Справа № 443/1459/17 Провадження № 1-кп/443/8/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" січня 2018 р. Жидачівський районний суд Львівської області у складі: головуючої судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жидачів матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001102 від 15 листопада 2017 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, пенсіонера, розлученого, не судимого,

про обвинувачення його у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України,

В С Т А Н О В И В:

обвинувачений ОСОБА_5 , згідно рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 20 березня 2009 року, зобов`язаний сплачувати в користь ОСОБА_4 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 250 гривень на кожну дитину, починаючи з 27 лютого 2009 року до досягнення дітьми повноліття.

ОСОБА_5 , знаючи про те, що зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дітей, добровільно рішення Жидачівського районного суду Львівської області про стягнення аліментів не виконував, на попередження ВДВС Жидачівсьокго РУЮ не реагував, не працював, свої тимчасові доходи приховував, допомоги на утримання та виховання дитини не надавав, тим самим злісно ухилявся від сплати аліментів на її утримання, чим порушив право дитини на повноцінне життя та всебічний соціальний розвиток.

Внаслідок чого у нього виникла заборгованість по сплаті аліментів на суму 24352,10 гривень, тим самим спричинивши матеріальної шкоди потерпілій.

Таким чином обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 164 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, та пояснив, що знав про те, що змушений сплачувати аліменти на утримання дітей, однак не сплачував їх через свій стан здоров`я, оскільки гроші йому потрібні для лікування. В подальшому обіцяє сплачути аліменти.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 підтвердила усі обставини кримінального правопорушення та пояснила, що вона перебувала у зареєстрвоаному шлюбі із обвинуваченим ОСОБА_5 , від якого у них народилося двоє дітей: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . 20 березня 2009 року Жидачівським районним судом Львівської області за її позовом до ОСОБА_10 про стягнення аліментів було ухвалено рішення, яким вирішено стягувати із останнього в її користь аліменти на утримання дітей. Проте обвинувачений ОСОБА_5 своїх обов`язків як батько по утриманню дітей не виконує, не сплачує аліменти, у нього виникла заборгованість по сплаті аліментів, відтак вона звернулася із заявою до правоохоронних органів про притягнення його до відповідальності.

Крім визнання вини обвинуваченим та показів потерпілої щодо обставин вчиненого кримінального правопорушення, вина ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України доводиться іншими доказами по справі.

Так, письмовою заявою потерпілої ОСОБА_7 від 14 листопада 2017 року, якою вона звернулася до Жидачівського ВП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області та просить прийняти міри до її колишнього чоловіка ОСОБА_5 , який ухиляється від сплати аліментів.

Згідно рішення Жидачівського районного суду Львівської області № 2-282/2009 від 20 березня 2009 року, із ОСОБА_5 вирішено стягувати в користь ОСОБА_4 , аліменти на утримання дітей в розмірі по 250 гривень на кожну дитину, починаючи з 27 лютого 2009 року до повноліття дітей.

Розрахунком заборгованості по аліментах, виданим ВДВС Жидачівського РУЮ, встановлено, що станом на 01 листопада 2017 року у ОСОБА_5 наявна заборгованість по сплаті аліментів на суму 24352,10 гривень

Розписками від 08 лютого 2016 року, 15 серпня 2017 року, 15 листопада 2017 року, даними ОСОБА_5 встановлено той факт, що останній повідомлявся про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати аліментів.

Довідкою Миколаївського обєднаного управління ПФУ у Львівській області № 2701 від 16 листопада 2017 року, встановлено, що ОСОБА_5 одержує пенсію по інвалідності в розмірі 1452,00 гривень.

Таким чином, суд вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні ним кримінального правопорушення доведена повністю та кваліфікація його дій за ч.1 ст. 164 КК України правильна, оскільки він своїми умисними діями злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини.

Згідно матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого, ОСОБА_5 проживає у АДРЕСА_1 разом із своєю сім`єю, по місцю проживання характеризується позитивно, не судимий, у лікаря нарколога на обліку не знаходиться, проте перебуває на обліку у лікаря психіатра, однак є осудним.

Обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 є щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що відповідно дост. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 не встановлено.

Відповідно дост. 65 КК України, пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

При призначені покарання ОСОБА_5 суд враховує обставини вчиненого кримінального правопорушення, його наслідки, які не є тяжкими, особу обвинуваченого, який вперше притягається до кримінальної відповідальності, по місцю проживання характеризується позитивно, є інвалідом ІІІ Групи, наявність пом`якшуючої покарання обставини щире каяття, відсутність обтяжуючих покарання обставин, а також вимоги ст. 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_5 призначити покарання у виді обмеження волі в межах санкції статті, яка передбачає відповідальність за вчинене та, оскільки ОСОБА_5 вперше притягається до кримінальної відповідальності, по місцю проживання характеризується позитивно, є інвалідом ІІІ Групи, на підставі ст. 75 КК України, звільнити його від відбування покарання з випробуванням.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України та призначити йому покарання у виді 02 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням, якщо він протягом 01 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_5 протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Жидачівський районний суд Львівської області.

СУДДЯ ОСОБА_1