Справа № 392/1273/17
Провадження № 1-кп/392/38/18

У Х В А Л А

01 лютого 2018 року м. Мала Виска
Маловисківський районний суду Кіровоградської області у складі:
Головуючої-судді ОСОБА_1
з участю прокурора ОСОБА_2
захисника ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
В підготовчому судовому засіданні захисником заявлено клопотання про повернення обвинувального акту прокурору з підстав не відповідності його вимогам ст. 291 КПК України, оскільки він не містить формування висунутого ОСОБА_4 обвинувачення, а викладені лише обставини, які слідчий вважає за доцільне викласти за результатами досудового розслідування та правова кваліфікація з посиланням на положення закону України про кримінальну відповідальність. При цьому наявна вказівка про те, що ОСОБА_4 саме підозрюється у вчиненні інкрімінованих йому злочинів. Таким чином, обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочинів передбачених ч.1 ст. 135, ч.2 ст. 286 КК України прокурором у відповідності до вимог закону не висуното. Обвинувальний акт не містить посилання на мотив вчинення кримінального правопорушення, що є обов"язковим. Крім того, реєстр матеріалів не містить у відповідності ч.2 до ст. 109 КПК України, запис про прийняте рішення щодо завершення досудового розслідування та повідомлення про це учасників.
Обвинувачений підтримав клопотання свого захисника.
Прокурор заперечив проти задоволення даного клопотання, посилаючись на те, що обвинувальний акт складено відповідно до вимог КПК України.
Заслухавши думку учасників процесу, суд дійшов наступного висновку.
Частиною 3 статті 314 КПК України, зазначено які суд має право прийняти рішення у підготовчому судовому засіданні, серед яких і повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.
Пунктом 5 частиною 2 статті 291 КПК України визначено перелік та послідовність відомостей, які мають бути зазначені в обвинувальному акті, зокрема, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Таку послідовність складових частин обвинувального акта визначив законодавець з певних своїх міркувань і порушувати її не можна.
Як убачається з обвинувального акту, в порушення вимог п.5 ч.2 ст. 291 КПК України фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, а далі правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність, викладені без формулювання обвинувачення, тобто обвинуваченому ОСОБА_4 взагалі не висунуто обвинувачення.
Порядок вручення підозри та пред"явлення обвинувачення тягнуть за собою різні правові наслідки.
Частиною 1 статті 91 КПК України, визначено, що у кримінальному провадженні підлягає доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення , форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, що виходячи з суті даної статті має відображатись у обвинувальному акті відповідно до п.5 ч.2 ст. 291 КПК України, як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.
Як вбачається з п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України " Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві" від 24.10.2003 року №8, суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб пред"явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом. Зокрема воно повинно містити дані про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому.
Даний принцип закріплений в ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, де зазначено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має бути негайно і детально поінформований зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.
Європейський суд з прав людини ( у справі Абрамян проти Росії) більш грунтовно тлумачить зазначену норму вказуючи на необхідність приділяти особливу увагу роз"ясненню " обвинувачення" особі, стосовно якої порушено кримінальну справу так як деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред"явленого йому обвинувачення. Крім того, суд нагадує, що положення підпункту "а" п.3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред"явленого особі обвинувачення та відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду ( рішення від 20.04.2006 року у справі " І.Н. та інші проти Австрії".
Отже, сформульоване слідчим та затверджене прокурорм пред"явлене обвинувачення ОСОБА_4 не може розцінюватися судом як таке, що пред"явлене і сформульоване у відповідності до вимог п.5 ч.2 ст. 291 КПК України, оскільки обвинувальний акт не містить чітко сформульованого та конкретного пред"явленого формулювання обвинувачення, з урахуванням фактичних обставин кримінального правопорушення, тобто, словесного формулювання, що відповідає формулі кваліфікації злочину передбаченого ч.1 ст. 135, ч.2 ст. 286 КК України, натомість, обвинувальний акт містить лише констатацію слідчим та прокурором факту вчинення злочину, в якому підозрюється обвинувачений та правову кваліфікацію, тобто, зміст підозри пред"явленої ОСОБА_4 ..
Відсутність формулювання обвинувачення порушує право ОСОБА_4 на захист від пред"явленого обвинувачення, тобто порушує його процесуальні права.
Крім того, обвинувальний акт не містить посилання на мотив вчинення кримінального правопорушення, що є обов"язковим для доказування складу злочину передбаченого за ч.1 ст. 135 КК України.
Згідно з ч.4 ст. 291 КПК України до обвинувального акта додається, в тому числі, реєстр матеріалів досудового розслідування.
Пунктами 1,2 ч.2 ст. 109 КПК України встановлено, що реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення, реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування.
Як вбачається зі змісту реєстру матеріалів досудового розслідування, вказаний реєстр не містить запису про прийняте рішення про завершення досудового розслідування та повідомлення про це учасників.
Наведене порушення є істотним, усунути яке під час судового розгляду неможливо.
Отже, суд вважає, що наведені порушення є істотними, такими, що перешкоджають призначенню судового розгляду на підставі отриманого обвинувального акту та здійсненню належної визначеної КПК України процедури судового розгляду, і їх неможливо усунути під час підготовчого судового засідання, а тому клопотання захисника підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 291, 314-316 , 372, КПК України,
ПОСТАНОВИВ:
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Кіровоградської області протягом семи днів з дня її проголошення.
Суддя ОСОБА_1