно положень ст.65 КК України, суд призначає покарання відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Суд першої інстанції, згідно положень п.п.2,3 ч.1 ст.65 КК України та п.п.1-3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року №7, при призначенні покарання в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до ст.12 КК України, вчинене ОСОБА_7 кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.186 КК України, віднесено до категорії злочинів середньої тяжкості.

Обставин, що згідно ст.ст.66,67 України пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 судом першої інстанції встановлено не було.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , районний суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий в силу ст.89 КК України, офіційно не працевлаштований, як житель с. Тарасівка Києво-Святошинського району Київської області характеризується негативно, неодноразово на нього надходили скарги від мешканців вулиці та села, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 не можливе без ізоляції від суспільства та про необхідність призначення йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Із урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання в повній мірі відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, є необхідним та достатнім для його виправлення, попередження нових злочинів і домірне скоєному, а вимоги апеляційної скарги про призначення покарання із застосуванням ст.69 КК України, є такими, що не ґрунтуються на законі.

Таким чином, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 щодо суворості призначеного покарання є необґрунтованими та безпідставними.

Із огляду на зазначене, колегія суддів приходить до переконання, що підстави для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції відсутні, а тому в задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого необхідно відмовити, а вирок суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 липня 2017 року відносно ОСОБА_7 без змін.

Головуючий:
Судді :