Справа № 275/251/17

В И Р О К
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 жовтня 2017 року смт. Брусилів
Брусилiвський районний суд Житомирської областi в складі:
головуючого - суддi ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Брусилів, громадянки України, згідно ст. 89 КК України не судимої, не заміжньої, малолітніх дітей на утримані не маючої, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Нові Озеряни Брусилівського району Житомирської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, раніше не судимого, не одруженого, на утримані неповнолітніх дітей не маючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -
В один з днів грудня місяця 2016 року, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебували за адресою АДРЕСА_3 , де тимчасово проживали та працювали. Близько 12 години, цього ж дня, ОСОБА_4 запропонувала ОСОБА_5 викрасти з господарської прибудови металеві вироби з метою подальшої реалізації та отримання грошей. На вказану пропозицію ОСОБА_5 погодився, тим самим останні вступили між собою в попередню змову, направлену на крадіжку чужого майна з корисливих мотивів.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, корисливий мотив та мету незаконно збагатитися, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, скориставшись відсутністю власника та інших осіб поблизу себе, за попередньою змовою групою осіб ОСОБА_4 та ОСОБА_5 шляхом вільного доступу таємно, умисно викрали один статор з двигуна до тельфера, потужністю 4 кВт вартістю 650 грн., який належить ОСОБА_6 та викраденим розпорядилися на власний розсуд.
Дії ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненими за попередньою змовою групою осіб, за ч. 2 ст. 185 КК України органом досудового розслідування кваліфіковані вірно.
Розглядаючи в порядку ст. 474 КПК України питання про можливість затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 визнала себе винною у вчиненні даного кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 185 КК України, щиро каялась, повідомила про добровільність своєї позиції при укладенні угоди про примирення, розуміння права на справедливий судовий розгляд, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, характер обвинувачення та вид покарання, який буде застосований до неї у разі затвердження угоди про примирення судом, просила вказану угоду затвердити і призначити узгоджену в угоді міру покарання.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винним у вчиненні даного кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 185 КК України, щиро каявся, повідомив про добровільність своєї позиції при укладенні угоди про примирення, розуміння права на справедливий судовий розгляд, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, характер обвинувачення та вид покарання, який буде застосований до нього у разі затвердження угоди про примирення судом, просив вказану угоду затвердити і призначити узгоджену в угоді міру покарання.
Прокурор також не заперечував проти затвердження судом укладених угод про примирення.
Відповідно до вимог ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.
Так, згідно вимог ч. 1, 3, 5 ст. 469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді). Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Узгоджена угодами міра покарання та згода сторін на її призначення для обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 встановлена в межах санкції ст. 185 ч. 2 КК України з урахуванням даних, які характеризують особу обвинувачених, обставин, що пом`якшують їх покарання.
Так, ОСОБА_4 на обліку в психоневрологічному та в наркологічному диспансерах не перебуває, в силу ст. 89 КК України не судима.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України є щире каяття.
ОСОБА_5 на обліку в психоневрологічному та в наркологічному диспансерах не перебуває, раніше не судимий.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , згідно ст. 66 КК України є щире каяття.
Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_4 повністю усвідомлюють зміст укладених з потерпілим угод про примирення, цілком розуміють свої права, а також наслідки укладення, затвердження даних угод та наслідки їх не виконання.
Крім того, перед прийняттям рішення про затвердження угоди про примирення суд з`ясував у потерпілого ОСОБА_6 , чи цілком він розуміє наслідки затвердження угоди, які полягають в обмеженні права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 КПК України та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення осіб до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.
Оскільки вказані умови угоди про примирення повністю відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін, або інших осіб, не існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди про примирення не було добровільним, або сторони не примирилися, а також відсутня неможливість виконання обвинуваченими ОСОБА_5 та ОСОБА_4 взятих на себе за угодами зобов`язань, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження угод про примирення, а також призначення обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_4 узгодженої і погодженої сторонами міри покарання.
При цьому суд вважає, що саме таке покарання, призначене судом обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , буде найбільше відповідати принципам та цілям призначення покарання і буде найбільш необхідним і достатнім для їх виправлення та попередження нових злочинів.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 373, 374, 468, 469, 474 ч.7, 475 КПК України, суд -
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, і призначити їй покарання у вигляді обмеження волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст. ст. 75, 76 КК України ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання звільнити, якщо вона протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки:
-періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи,
-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у вигляді обмеження волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст. ст. 75, 76 КК України ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання звільнити, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки:
-періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи,
-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Вирок може бути оскаржено з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Житомирської області через Брусилівський районний суд Житомирської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Суддя ОСОБА_1