АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа №11-кп/796/1295/2017 Головуючий в І інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 4 ст. 296 КК України Суддя - доповідач ОСОБА_2

Ухвала

Іменем України

03 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження №0005653 за апеляційною скаргою прокурора Київської місцевої прокуратури №6 ОСОБА_6 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 14 березня 2017 року,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисників ОСОБА_10

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою підготовчого судового засідання Печерського районного суду м. Києва від 14 березня 2017 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0005653 щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , повернуто прокурору Київської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_6 у зв`язку з невідповідністю обвинувального акту вимогам КПК України.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що прокурором не виконані вимоги ухвали Печерського районного суду м. Києва від 30.04.2015 р., які для нього були обов`язковими, і у другому направленому обвинувальному акті у відповідності до вимог кримінального процесуального закону обвинуваченим знову фактично не висунуто обвинувачення у вчиненні відповідного злочину, що в сукупності з рядом інших порушень ст. 291 КПК України унеможливлює судовий розгляд даного кримінального провадження, унеможливлює виклик до суду потерпілих, у зв`язку з чим обвинувальний акт підлягає повернення прокурору через його невідповідність вимогами ст. 291 КПК України.

При цьому суд зазначає, що ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 30.04.2015, залишеною без змін судом апеляційної інстанції, вказаний обвинувальний акт повертався прокурору з підстав його невідповідності вимогам ст. 291 КПК України, які були викладені у судовому рішенні, проте в порушення ст. 291 КПК України обвинувальний акт, який повторно було направлене до суду, не містить усунення тих недоліків, про які йшлось у змісті ухвали суду від 30.04.2015, а саме обвинувальний акт не містить формулювання обвинувачення відносно кожного обвинуваченого, оскільки не зазначені конкретні протиправні дії кожного з них та не зазначено який причинний зв`язок між конкретними діями кожного з 11 обвинувачених та конкретними наслідками у виді спричинення шкоди кожному з 23 потерпілих та спричинення матеріальної шкоди цивільному позивачу. У наданому обвинувальному акті у формулюванні обвинувачення для кожного з 11 осіб зазначені лише загальні обставини фактичних подій, що мали місце 14.10.2014 біля Верховної Ради України, та окремо перелічені наслідки у виді тілесних пошкоджень, виявлених у потерпілих осіб, проте органом досудового розслідування не індивідуалізоване дії кого саме з обвинувачених призвели до наслідків у виді цих тілесних ушкоджень по відношенню до кожного з 23 потерпілих. Це свідчить про неконкретність обвинувачення і унеможливлює захист інтересів обвинуваченого в суді, оскільки повинно бути усунене шляхом деталізації цих фактичних обставин.

Також суд першої інстанції вказує на те, що у вказаному обвинувальному акті в порушення п.3 ч.2 ст. 291 КПК України не зазначене місце проживання потерпілих, а зазначене лише місце їх роботи. При цьому, як вбачається з рапорту о/у Печерського УП ОСОБА_20 потерпілий ОСОБА_21 ще в 2015 році звільнений з ОВС, хоча в обвинувальному акті, складеному станом на 07.04.2016 зазначене його місце проживання Печерське УП, м. Київ, вул. Московська, 30. Згідно рапорту цього ж о/у ОСОБА_20 , наданого прокурором, місцем знаходження військової частини № НОМЕР_1 , яка за змістом обвинувального акту перебуває по АДРЕСА_1 , та де буцім-то проживають потерпілі ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , фактично є адреса: АДРЕСА_2 . Вказане свідчить про формальне відношення прокурора до виконання вимог ст. 291 КПК України в частині що стосується анкетних даних потерпілих, а як наслідок, про неможливість здійснення належного виклику вказаних осіб на судовий розгляд за наведеними у обвинувальному акті адресами, з урахуванням й того, що вулиці, на яких проживають деякі потерпілі, які вказані прокурором в обвинувальному акті станом на 07.04.2016, на той час вже були перейменовані, про що йдеться в клопотанні захисника ОСОБА_29 .
Крім цього суд першої інстанції зазначає, що погоджується з доводами захисника ОСОБА_30 про те, що в обвинувальному акті не зрозумілим є процесуальний статус особи, названої як «Представник Управління адміністративними будинками Управління справами Апарату Верховної Ради України ОСОБА_31 », адже серед переліку потерпілих він не зазначений, юридична особа, представником якої він є, також не зазначене в переліку потерпілих, а цивільний позов на стадії досудового розслідування ним не заявлявся.
Також суд одним з недоліків обвинувального акта вважає порушення п.4 ч.2 ст. 291 КПК України, адже в обвинувальному акті відсутні повні імена та по-батькові кожного з 26 слідчих та 6 прокурорів.

На вказану ухвалу суду першої інстанції прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 14 березня 2017 року у кримінальному провадженні №0005653 щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

За доводами прокурора ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 14.03.2017 року про повернення прокурору обвинувального акту за матеріалами кримінального провадження № 0005653 від 14.10.2014 року постановлена безпідставно та необґрунтовано.

В обґрунтування своїх вимог прокурора зазначає, що обвинувальний акт відповідає вимогам закону, оскільки відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, що підтверджується текстом обвинувального акта.
Крім цього прокурор стверджує, що у тексті обвинувального акта відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України міститься виклад фактичних обставин справи, тобто формулювання фактичного складу діяння, конкретний опис поведінки осіб й інших юридичних фактів, які встановлено (процесуально доведено) та мають кримінально-правове значення й у системному поєднанні утворюють фактичний склад злочину та окремо вказано на формулу кваліфікації - здійснено вказівку на статтю Особливої частини Кримінального кодексу України, якою передбачено вчинене діяння.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора захисник ОСОБА_29 в інтересах ОСОБА_32 зазначає, що апеляційна скарга прокурора є необґрунтованою та такою, що не опирається на норми процесуального закону.
При цьому адвокат ОСОБА_29 стверджує, що обвинувальний акт не відповідає вимогам законодавства та не містить фактичного викладення обставин, що грубо порушує права на захист. Факт невідповідності вимогам закону обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0005653 встановлюються судом вже в другий раз шляхом постановления вже другої ухвали суду, проте встановлені недоліки прокурором не усуваються.
Також захисник ОСОБА_29 зазначає, що прокурор не навів у своїй скарзі фактів та обставин із посиланням на докази (чи без посилання), які б свідчили про неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, із апеляційної скарги взагалі не зрозуміло чим нормативно мотивовано і на чому доказово ґрунтується бажання прокурора скасувати ухвали Печерського районного суду м. Києва від 14.03.2017 р. у справі № 757/19110/16-к.

Крім того адвокат ОСОБА_29 стверджує, що в обвинувальному акті прокурором у відповідності до вимог кримінального процесуального закону обвинуваченим фактично не висунуто обвинувачення у вчиненні відповідного злочину, що унеможливлює судовий розгляд кримінального провадження, а також враховуючи інші недоліки, обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору через його невідповідність вимогам ст. 291 КПК України. Захисник вказує, що на цей недолік вже вказувалось судом при першому поверненні обвинувального акта, і знову усунуто не було.
Захисник вказує, що прокурором в апеляційній скарзі не оскаржується взагалі висновок суду про те, що у вказаному обвинувальному акті в порушення п.3 ч.2 ст. 291 КПК України не зазначене місце проживання потерпілих, а зазначене лише місце їх роботи, те, що є не зрозумілим процесуальний статус особи, названої як «Представник Управління адміністративними будинками Управління справами Апарату Верховної Ради України, а також висновки суду про недоліки обвинувального акту в частині порушення п.4 ч.2 ст. 291 КПК України.

Крім цього адвокат ОСОБА_29 зазначає, що в даному обвинувальному акті, взагалі не міститься таких розділів як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та формулювання обвинувачення. При цьому, хоча слідчий прокурор і зазначають, що «досудовим розслідуванням встановлено» та «на підставі викладеного», проте встановлені на думку сторони обвинувачення обставини не конкретизовані, а саме: не зазначені конкретні протиправні дії кожного обвинуваченого та не зазначено який причинно - наслідковий зв`язку між конкретними діями кожного із одинадцяти обвинувачених та наслідками у вигляді спричинення шкоди кожному із двадцяти трьох (чи двадцяти чотирьох) потерпілих фізичних осіб та спричинення шкоди цивільному позивачу - юридичній особі. В акті не конкретизоване формулювання обвинувачення та не викладені всі фактичні обставини кримінального правопорушення яке закидається ОСОБА_12 та іншим обвинуваченим, із складу кримінального злочину, що передбачений саме ч.4 ст. 296 КК України, які прокурор вважає встановленими.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити, скасувати ухвалу суду внаслідок порушенням судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону та призначити новий судовий розгляд на підставі обвинувального акта; захисника та обвинувачених, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, оскільки вважали ухвалу суду першої інстанції законною і обґрунтованою, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку про те, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акта прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Положення ч. 4 ст. 110 КПК України визначають, що обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.
В свою чергу, п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України регламентує, що обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, до яких віднесені подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; та інші обставини, - покладається на слідчого, прокурора.
Аналіз змісту указаних вимог закону у сукупності свідчить про те, що формулювання в обвинувальному акті обвинувачення, яке, за визначенням у п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, є твердженням про вчинення особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, з достатньою повнотою повинно містити конкретні обставини, що були встановлені органом досудового розслідування, та які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні згідно зі ст. 91 цього ж Кодексу, логічно узгоджуватися та відповідати наведеній правовій кваліфікації кримінального правопорушення, яке ставиться у вину особі, з тією метою, щоб вона мала змогу зрозуміти суть пред`явленого їй обвинувачення та, виходячи з його змісту, обирати власну правову позицію захисту.
Про те, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього, вказано й у підпункті «а» пункту 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованою Україною.
Відсутність чіткого сформульованого обвинувачення порушує один з основних конституційних принципів права обвинуваченого на захист та справедливий судовий розгляд, позбавляє права обвинуваченого знати, в яких конкретно діях його обвинувачують та за якими фактичними обставинами, а також позбавляє суд першої інстанції, відповідно до приписів ч. 1 ст. 348 КПК України, розяснити обвинуваченому суть обвинувачення що є обовязком саме суду.
В обвинувальному акті у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та інших, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та формулювання обвинувачення є ідентичними, розмежовані лише висновками про правову кваліфікацію дії обвинувачених за статтями КК України.
При цьому, формулювання обвинувачення (індивідуалізовано щодо кожного із обвинувачених) із зазначенням часу, місця, способу, наслідків та інших обставин вчинення кримінальних правопорушень, в обвинувальному акті відсутнє, адже, після викладення фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та висновків органів досудового слідства щодо правової кваліфікації дій обвинувачених слідчий, який складав обвинувальний акт, обмежився аналогічними загальними фразами щодо подій біля ВР України, викладеними у фактичних обставинах кримінального правопорушення.
Разом з тим, викладені у формулюванні обвинувачення загальні фрази щодо подій, що мали місце 14.10.2014 року біля Верховної Ради України та окремо зазначені наслідки у виді тілесних ушкоджень потерпілих без зазначення конкретних дій кожного з обвинувачених по відношенню до наслідків, виявлених у потерпілих, не є формулюванням обвинувачення, оскільки формулювання обвинувачення повинно містити дані про подію кримінального правопорушення (час, місце, спосіб, наслідки та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) щодо кожного з обвинувачених для того, щоб суд міг визначити межі судового розгляду, як це передбачено ч. 1 ст. 337 КПК України.
Отже, відсутність в обвинувальному акті у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 та інших осіб формулювання обвинувачення є невідповідністю обвинувального акту вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, на що вказувалось ще в ухвалі Печерського районного суду м. Києва від 30 квітня 2015 року при поверненні обвинувального акта прокурору. Проте, вищезазначена ухвала суду виконана не була, і недоліки обвинувального акту усунуті не були, на що обґрунтовано посилається суд в оскаржуваній ухвалі.
Фактична відсутність в обвинувальному акті формулювання обвинувачення є безумовною підставою для повернення обвинувального акта прокурору, в зв`язку з чим доводи апеляційної скарги прокурора про те, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України є безпідставними та задоволенню не підлягають.
Крім того, як правильно звернув увагу суд першої інстанції, в порушення п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті не повно зазначені анкетні дані потерпілих ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , та ін., оскільки в обвинувальному акті не зазначено місце їх проживання, а зазначено місце роботи, а також зазначені вулиці, які вже в 2016 році були перейменовані, що унеможливлює виклик цих осіб в судове засідання.
Окрім цього, на думку колегії суддів, обґрунтовано суд першої інстанції вказав як на недолік обвинувального акта не визначений процесуальний статус «Представника Управління адміністративними будинками Управління справами Апарату Верховної Ради України» ОСОБА_33 , адже, юридична особа, представником якої він є не зазначена в даному обвинувальному ні в списку потерпілих, ні цивільним позивачем.
А також на думку колегії суддів є обґрунтованими посилання суду першої інстанції й ще на один недолік обвинувального акта - не зазначення у відповідності до вимог п. 4 ч.2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті повних імен та по батькові кожного із 26 слідчих та 6 прокурорів.
При цьому колегія суддів зауважує, що будь яких заперечень чи спростувань вищенаведених трьох недоліків обвинувального акта апеляційна скарга прокурора не містить взагалі, що свідчить про те, що прокурор погодився з такими недоліками обвинувального акта.
З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Київської місцевої прокуратури №6 ОСОБА_6 та скасування ухвали Печерського районного суду м. Києва від 14 березня 2017 року стосовно ОСОБА_8 та інших, як про це прокурором порушено питання.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури №6 ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 14 березня 2017 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0005653 щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , , ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 - повернуто прокурору Київської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_6 у зв`язку з невідповідністю обвинувального акту вимогам КПК України залишити без змін.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________________ ___________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4