АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 182/8886/13-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/538/К/17 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 жовтня 2017 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді-доповідача-головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 червня 2017 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 40004502 відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Капулівка Нікопольського р-ну., Дніпропетровської обл., громадянина України, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України

Учасники судового провадження:
прокурор - ОСОБА_8

захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить вирок суду першої інстанції змінити в частині призначеного йому покарання та призначити ОСОБА_7 покарання в мінімальних межах санкції ч.2 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 75 КК України.

За обставин, встановлених судом першої інстанції та детально викладених у вироку Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 червня 2017 року, обвинувачений ОСОБА_7 на початку червня 2013 р. приблизно о 23.50 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою з ОСОБА_9 , який засуджений вироком Нікопольського міськрайонного суду від 27.09.2013, знаходячись на алеї навпроти будинку № 53 по пр. Трубників в м. Нікополі Дніпропетровської області, наздогнали ОСОБА_10 , де ОСОБА_7 порожньою скляною пляшкою з-під пива вдарив останнього по голові, внаслідок чого ОСОБА_10 впав на землю, після чого вони разом нанесли декілька ударів ногами та руками по тулубу потерпілого та по голові. Внаслідок чого спричинили потерпілому тілесні ушкодження у вигляді - синців навколо обох очей з крововиливами у білкові оболонки, синця лобу, синця лівої вушної раковини, синця лівої завушної області, садна шиї, синця лівого плеча, садна правого плеча, садна тулубу, які згідно висновку судово-медичної експертизи від 11.03.2016 № 145 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, тобто застосували насилля, яке не є небезпечним для його життя і здоров`я. Після чого, скориставшись тим, що можливий опір з боку потерпілого придушений, обшукали кишені потерпілого та відкрито умисно з корисливих мотивів викрали мобільний телефон моделі «Айфон 4» вартістю 3 000 грн, з сім-карткою оператора мобільного зв`язку «МТС» вартістю 10 грн, на рахунку якої знаходились грошові кошти в сумі 2 грн, мобільний телефон «Самсунг» вартістю 200 грн, з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Лайф», вартістю 10 грн, на рахунку якої були грошові кошти в сумі 5 грн, з шиї потерпілого зняли золотий ланцюжок вагою 18 гр вартістю 16 000 грн з золотим хрестиком вагою 7 гр вартістю 2 500 грн, що належать потерпілому ОСОБА_10 чим заподіяли потерпілому матеріальний збиток на загальну суму 21 757 грн. Викрадене продали, грошові кошти витратили на особисті потреби.

Вищезазначені дії обвинуваченого ОСОБА_7 були кваліфіковані у межах досудового розслідування за ч. 2 ст. 186 КК України, за ознаками відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб, з чим і погодився суд першої інстанції в оскаржуваному вироку суду.

За вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення-злочинів, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначено йому покаранняу вигляді позбавлення волі на строк 4 роки.

Запобіжний захід до вступу вироку у законну силу залишено - тримання від вартою.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 задоволено та стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_10 у відшкодування матеріальної шкоди 21 757 грн.

Зараховано у строк відбування покарання час досудового тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою з 22.03.2017 до дня проголошення вироку.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення у даному кримінальному провадженні з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі - з 22.03.2017 до 21.06.2017.

Речові докази по справі відсутні.

В обґрунтування вимог своєї апеляційної скарги захисник ОСОБА_6 зазначає, що покарання, призначене ОСОБА_7 за вироком суду першої інстанції не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Так, на думку апелянта, судом не було достатньо враховано те, що обвинувачений як під час досудового слідства так і в суді першої інстанції провину у вчиненому злочині визнав повністю та щиро розкаявся. Крім того, не враховано, що ініціатором нападу на потерпілого був ОСОБА_9 , який скористався тим, що ОСОБА_7 був у стані алкогольного сп`яніння і не міг повністю усвідомлювати свої дії.

Під час апеляційного розгляду захисник ОСОБА_6 підтримала свою апеляційну скаргу і наполягала на її задоволенні; прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 , вважаючи вирок суду першої інстанції законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Відповідно до ст. 402 КПК України заперечення на апеляційну скаргу учасниками судового провадження подані не були.

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду Дніпропетровської області, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, зіставивши їх з наявними матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах викладених у вироку суду, правильність кваліфікації його дій за ч.2 ст. 186 КК України в апеляційній скарзі не оскаржується і відповідно до вимог ст. 404 КПК України апеляційним судом не переглядаються.

Між тим, на думку колегії суддів, доводи захисника ОСОБА_6 щодо суворості призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_7 та можливості призначення йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України, не пов`язаного з позбавленням волі, колегія суддів вважає, такими що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як вбачається із вироку суду, при визначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції належним чином виконав вимоги ст.ст. 50, 65 КК України та врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином; дані про особу обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований, за місцем проживання характеризується посередньо, але тривалий час там не проживає.

До обставин, що пом`якшують покарання, суд першої інстанції обґрунтовано відніс повне визнання провини.

До обставин, які обтяжують покарання судом було віднесено скоєння злочину обвинуваченим у стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 було ретельно надано оцінку поведінці обвинуваченого ОСОБА_7 , а саме тому, що останній переховувався від суду і був двічі оголошений у розшук, протягом 4 років після вчинення злочину не вжив жодних заходів для відшкодування шкоди потерпілому, а також було враховано думку потерпілого, який наполягав на призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 у вигляді позбавлення волі.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано призначив ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 2 ст. 186 КК України, з реальним його відбуванням.

Враховуючи фактичні обставини кримінального провадження, в тому числі вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, а також ту обставину, що саме ОСОБА_7 наніс удар пляшкою по голові потерпілому ОСОБА_10 колегія суддів доходить висновку, що виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення інших кримінальних правопорушень можливе виключно за умови ізоляції його від суспільства. Вид та розмір покарання, призначеного йому судом першої інстанції за вчинене кримінальне правопорушення відповідають принципам законності, невідворотності та співмірності, і є достатніми для досягнення цілей покарання.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що призначене покарання судом першої інстанції не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, колегія суддів розцінює як надумані, оскільки виходячи із мінімального розміру покарання, суд призначив ОСОБА_7 покарання з урахуванням тих обставин, на які посилається захисник в своїй апеляційній скарзі, у зв`язку з чим підстав для зміни вироку та призначення більш м`якого покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, колегія суддів не вбачає.

З огляду на вищевикладене, відсутні підстави для висновку про можливість виправлення ОСОБА_7 за умови звільнення його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 червня 2017 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 40004502 відносно ОСОБА_7 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення.

На судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а особою, яка тримається під вартою у той же самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Судді Апеляційного суду

Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3

____________ _____________ __________