АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1769/17 Справа № 178/1182/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по кримінальним справам апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретарів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_11 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_12 на вирок Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 18 липня 2017 року, -

В с т а н о в и л а:
цим вироком

ОСОБА_11 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , в с. Маломихайлівка Криничанського району Дніпропетровської області, громадянина України, пенсіонера, не судимого, не одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не маючого, інваліда 3 групи, проживаючого по АДРЕСА_1 , -
засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у вигляді 9 років позбавлення волі.
Вироком суду, ОСОБА_11 визнано винним та засуджено за те, що він близько 06 години 30 хвилин 19 червня 2016 року разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_13 після спільного розпивання спиртних напоїв вийшли з будинку ОСОБА_14 по АДРЕСА_2 та пішли в напрямку свого місця проживання на
АДРЕСА_3 ході виниклої сварки, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин ОСОБА_11 близько 07 години, напроти присадибної ділянки АДРЕСА_4 , з метою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, умисно наніс потерпілій ОСОБА_13 багато чисельні удари в область тулубу та голови, верхніх та нижніх кінцівок, від чого ОСОБА_13 впала на землю. Продовжуючи свої протиправні дії, він нахилився над лежачою на спині ОСОБА_13 та умисно наніс кулаком останній ще декілька ударів по тулубу, після чого з місця кримінального правопорушення зник, залишивши потерпілу ОСОБА_13 лежати в непритомному стані. Загалом обвинувачуваний наніс потерпілій не менше 93 ударів.
Біля 12 години 45 хвилин 19 червня 2016 року ОСОБА_13 була доставлена лікарями «швидкої допомоги» до Комунального закладу «Криничанська центральна районна лікарня» ДОР», де о 13 годині 30 хвилин 19 червня 2016 року в палаті інтенсивної терапії хірургічного відділення вона померла.
В результаті побиття ОСОБА_11 спричинив потерпілій ОСОБА_13 тяжкі тілесні ушкодження, що викликали небезпечне для життя явище у вигляді шоку, та призвели до смерті.
В апеляціях:
- прокурор не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, просить його скасувати, ухвалити свій вирок, яким ОСОБА_11 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком 9 років. Початок строку відбування покарання ОСОБА_11 обраховувати з 22 червня 2016 року. В строк відбуття покарання ОСОБА_11 зарахувати час перебування його під вартою з 22 червня 2016 року по 20 червня 2017 року із розрахунку, передбаченого ч. 5 ст. 72 КК України в редакції від 26 листопада 2015 року - одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі, а з 21 червня 2017 року по 18 липня 2017 року - із розрахунку один день попереднього ув`язнення, за один день позбавлення волі.

В обґрунтування своїх вимог, прокурор посилається на те, що при визначенні покарання обвинуваченому судом неправильно застосовано вимоги закону України про кримінальну відповідальність. Зазначає, що ОСОБА_11 безпідставно зараховано строк відбування покарання із розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі за період з 21.06.2017 року по 06.07.2017 року, оскільки Закон, яким передбачалось таке зарахування у вказаний період не мав чинності.

Обвинувачений:
просить скасувати вирок, та призначити новий судовий розгляд.
Вважає вирок суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим, у зв`язку з однобічністю судового та досудового слідства, невідповідності висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи захисника та обвинуваченого, які апеляційну скаргу обвинуваченого підтримали кожен окремо, просили її задовольнити, апеляційну скаргу прокурора просили залишити без задоволення, доводи прокурора, який апеляційну скаргу прокурора підтримав, апеляційну скаргу обвинуваченого просив залишити без задоволення, думку потерпілої, яка прохала вирок залишити без змін,

перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційних скаргах, дослідивши окремі матеріали, колегія суддів дійшла висновку про залишення без задоволення апеляційних скарг, виходячи з наступного.

Висновки суду про винність ОСОБА_11 у вчиненні скоєного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються сукупністю розглянутими в судовому засіданні доказами, та є правильними.

Доводи обвинуваченого про недоведеність вини у скоєному спростовані наступними доказами:

- поясненнями потерпілої ОСОБА_8 про те, що 19 червня 2016 року до неї зателефонував старший син ОСОБА_13 та сказав, що ОСОБА_15 вбив його матір. Після чого вона запитала звідки він це знає. На що він відповів, що йому це сказав його менший рідний брат.

- поясненнями свідка ОСОБА_16 про те, що 19 червня 2016 року вона разом зі своїм чоловіком прийшли до пасовища порати корову і побачили як ОСОБА_15 направлявся до того місця де, як згодом виявилось, знайшли тіло ОСОБА_13 , та почула здалеку якісь крики, але не звернули уваги, тому що між ОСОБА_15 та ОСОБА_17 часто виникали сварки, та всі до цього вже звикли.

- аналогічними поясненнями свідка ОСОБА_18

- поясненнями свідка ОСОБА_19 про те, що зранку 19 червня 2016 року до неї додому прийшов ОСОБА_11 , разом з ОСОБА_13 , та принесли з собою пляшку горілки, та у зв`язку з тим, що її чоловік був однокласником ОСОБА_13 вони вчотирьох випили частину горілки, а ОСОБА_15 з ОСОБА_17 забрали недопиту горілку та пішли в невідомому напрямі.

Свідок ОСОБА_20 пояснив, що вранці 19 червня 2016 року до нього додому прийшов його знайомий ОСОБА_21 , та сказав, що ОСОБА_15 побив його матір ОСОБА_13 , після чого ОСОБА_22 попросив взнати, що саме трапилось у ОСОБА_15 , на що він не погодився та сказав, що це їхні особисті стосунки, та нехай розбираються самі. Потім в першій половині того дня йому стало відомо, що потерпілу забрав автомобіль швидкої допомоги та в другій половині дня вона в лікарні померла.

Покази вказаних свідків узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, а тому колегія суддів не вбачає підстав сумніватись в їх правдивості.

Винуватість обвинувачуваного у скоєнні даного тяжкого злочину в судовому засіданні також доведена:

-протоколом огляду місця події - ділянки ґрунтової дороги по вул.Центральній в с.Маломихайлівка, де була виявлена у непритомному стані ОСОБА_13 , яка була доставлена до лікарні, де незабаром там померла;

-протоколом огляду трупа ОСОБА_13 , фото таблицею та схемою до нього;

-лікарським свідоцтвом про смерть № 813, від 21 червня 2016 року, підтверджуючим смерть потерпілої ОСОБА_13 , яка носила насильницький характер;

-висновком експерта № 813-Е від 19 червня 2016 року та фото таблицею до нього, згідно яких на трупі ОСОБА_13 виявлені тілесні пошкодження у вигляді сполученої травми тіла (численні синці на обличчі, передній поверхні тулубу, в області краю реберної дуги справа по лопатковій лінії, в області обох верхніх та нижніх кінцівок - загальною кількістю не менше 89; саден на обличчі зліва, на спинці носу та підборідді у кількості не менше 4-х; крововиливи у м`які тканини області пошкоджень, численних переломів ребер справа та зліва з ушкодженням пристінкової плеври, розриву тканини печінки), яка відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як викликала небезпечне для життя явище у вигляді шоку, та ка в даному випадку спричинила смерть. Тілесні пошкодження виникли незадовго до надходження у стаціонар у проміжок часу, що може дорівнювати декільком годинам до настання смерті, про що свідчить ступінь вираженості при життєвої реакції. Встановлено, що смерть настала від сполученої тупої травми тіла (чисельні синці на обличчі, передній поверхні тулубу, в області краю реберної дуги по лопатковій лінії, в області обох верхніх та нижніх кінцівок, садни на обличчі зліва, на спині, носу та підборідді, крововиливи в м`які тканини в області пошкоджень чисельні переломи ребер справа та зліва з ушкодженням пристінкової плеври, розрив тканини печінки). Встановлено, що потерпіла після заподіяння їй тілесних ушкоджень могла вчиняти якісь самостійні дії (пересуватися). Доведено, що пошкодження були заподіяні з невеликою різницею у часі за декілька годин до настання смерті, про що свідчить ступінь вираженості при життєвої реакції. Виявлені у ОСОБА_13 пошкодження не є характерними для виникнення при падінні з висоти особистого зросту на площині. При судово-токсикологічному дослідженні у крові виявлений етиловий алкоголь у кількості 3,44 проміллі, що відповідає сильному алкогольному сп`янінню. Згідно медичної картки смерть потерпілої настала о 13:30 годині, 19 червня 2016 року.

Підстав для сумніву у правильності експертного висновку не має, остільки він складений досвідченими експертами, та повністю узгоджується з сукупністю інших доказів,вказаних у вироку.

Крім цього, вину обвинуваченого встановлено:

-висновком щодо результатів медичного огляду ОСОБА_11 про те, що на час проведення обстеження він перебував у стані алкогольного сп`яніння;

- протоколами огляду одягу обвинувачуваного і фото таблицями до нього, зафіксувавшими наявність на одязі пошкоджень та плям, схожих на кров;

-висновком експерта № 1210 від 14 липня 2016 року, згідно якого на шортах, які належать ОСОБА_11 , встановлена наявність крові людини, а на сорочці наявність крові не встановлена. При серологічному дослідженні на шортах, виявлений антиген Н, що не виключає можливості походження крові у зазначених об`єктах від особи (осіб) групи крові 0 з із ізогемаглютинінами анти-А і анти-В, в тому числі можливо від ОСОБА_13 . Даних у відношенні походження крові у зазначених об`єктах від ОСОБА_11 не отримано, оскільки антиген А, що встановлений його крові, не виявлений, висновком експерта № 262к від 22 червня 2016 року, згідно якого кров ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , належить до групи А з ізогемаглютиніном анто-В за ізосерологічною системою АВ0» / т., При судово-імунологічному дослідженні зразка крові встановлена група крові 0 з ізогемаглютиніном анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0. При судово-імунологічному дослідженні в мазках та на тампоні з вмістом вагіни сперматозоїди не виявлені;

- протоколом проведення слідчого експерименту та фото таблицею до нього, зафіксувавшими, як обвинувачуваний ОСОБА_11 в присутності понятих показав, як він наносив удари по тілу ОСОБА_13 ;

- речовими доказами - зразками крові ОСОБА_11 , його шортами та сорочкою.

Вказані вище докази районним судом , як видно з вироку, оцінені з точки зору їх належності та допустимості, достатності та обгрунтовано покладені в основу вироку.

Сумніватися у правильності встановлення судом обставин кримінального провадження, як вони викладені у вироку, в повній доведеності вини обвинуваченого, у колегії суддів, підстав немає. Вказаний вирок є належно обґрунтованим, вмотивованим та законним, що видно з його тексту.

Суд вірно кваліфікував скоєне обвинуваченим саме за ч. 2 ст. 121 КК України.

Доводи обвинуваченого про неповноту судового слідства, колегія суддів вважає не обґрунтованими та такими, що суперечать наявним матеріалам та розцінює їх, як необґрунтовані. Із матеріалів кримінального провадження та звукозапису судового засідання видно, що впродовж судового засідання були допитані необхідні свідки та ретельно досліджені відповідні докази по справі, які підтверджують обставини справи та якими в повному обсязі доведено вину обвинуваченого.

Судом були ретельно перевірені і доводи обвинуваченого про недоведеність вини у скоєному, які аналогічні наведеним в апеляційній скарзі обвинуваченого. Таку позицію обвинуваченого суд розцінює як намагання уникнути кримінальної відповідальності за скоєний тяжкий злочин.

Доводи обвинуваченого про не відповідність призначеного йому судом покарання ступеню тяжкості вчиненого і особі обвинуваченого, внаслідок суворості, колегія суддів вважає такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Зі змісту закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 50 КК України, вбачається, що покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів. При призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні кримінального правопорушення, суди мають суворо дотримуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Як видно з вироку, призначаючи ОСОБА_11 покарання, суд врахував характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого, ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується негативно, як схильний до вживання спиртних напоїв та агресивний до співмешканки під впливом алкоголю, відсутність обставини, які пом`якшують покарання, обтяжуючу покарання обставину - вчинення обвинувачуваним кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Тому, на думку колегії суддів, суд обґрунтовано призначив ОСОБА_11 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 121 КК України, - 9 років позбавлення волі.

За своїм видом та розміром, саме таке покарання, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_11 і попередження вчинення ним нових злочинів, та відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч.5 ст. 72 КК України , в редакції від 26 листопада 2015 року, зарахувати ОСОБА_11 в строк відбуття покарання період перебування його під вартою з 22 червня 2016 року по 20 червня 2017 року включно, із розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. далі період з 21 червня 2017 року по теперішній час обраховувати із розрахунку один день попереднього ув`язнення, за один день позбавлення волі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_12 , обвинуваченого ОСОБА_11 залишити без задоволення.

Вирок на вирок Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 18 липня 2017 року, щодо ОСОБА_11 залишити без змін.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_11 в строк відбуття покарання період перебування його під вартою з 22 червня 2016 року по 20 червня 2017 року включно, із розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Період з 21 червня 2017 року по теперішній час обраховувати із розрахунку один день попереднього ув`язнення, за один день позбавлення волі.
Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4