УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 вересня 2017 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , представника власника майна - адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання представника власника майна ТОВ «Хандал» адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна,

у с т а н о в и в :
До Шевченківського районного суду м. Києва звернувся представник власника майна ТОВ «Хандал» адвокат ОСОБА_4 з клопотанням про скасування арешту майна.

На обґрунтування клопотання заявник зазначив, що згідно з ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10.08.2017 накладений арешт на грошові кошти на банківських рахунках підприємства, відкритих в ПАТ «Сбербанк». Вказане рішення прийнято з огляду на те, що вказані кошти є речовими доказами.

Однак, на думку ініціатора клопотання, у рішенні слідчого судді не зазначено, виходячи з яких підстав він дійшов саме такого висновку.

На теперішній час кримінальне провадження, у якому приймалося рішення про застосування вказаного заходу забезпечення, розслідується слідчим СУ ФР Офісу великих платників податків ДФС.

Представник власника майна , посилаючись на ст. 174 КПК, просив скасувати арешт, накладений на вищезазначене майно, оскільки наявність арешту порушує права ТОВ «Хандал».

У судовому засіданні представник власника майна адвокат ОСОБА_3 підтримав заявлене клопотання, просив його задовольнити з підстав, зазначених у ньому. Додатково пояснив, що у цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлено про підозру, грошові кошти постановою слідчого не визнавалися речовими доказами.

Слідчий СУ ФР Офісу великих платників податків ДФС ОСОБА_5 , будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду клопотання, до суду не прибув, про наявність поважних причин неявки суд не повідомив.

Наведена обставина в силу ст. 174 КПК не є перешкодою для розгляду клопотання.

Слідчий суддя, заслухавши представника власника майна, дослідивши надані документи, дійшов висновку про таке.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, з-поміж іншого, є доказом злочину, підлягає стягненню з юридичної особи як отримана неправомірна вигода.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Водночас, відповідно до п. 1 ч. 2 ст.170 КПК арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, у такому випадку арешт накладається на майно за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК.

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва, вирішуючи питання, чи є майно, щодо якого ініціювалося накладення арешту, речовим доказом, врахував, що воно містить ознаки, передбачені ст. 98 КПК, оскільки до речових доказів кримінально-процесуальний закон відносить, серед іншого, цінності, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК арешт майна може бути скасований за клопотанням з-поміж інших власника майна, за умови, що останній доведе, що у подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладений необґрунтовано.

Виходячи з вказаної процесуальної норми, на заявника покладається обов`язок довести ті обставини, які можуть стати підставою для скасування арешту.

Отже, власник майна повинен навести докази того, що на даній стадії розслідування втратив свою актуальність вищезазначений захід забезпечення або ж під час його застосування таке рішення прийняте без урахування певних суттєвих обставин.

Попри зазначене, ініціатором клопотання не наведено жодних доводів стосовно того, який фактор є підставою для скасування арешту.

Слідчий суддя частково погоджується з аргументацією заявника щодо порушення рішенням про накладення арешту його права власності.

У той же час, право власності не є абсолютним, ст. 41 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Наведена конституційна норма гарантує, що позбавлення права власності, невід`ємними складовими частинами якого є володіння, користування та розпорядження об`єктом власності, можливе у випадках та у спосіб, які передбачені відповідними правовими нормами.

У даному випадку обмеження права власності ТОВ «Хандал» відбулося на підставі судового рішення, тобто у спосіб, передбачений законом.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 174, 395 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :
У задоволенні клопотання представника власника майна ОСОБА_4 про скасування арешту грошових коштів на рахунках ТОВ «Хандал» в ПАТ «Сбербанк» (МФО 320627, м. Київ, вул. Володимирська, 46) № НОМЕР_1 (гривня), № НОМЕР_1 (євро), № НОМЕР_1 (долар США), № НОМЕР_2 (рубль РФ), № НОМЕР_2 (євро), № НОМЕР_2 (гривня), № НОМЕР_2 (долар США), накладеного ухвалою від 10.08.2017 у кримінальному провадженні № 320 161 001 100 000 96, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1