печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 грудня 2017 року м. Київ

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ Національної поліції України майора поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, -

В С Т А Н О В И В :
18 грудня 2017 року до провадження слідчого судді надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ Національної поліції України майора поліції ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 про накладення арешту на кошти в сумі 1 110 000 грн., що виявлені та вилучені під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 з метою збереження речових доказів із залишенням їх на зберіганні в порядку визначеному Кабінетом Міністрів України.
З наданих в обґрунтування матеріалів вбачається, що Головним слідчим управлінням НП України розслідується кримінальне провадження № 00000221 від 20.09.2017, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 200, ч. 2 ст. 361, ч. 4 та ч. 5 ст. 185 КК України.
Досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_5 у період часу з 27.05.2017 по 19.07.2017, діючи за попередньою змовою групою невстановлених осіб, у тому числі і 06.07.2017 спільно з ОСОБА_6 несанкціоновано втрутились в роботу електронно-обчислювальних машин- банкоматів ПАТ КБ «ПриватБанк» що призвело до витоку та підробки інформації, підробили платіжні картки та вчинили таємне викрадення чужого майна, внаслідок чого заподіяли матеріальну шкоду у сумі 1332615, 73 грн., що становить особливо великий розмір.
11.11.2017 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 200, ч. 2ст. 361, ч. 5 ст. 185 КК України та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 200, ч. 2 ст. 361, ч. 4 ст. 185 КК України.
10.11.2017 на підставі ухвали слідчого судді від 30.10.2017 Подільського районного суду м. Києва по справі №758/14103/17 проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до зазначеної ухвали суду надано дозвіл на проведення обшуку у зазначеній квартири, з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінальних правопорушень, відшукання знарядь кримінального правопорушення, речей, набутих кримінально протиправним шляхом, з можливістю вилучення, у тому числі грошових коштів здобутих злочинним шляхом.
Під час проведення вказаного обшуку квартири виявлено та вилучено кошти у сумі 1110000,00 грн., разом з цим вилучені кошти не є тимчасово вилученим майном, оскільки дозвіл на їх вилучення був наданий ухвалою слідчого судді від 30.10.2017 Подільського районного суду м. Києва по справі №758/14103/17.
В матеріалах кримінального провадження міститься достатньо даних, які свідчать про те, що кошти в сумі 1110000,00 грн. здобуті злочинним шляхом внаслідок вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА_5 , який у тому числі згідно до інформації ДФС України у період 2015-2017 будь- яких доходів не отримував, а тому повернення цих коштів їх володільцю призведе до їх зникнення, розтрати або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
20.11.2017 постановою прокурора Київської місцевої прокуратури №7 ОСОБА_7 з урахування у тому числі положень ст. 98 КПК України вказані кошти в сумі 1110000,00 грн. визнані речовим доказом та здані на зберігання до УФЗБО ГУ НП у м. Києві (квитанція №103526).
Слідчий до судового засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд клопотання у її відсутність, доводи клопотання підтримала в повному обсязі.
Слідчий суддя розглянув клопотання у відсутність власника майна відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України.
Дослідивши надані матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч. 1-3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно зі ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
З огляду на вимоги ст. 94, 132, 173 КПК України слідчий суддя при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
У клопотанні слідчого наявні достатні підстави для накладення арешту на на кошти в сумі 1 110 000 грн., що виявлені та вилучені під час проведення обшуку АДРЕСА_1 з метою збереження речових доказів із залишенням їх на зберіганні в порядку визначеному Кабінетом Міністрів України, оскільки вказане майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, здобуті злочинним шляхом внаслідок вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА_5 та метою такого арешту є забезпечення зберігання речових доказів.
При цьому закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.
Слідчий суддя визнає, що матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, та слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
На підставі викладеного, керуючись ст. 98, 170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України, -
У Х В А Л И В :
Клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ Національної поліції України майора поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно задовольнити.
Накласти арешт на кошти в сумі 1 110 000 грн., що виявлені та вилучені під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 з метою збереження речових доказів із залишенням їх на зберіганні в порядку визначеному Кабінетом Міністрів України.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Копію ухвали для відому направити ОСОБА_5 .
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1