Постанова
Іменем України
08 лютого 2018 року

м. Київ
справа № 219/1808/16-к
провадження № 51-283 км 18
Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора ОСОБА_6 , котрий брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, на вирок Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 08 червня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 20 жовтня 2016 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003395, за обвинуваченням
ОСОБА_7 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився та проживає на АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останнього разу 18 січня 2016 року Артемівським міськрайонним судом Донецької області за ч. 3 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами

першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Артеміського міськрайонного суду Донецької області від 08 червня 2016 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 263 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК за сукупності злочинів шляхом часткового складання покарань за цим вироком та за вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 18 січня 2016 року ОСОБА_7 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
Зараховано в строк відбування покарання час знаходження ОСОБА_7 під вартою за вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 18 січня 2016 року з 12 грудня 2015 року по 07 червня 2016 року.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_7 зараховано строк попереднього ув`язнення у строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з часу його затримання до постановлення вироку Артемівським міськрайонним судом Донецької області від 18 січня 2016 року, а саме з 12 грудня 2015 р. по 18 січня 2016 року включно, та за період з часу винесення ухвали Артемівським міськрайонним судом Донецької області від 25 лютого 2016 року про залишення ОСОБА_7 в Артемівській установі виконання покарань УДПтС в Донецькій області для проведення відповідних процесуальних дій під час досудового розслідування до ухвалення вироку, а саме з 25 лютого 2016 року по 08 червня 2016 року включно.
Прийняте рішення щодо речових доказів та процесуальних витрат.
Згідно з вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він 08 листопада 2015 року приблизно о 12.00 год., перебуваючи на вул. Паризької Комуни у м. Соледарі Бахмутської сільської ради Донецької області неподалік розташування військової частини, знайшов гранату РГД-5 та запал УЗРГМ-2, після чого, не маючи передбаченого законом дозволу на придбання, носіння, зберігання чи збут вибухових пристроїв, діючи умисно, поклав вказані предмети до кишені та зберігав їх з метою збуту до 10 години 10 листопада 2015 року.
Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 20 жовтня 2016 року вирок місцевого суду змінено. Виключено з резолютивної частини вироку посилання на зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК з 12 грудня 2015 року по 18 січня 2016 року. Зараховано ОСОБА_7 у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК з 08 червня 2016 року по 20 жовтня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. У решті вирок суду першої інстанції залишено без змін.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить судові рішення щодо ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Вважає, що при ухваленні вироку суд не повинен був на підставі ч. 5 ст. 72 КК зараховувати ОСОБА_7 строк перебування в Артемівській установі виконання покарань з 25 лютого 2016 року по 08 червня 2016 року у строк відбування покарання з розрахунку день за два, оскільки таке перебування було пов`язане із виконанням попереднього вироку. Вказані порушення не були усунуті судом апеляційної інстанції, який безпідставно залишив вирок місцевого суду у відповідній частині без зміни. Крім того, на думку прокурора, рішення про виключення з вироку місцевого суду вказівки про зарахування ОСОБА_7 на підставі ч. 5 ст. 72 КК строку попереднього ув`язнення з 12 грудня 2015 року по 18 січня 2016 року у строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі апеляційний суд повинен був приймати не у формі ухвали, а у формі вироку.
Позиції інших учасників судового провадження
Прокурор ОСОБА_5 вважала касаційну скаргу прокурора необґрунтованою та просила відмовити у її задоволенні. При цьому вказала про необхідність скасування ухвали апеляційного суду на підставі ст. 433 КПК та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції.
Мотиви Суду
Відповідно до вимог ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно з приписами ст. 419 КПК в ухвалі апеляційного суду повинні бути зазначені мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, а також положення закону, яким він керувався. Резолютивна частина ухвали повинна містити рішення по суті вимог апеляційної скарги, яке б відповідало висновкам, викладеним у мотивувальній частині ухвали.
Відповідно до ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги і вправі вийти за межі апеляційних вимог, лише якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.
Проте ухвала апеляційного суду щодо ОСОБА_7 цим вимогам закону не відповідає.
Як убачається з матеріалів справи, в апеляційній скарзі зі змінами прокурор просив змінити вирок місцевого суду та на підставі ч. 5 ст. 72 КК зарахувати засудженому в строк відбування покарання час перебування його в Артемівській установі виконання покарань № 6 з 25 лютого 2016 року до моменту набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. В іншій частині прокурор просив залишити вирок без зміни (а.с. 137).
Проте, в порушення приписів ст. 404 КПК, апеляційний суд вийшов за межі апеляційних вимог прокурора та виключив з резолютивної частини вироку місцевого суду рішення про зарахування ОСОБА_7 на підставі ч. 5 ст. 72 КК строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання за період часу з 12 грудня 2015 року по 18 січня 2016 року, чим погіршив становище обвинуваченого.
Також апеляційний суд без зазначення в ухвалі належних і достатніх мотивів прийняв рішення про повне задоволення апеляційної скарги прокурора, хоча фактично задовольнив таку скаргу лише частково, оскільки на підставі ч. 5 ст. 72 КК зарахував ОСОБА_7 в якості попереднього ув`язнення строк перебування під вартою з 08 червня 2016 року по 20 жовтня 2016 року, замість того строку, про який просив прокурор.
Допущені апеляційним судом порушення вимог кримінального процесуального закону згідно ч. 1 ст. 412 КПК є істотними, оскільки перешкодили ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
З огляду на те, що спірні питання застосування положень ст. 72 КК при зарахуванні ОСОБА_7 строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання можуть бути вирішенні в межах апеляційної процедури, підстав для скасування вироку суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.
За таких обставин, касаційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а ухвала апеляційного суду скасуванню з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, в ході якого слід врахувати викладене та, зваживши на доводи апеляційної скарги прокурора, ухвалити законне, обґрунтоване і вмотивоване судове рішення.
На підставі викладеного та керуючись статтями 434, 436, 441, 442 КПК, пунктом 4 параграфу 3 розділу 4 Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, колегія суддів

ухвалила:
Касаційну скаргу прокурора задовольнити частково.
Ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 20 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3