Справа № 148/1160/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 вересня 2017 року м. Тульчин

Тульчинський районний суд
Вінницької області у складі: судді ОСОБА_1
за участю: секретаря ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засідання у залі суду кримінальне провадження № 000221 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Горишівка, Томашпільский район Вінницької області, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, військовозобов`язаного, який зареєстрований та проживаючий, за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого, у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 15, ч.1 ст.185 КК України, за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 ; обвинуваченого ОСОБА_3 ; представника потерпілого ОСОБА_5 , суд, -
ВСТАНОВИВ:
З метою крадіжки чужого майна, шляхом вільного доступу, ОСОБА_3 11.06.2017 біля 15:00 год., потрапив до території розчинного вузла для приготування розчину отрутохімікатів, що перебуває на балансі ПАТ « Дружба -ВМ», та розташована в с. Шура-Копіївська Тульчинського району Вінницької області, на території садової бригади № 3, де діючи умисно, протиправно, з корисливих спонукань, з метою незаконного заволодіння чужим майном, шляхом розкомплектування розчинного вузла, за допомогою ножівки по металу відрізав металеву конструкцію від бочки (опору до бочки) вагою 108 кг., відповідно до довідки вартості № 65 від 12.06.2017, виданої «ПП Вінсплав», вартість якої 432 грн., яку в подальшому останній хотів викрасти, однак його виявлено бригадиром ПАТ «Дружба - ВМ» та припинено його протиправні дії, тобто з причин, що не залежали від його волі, ОСОБА_3 не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця.
Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочинів, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, визнав повністю і суду надав показання, що на початку літа 2017 року, дійсно за допомогою ножівки по металу відрізав частину опори в с. Шура-Копіївська Тульчинський район, однак у подальшому був виявлений бригадиром ПАТ «Дружба-ВМ». Вину визнав, щиро розкаявся та просив застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2016 році» надавши посвідчення громадянина який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорії 4) серії НОМЕР_1 від 08.01.2002 та довідку Томашпільскої селищної ради Вінницької області № 199 від 21.09.2017 про те, що обвинувачений ОСОБА_3 дійсно постійно проживав за адресою: с. Горишківка, Томашпільский район Вінницька область з 01.01.1986 по 22.11.1988 та з 09.11.1990 по даний час, і с. Горишківка згідно Постанови Кабінету Міністрів УРСР № 106 від 23.07.1991 віднесено до зони посиленого радіоекологічного контролю 4 категорії.
У відповідності до вимог ст. 349 КПК України, приймаючи до уваги позицію учасників судового розгляду, суд визначив обсяг дослідження доказів допитом обвинуваченого та характеризуючих особу обвинуваченого матеріалів провадження.
Дослідивши зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 , а саме: незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), в судовому засіданні доведена у повному обсязі і його дії слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує особу обвинуваченого, який щиро розкаявся, за місцем проживання характеризується позитивно.
Обставиною, яка відповідно ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого суд визнає його щире каяття.
Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, не встановлено.
За таких обставин, з метою попередження нових злочинів, виправлення засудженого, з врахуванням вимог ст. 50 КК України, суд приходить до висновку про необхідність призначення покарання ОСОБА_3 , в межах санкції визначеної ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі.
Також, з огляду на викладене, приймаючи до уваги суспільну небезпечність вчиненого злочину, обсяг заподіяної шкоди, особу обвинуваченого, який щиро розкаявся у вчиненому злочині, встановленні в судовому засіданні пом`якшуючі покарання обставини, а також те, що його виправлення можливе без реального відбуття покарання, суд приходить до висновку про можливе застосувати відносно ОСОБА_3 ст. 75 КК України і звільнити останнього від відбуття покарання з випробуванням.
В судовому засіданні прокурор та обвинувачений просили суд застосувати амністію, мотивуючи тим, що ОСОБА_3 є особою, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Представник потерпілого не заперечив щодо застосування амністії до обвинуваченого.
Суд, дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників процесу вважає, що ОСОБА_3 підлягає звільненню від відбування покарання на підставі п. «е» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки він вчинив злочин невеликої тяжкості та є потерпілою особою внаслідок Чорнобильської катастрофи, іпідпадає під дію Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Запобіжний захід обвинуваченій не обирався.
Питання речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. 15, 50, 65-68, 185 КК України, ч. 3 ст. 349, ст. 368- 371, 373, 374, КПК України, ст. 1 Закону України «про амністію у 2016 році», суд, -
УХВАЛИВ:
Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбуття покарання з випробуванням, встановивши іспитовий термін на строк 1 (один) рік.
На підставі п. «е» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання.
Речові докази, а саме: металеву раму розміром 2х0,5, яка передана на зберігання потерпілому ОСОБА_7 , залишити останньому; дві ручних ножівки по металу з прикріпленими полотнами, 7 полотнів з гострими зубцями, металевий лом переданий на зберігання в кімнату речових доказів Тульчинського ВП, повернути ОСОБА_3 .
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Вінницької області через Тульчинський районний суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення. Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя: