Справа № 740/1315/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/798/2017
Категорія - ч. 3 ст. 186 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 вересня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження за апеляційними скаргами потерпілого ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 06 червня 2017 року, відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Монастирище, Ічнянського району, Чернігівської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 125, ч. 3 ст. 186 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 06 червня 2017 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 125, ч. 3 ст. 186 КК України, та призначено покарання:

- за ч. 1 ст. 190 КК України у виді 200 годин громадських робіт;

- за ч. 1 ст. 125 КК України у виді 180 годин громадських робіт;

- за ч. 3 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком чотири роки шість місяців.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді чотирьох років шести місяців позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 1407 (одна тисяча чотириста сім) гривень 36 копійок витрат на залучення експерта для проведення експертизи.

Долю речових доказів вирішено у порядку ст. 100 КПК України.

Як встановлено судом першої інстанції, 17.12.2016 року близько 14 години ОСОБА_8 , знаходячись поблизу ломбарду «Ваш Ломбард», розташованого за адресою м. Ніжин, вул. Вокзальна 6-Б, розуміючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, маючи умисел на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, зловживаючи довірою потерпілого ОСОБА_10 , заволодів мобільним телефоном марки «LG G PRO Light dual (D 686)», який належить потерпілому, завдавши останньому матеріальну шкоду в розмірі 1233,33 гривень.

29.01.2017 року близько 17 години 15 хвилин ОСОБА_8 , знаходячись поблизу магазину «Віктан», розташованого в м. Ніжин, навпроти будинку № 19 по вул. Незалежності, з мотивів раптово виниклих неприязних відносин, з метою заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , умисно завдав два удари кулаком в область обличчя потерпілому, внаслідок яких ОСОБА_12 не втримався на ногах та впав, після чого ОСОБА_8 наніс йому два удари ногою в область обличчя, внаслідок чого, ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до категорії легких, що не потягли за собою короткочасний розлад здоров`я і не були небезпечними для життя в момент заподіяння.

У невстановлений досудовим розслідуванням час та місці ОСОБА_8 , маючи умисел на повторне викрадення чужого майна, вступив у злочинну змову із невстановленою досудовим розслідуванням особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, спрямовану на відкрите викрадення майна, що належить ОСОБА_6 , поєднану із насильством, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілого, поєднану з проникненням у житло останнього та 13.02.2017 року, близько 22 години 30 хвилин з метою протиправного збагачення за рахунок чужого майна, діючи з корисливих мотивів, реалізовуючи спільний умисел групи до кінця, проникли до квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , де на той час перебував потерпілий ОСОБА_6 зі своєю співмешканкою ОСОБА_13 . Перебуваючи за вищевказаною адресою, ОСОБА_8 умисно завдав ОСОБА_6 декілька ударів руками в область обличчя, чим спричинив фізичного болю та подолав його волю до опору. В цей же час невстановлена досудовим розслідуванням особа відкрито для ОСОБА_13 викрала ноутбук марки HP Pro Book 4520S, який належить ОСОБА_6 .

У подальшому ОСОБА_8 та невстановлена досудовим розслідуванням особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, утримуючи при собі викрадене майно, з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, чим заподіяли ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 4268,99 гривень.

Не погоджуючись з вироком потерпілий ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок суду щодо ОСОБА_8 та призначити більш м`яке покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України у виді 2 років позбавлення волі, посилаючись при цьому на неповне врахування судом обставин, які характеризують особу обвинуваченого та неврахування його думки як потерпілого, оскільки він просив суворо його не карати.

Адвокат ОСОБА_7 також подав суду апеляційну скаргу в інтересах обвинуваченого, в якій просив змінити вирок суду, перекваліфікувавши дії обвинуваченого з ч. 3 ст. 186 на ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 2 років позбавлення волі.

В обґрунтування своєї позиції вказує на відсутність в діях обвинуваченого такої кваліфікуючої ознаки як проникнення до житла ОСОБА_6 , оскільки останній в даній квартирі проживав раніше і потерпілий не заперечував, що в квартирі перебували його речі. Посилався адвокат на роз`яснення Пленуму Верховного Суду України № 10 від 06.11.2009 року, вказуючи, що судом не з`ясовано з якою метою обвинувачений опинився у квартирі потерпілого та коли у нього виник умисел на заволодіння майном та вважав, що всі сумніви та протиріччя мають тлумачитися на користь обвинуваченого. Крім того, вважав, що судом не було враховано думку потерпілих, які просили його суворо не карати. Тому вважав можливим застосувати положення ст. 69 КК України та призначити покарання менш суворе ніж передбачено законом про кримінальну відповідальність.

Обвинуваченим ОСОБА_8 також подано апеляційну скаргу, в якій він просить зменшити призначену судом міру покарання, врахувати його особу, те, що має на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судимий, відшкодував завдану потерпілому шкоду, відсутність обтяжуючих вину обставин та просить призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

Не погоджуючись з поданими апеляційними скаргами прокурором подано письмові заперечення, в яких він просить залишити вирок суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_8 , його захисника, які підтримали подані апеляційні скарги з підстав наведених у них та просили їх задовольнити, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційних скарг з підстав їх необґрунтованості, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що останні не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Обставини вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190 КК України та ч. 1 ст. 125 КК України та доведеність вини обвинуваченого у їх скоєнні не оспорюються, тому в цій частині вирок суду не переглядається.

Разом з тим, адвокат обвинуваченого ставить питання про перекваліфікацію дій обвинуваченого на ч. 2 ст. 186 КК України, виключивши таку кваліфікуючу ознаку як проникнення до житла.

В судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 вину у вчиненні кримінального правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 125, ч. 3 ст. 186 КК України, визнав частково, вказуючи на відсутність заволодіння шахрайським шляхом телефоном потерпілого ОСОБА_10 , оскільки мав намір в подальшому його повернути, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України вину визнав повністю, а з приводу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України показав, що в даному помешканні він раніше проживав, в той день спочатку прийшов забрати свій телевізор, а пізніше зі знайомим повернувся, визнає, що з власних неприязних відносин завдав потерпілому ОСОБА_6 удари, однак вказує, що ноутбук він не забирав, це зробив його знайомий, а продали вони його разом.

В суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_8 , зазначив, що до помешкання він не проникав, оскільки раніше там проживав і там перебували його речі. При цьому, обвинувачений ОСОБА_8 не заперечує той факт, що на даний час у житлі, де колись він мешкав, проживає потерпілий зі своєю співмешканкою, вдруге того дня у житло він потрапив без запрошення потерпілого ОСОБА_6 , шляхом застосування до останнього фізичного впливу.

Крім того, позиція захисника обвинуваченого та його самого з приводу вільного доступу до помешкання потерпілого, та доводи апеляційної скарги адвоката з цього приводу у повній мірі спростовуються зібраними в кримінальному провадженні іншими доказами.

Зокрема, із пояснень потерпілого ОСОБА_6 вбачається, що з обвинуваченим він знайомий, останній раніше мешкав в тому житлі, де на даний час проживає він зі своєю співмешканкою ОСОБА_13 13.02.2017 року обвинувачений, за їхньою попередньою згодою приходив по свій телевізор, який безперешкодно забрав. Але за дві години повернувся з якимось хлопцем та, не питаючи дозволу увійти, з порога почав наносити йому удари, в результаті яких він пішов до ванної кімнати вмити кров, а в цей час чув крики співмешканки, що в неї забирають ноутбук, після чого вони покинули квартиру.

Свідок ОСОБА_13 дала аналогічні показання з приводу першого візиту обвинуваченого, коли він забрав належний йому телевізор, а вдруге повернувся з якимось хлопцем, коли ОСОБА_6 відчинив двері, то ОСОБА_8 почав його бити, в цей час інший хлопець забрав у неї ноутбук, яким вона на той час користувалася та пішли, потерпілий в цей час змивав кров у ванній кімнаті.

Показаннями свідка ОСОБА_14 , даними у суді першої інстанції, підтверджується факт продажу ноутбуку свідкові в той же вечір, 13.02.2017 року за 1500 грн., при цьому свідок зазначив, що ОСОБА_8 пояснив, що ноутбук він отримав в якості розрахунку за борг.

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_8 підтверджується і іншими доказами, зокрема:

- заявою потерпілого ОСОБА_6 , адресованою начальнику Ніжинського ВП ГУНП України в Чернігівській області, в якій останній просив притягнути до кримінальної відповідальності особу, яка 13.02.2017 року в квартирі за адресою АДРЕСА_3 нанесла йому тілесне ушкодження в область обличчя та відкрито заволоділа ноутбуком HP, який він придбав в 2015 році за 3500 гривень (а.п. 102);

- протоколом огляду місця події від 13.02.2017 року та фототаблицею до нього, в якому зафіксовано огляд квартири за адресою АДРЕСА_3 , звідки було викрадено ноутбук (а.п. 103-104);

- висновком судово-медичної експертизи № 36 від 14.02.2017 року, з якого вбачається, що у потерпілого ОСОБА_6 , 1995 року народження, виявлено тілесні ушкодження у вигляді: крововиливу в склеру правого ока, крововиливу лівого ока, крововиливу верхньої губи. Ушкодження спричинені дією тупого предмету по механізму ударів. Всі тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не потягли за собою короткочасний розлад здоров`я та не були небезпечними для життя в момент їх заподіяння. Вищеописані тілесні ушкодження виявлені у ОСОБА_6 могли утворитися в строк та за обставин, вказаних у постанові, тобто від неодноразових ударів кулаками в область обличчя(а.п. 106-107);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 16.02.2017 року та фототаблицею до нього, проведеного за участю ОСОБА_8 та двох понятих, в ході якого обвинувачений пояснював, що саме за його ініціативою вони зі знайомим, якого називають « ОСОБА_15 » пішли до місця проживання ОСОБА_6 , де, коли потерпілий відчинив двері, він наніс йому удар в обличчя, а знайомий заволодів ноутбуком, який знаходився на тумбочці. Заволодівши майном вони вийшли з квартири. Після цього вони збули ноутбук знайомому за 100 гривень. При цьому ОСОБА_8 показав на місці квартиру, в якій вчинено кримінальне правопорушення, показав як наносив удари потерпілому та як заволоділи ноутбуком (а.п. 113-114);

- протоколом огляду місця події від 14.02.2017 року та фототаблицею до нього, в ході якого зафіксовано огляд та вилучення у ОСОБА_14 , ноутбуку, відкрито викраденого у потерпілого (а.п. 116-119);

- протоколом пред`явлення для впізнання по фотознімкам від 17.02.2017 року, в ході якого зафіксовано, що свідок ОСОБА_16 впізнала на фотознімку під № 1 ОСОБА_8 , як особу, яка вчинила напад на ОСОБА_6 (а.п. 122-123);

- протоколом пред`явлення для впізнання по фотознімкам від 19.02.2017 року, в ході якого зафіксовано, що свідок ОСОБА_17 впізнав на фотознімку № 2 ОСОБА_8 , як особу, яка збула йому ноутбук, відкрито викрадений у потерпілого (а.п. 125-126).

Тому колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні зазначених у вироку діянь за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні і досліджених у судовому засіданні доказів, яким судом першої інстанції дана оцінка в сукупності з іншими доказами і на підставі яких прийнято законне та обґрунтоване рішення суду.

Дії ОСОБА_8 , які виразилися у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайстві), що належить ОСОБА_10 судом вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 190 КК України, а його умисні дії, виражені в умисному нанесенні легких тілесних ушкоджень ОСОБА_18 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України, як і його умисні дії, які виразилися у відкритому викраденні чужого майна(грабежі), що належить ОСОБА_6 , поєднані з насильством, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілого, вчинені повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднані із проникненням у житло вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 186 КК України.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд першої інстанції у відповідності з вимогами ст. ст. 65, 66, 67 КК України, врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, два з яких відносяться до злочинів невеликої тяжкості, а один тяжкий, особу обвинуваченого, який характеризується за місцем мешкання позитивно, відсутність обставин, які обтяжують його покарання та наявність обставин, що його пом`якшують, а саме активне сприяння у розкритті злочину та добровільне відшкодування завданого збитку та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення покарання у межах санкцій статей, за якими останній обвинувачується, та на підставі ст. 70 КК України, дійшов вірного висновку про необхідність призначення покарання за сукупністю вчиненого, обравши принцип поглинення менш суворих покарань більш суворим.

З огляду на вимоги ст. 65 КК України, колегія суддів дійшла висновку, що обрана судом першої інстанції міра покарання у виді позбавлення волі буде необхідною й достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Тому посилання як потерпілого, так і обвинуваченого та його захисника в своїх апеляційних скаргах на наявність підстав для застосування положень ст. 69 КК України при призначенні йому покарання, колегією суддів розцінюються як необґрунтовані, оскільки всі обставини, на які вони посилаються місцевим судом враховані, а посилання обвинуваченого на перебування на його утриманні неповнолітньої дитини документально не підтверджено, внаслідок чого не може бути враховано і колегією суддів. Так само і посилання потерпілого ОСОБА_6 та захисника стосовно неврахування судом при призначенні покарання думки потерпілих, не знаходить свого підтвердження, оскільки останні під час судових дебатів, коли заслуховувалася думка учасників з приводу призначення покарання, були відсутні, а у письмових заявах, поданих суду з проханням слухати справу у їх відсутність, при вирішенні даного питання останні поклалися на розсуд суду (а.с. 49, 51). Тому на даний час такі посилання не можуть вплинути на прийняте судом справедливе рішення.

З урахуванням доказів у кримінальному провадженні, колегія суддів вважає, що підстав для зміни вироку або перекваліфікації дій обвинуваченого немає.

За таких обставин рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 06 червня 2017 року відносно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4