Справа № 588/1604/17
№ провадження 1-кп/588/30/18
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2018 року Тростянецький районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тростянці кримінальне провадження стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 12.10.2006 року Київським районним судом м.Полтава за частинами 2 та 3 статті 185 КК України, частинами 2 та 3 статті 186 КК України, статтею 198 КК України, на підставі частини 1 статті 70 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі;

- 06.10.2008 року Московським районним судом м.Харків за частиною 2 статті 187 КК України, на підставі частини 4 статті 70 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
- 07.10.2011 року Московським районним судом м.Харків за частиною 2 статті 186 КК України, на підставі статті 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на 4 роки 7 місяців;

- 24.11.2015 року Московським районним судом м.Харків за частиною 2 статті 186 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, звільнений умовно-достроково 19.07.2017 року на підставі ухвали Дзержинського районного суду м.Харків від 11.07.2017 на невідбутий строк 7 місяців 15 днів,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 185 КК України,

за участі учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 у денний період часу 21.09.2017 року прибув з м.Харків до м.Тростянець Сумської області на маршрутному автобусі. Вийшовши неподалік автостанції, він попрямував у напрямку центра міста та на перехресті вулиць Леоніда Татаренка в м.Тростянець. Пройшовши до багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 з метою вчинити крадіжку, піднявся на третій поверх згаданого вище будинку, після чого ОСОБА_5 подзвонив до квартири АДРЕСА_3 , що належить на праві власності ОСОБА_6 , і коли йому ніхто не відчинив, зрозумів, що господарів немає вдома, будучи переконаним, що залишається непоміченим для господарів та сторонніх осіб, ОСОБА_5 , реалізуючи свій корисливий умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом зламу вхідного замка, проник у приміщення указаної квартири. Знаходячись у кімнаті квартири, ОСОБА_5 знайшов на верхній частині шафи-стінки грошові кошти у сумі 400 грн., купюрами номіналом по 100 та 200 грн., а також золоті вироби, які знаходили у шкатулці на одній з її полиць: золотий ланцюжок, 585 проби, вагою 10 грамів, золоту ладанку, 585 проби вагою 3 грами, жіночу каблучку, 585 проби, вагою 1,2 грами, вартість яких складає 8989,46 грн., які таким чином таємно повторно викрав. Викрадене майно ОСОБА_5 поклав до кишені своєї спортивної кофти з капюшоном, після чого вийшов із приміщення квартири, залишившись непоміченим. У подальшому ОСОБА_5 продав викрадені золоті прикраси невстановленій особі у м.Харків за п`ять тисяч гривень, а викрадені кошти витратив на власні потреби.

У результаті указаних умисних протиправних дій ОСОБА_5 заподіяв потерпілій ОСОБА_6 майнової шкоди в сумі 9386,46 грн

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, підтвердив, що вчинив кримінальне правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті. Зокрема, обвинувачений суду показав, що точної дати не пам`ятає, наприкінці вересня 2017 року, близько 12 години приїхав на автобусі з м.Харків до м.Тростянця, де раніше ніколи не був. Їхав з м.Харкова, не плануючи заздалегідь, що вийде саме у м.Тростянець Сумської області. На зупинці біля автовокзалу м. Тростянця вирішив раптово вийти, перейшов на другий бік дороги та пішки попрямував у зворотному напрямку до багатоповерхових будинків, які побачив, заїхавши у м.Тростянець. Підійшовши до одного з п`ятиповерхових будинків, який спеціально не обирав, зайшов до третього під`їзду, піднявся на третій поверх. ОСОБА_5 зазначив, що підійшов до однієї з квартир, спочатку подзвонив у двері, коли ніхто не відчинив, за допомогою спеціального залізного знаряддя у виді ключа, яке пристосовано до відкриття будь-яких замків, і яке взяв з собою заздалегідь, відчинив двері, не пошкодивши замок, інших вхідних дверей не було. Зайшов у приміщення однокімнатної квартири, за особою, зачинивши двері, потім попрямував до кімнати, яку оглянув, у шафі в особистих речах знайшов 400 грн. купюрами по 100 та 200 грн., а у шкатулці, що стояла у серванті знайшов золоті ланцюжок, ладанку та каблучку з камінцем. Гроші та золоті прикраси вирішив викрасти, поклав їх у кишеню кофти, в яку був одягнутий. Пробувши таким чином у квартирі близько 10 хв., залишив її, прикривши, але не зачинивши вхідні двері. Вийшов у будинку, пішов до головної дороги, де сів на автобус у напрямку м.Харків. ОСОБА_5 зазначив, що в цей же день у м.Харкові продав викрадені золоті прикраси невідомому чоловіку за суму близько 5 тис. грн. Обвинувачений вказав, що не відшкодував шкоду потерпілій, проте щиро розкаявся, просив суворо не карати.

Визнавши на підставі частини 3 статті 349 КПК України недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим змісту цих обставин за відсутності сумнівів у добровільності його позиції, роз`яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, ураховуючи думку прокурора, обвинуваченого суд обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, матеріалів, необхідних для вирішення цивільного позову, питань про долю речових доказів, стягнення процесуальних витрат, заходів забезпечення кримінального провадження.

За таких обставин, суд вважає вину ОСОБА_5 у пред`явленому обвинуваченні доведеною повністю.

Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за частиною 3 статті 185 КК України, тобто як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане із проникненням у житло.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує тяжкість та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, який належить до тяжких злочинів, раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності, через незначний час після умовно-дострокового звільнення знову вчинив умисний злочин проти власності, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення, він не працює, не одружений дітей не має, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

Як пом`якшуючі вину обставини суд відповідно до статті 66 КК України визнає щире каяття та активне сприяння обвинуваченого у розкритті злочину, оскільки він добровільно своїми активними діями надавав допомогу органам досудового розслідування та суду в з`ясуванні тих обставин вчинення злочину, що мають істотне значення для повного його розкриття.
Обставин, які відповідно до статті 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_5 судом не установлено. Зазначену в обвинувальному акті обтяжуючу обставину рецидив злочину, суд не визнає у цьому провадженні такою, що має бути врахована як обтяжуюча обставина, оскільки у цьому випадку рецидив злочинів одночасно утворює їх повторність, яка передбачена як ознака вчиненого ОСОБА_5 злочину і впливає на його кваліфікацію, що за змістом частини четвертої статті 67 КК України ще раз не може бути враховано при призначенні покарання, як обставина яка його обтяжує. Указаний висновок відповідає роз`ясненням, викладеним у пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.06.2010 року № 7.

Відповідно до вимог частини 2 статті 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з частиною 2 статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Ураховуючи викладене та те, що шкода внаслідок вчиненого кримінального правопорушення не відшкодована, потерпіла має претензії до обвинуваченого, які зазначила у цивільному позові, у питанні покарання поклалась на розсуд суду, а тому суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 за частиною 3 статті 185 КК України покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, за якою кваліфіковані його дії.

Оскільки ОСОБА_5 був умовно-достроково звільнений 19.07.2017 року на підставі ухвали Дзержинського районного суду м.Харкова від 11.07.2017 року на невідбутий строк покарання 7 місяців 15 днів, до якого він був засуджений вироком Московським районним судом м.Харкова від 24.11.2015 року, проте вчинив новий злочин під час невідбутої частини покарання за попереднім вироком, остаточне покарання слід визначити на підставі частини 1 статті 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до покарання за цим вироком частини невідбутого покарання за попереднім вироком (а.с.41, 42).
Крім того, обвинуваченому відповідно до частини 5 статті 72 КК України у строк відбуття покарання необхідно зарахувати час попереднього ув`язнення з 26 жовтня 2017 року по день ухвалення цього вироку включно з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі (а.с.43-45).

Потерпілою ОСОБА_6 до обвинуваченого пред`явлено цивільний позов, в якому остання просила суд стягнути на її користь завдану внаслідок вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення матеріальну шкоду в розмірі 9389,46 грн. та 2000 грн. моральної шкоди (а.с.17,18). Моральну шкоду потерпіла мотивувала тим, що вона полягає у її душевних стражданнях , яких вона зазнала у зв`язку з втратою майна, що спричинило у неї негативні переживання та спогади, тривожність, емоційну тривогу, дратівливість, замикання тощо.

Потерпіла подала заяву, в якій позов підтримала, просила задовольнити (а.с.16).

Обвинувачений у вирішенні цивільного позову поклався на розсуд суду.

Відповідно до статті 128 КПК України цивільний позов розглядається у кримінальному провадженні за правилами визначеними цим кодексом, до них також застосовуються норми ЦПК України, за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК України, майнова шкода завдана неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Вирішуючи вимоги ОСОБА_6 в частині стягнення з обвинуваченого майнової шкоди суд виходить з того, що викрадене майно потерпілій не було повернуто, що не заперечує обвинувачений, його вартість ним також не відшкодована. З дослідженого судом висновку судової товарознавчої експертизи від 31.10.2017 року № 19/119/9-3/3414е установлено, що вартість брухту дорогоцінних металів, викрадених у потерпілої (золоті ланцюжок, підвіска та каблучка) станом на 21.09.2017 року могла складати 8989,46 грн. Указаний висновок експерта ОСОБА_5 не оспорив. За таких обставин, ураховуючи, що під час судового розгляду установлено, що обвинувачений, крім золотих прикрас, викрав ще 400 грн., вимоги потерпілої в частині стягнення з обвинуваченого 9389,46 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно з частиною 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

З огляду на те, що внаслідок протиправної поведінки потерпіла ОСОБА_6 безумовно зазнала моральної шкоди, пов`язаної з втратою її майна, частина якого, зокрема золоті прикраси є речами, визначені індивідуальними ознаками і є незамінними для їх власника. Ураховуючи викладене, вимоги розумності і справедливості, суд дійшов висновку, що є підстави для часткового задоволення вимог потерпілої в частині стягнення з обвинуваченого на її користь 1000 грн. моральної шкоди.

Під час кримінального провадження до обвинуваченого застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк дії якого відповідно до ухвали Тростянецького районного суду Сумської області від 20.12.2017 рок закінчується 14 лютого 2018 року.

З огляду на наявність ризиків вчинення обвинуваченим дій, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, враховуючи що обвинувачений не має тісних соціальних зв`язків, не працює, постійного місця проживання не має, що вказує на наявність ризику ухилення від суду, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування запобіжного заходу ОСОБА_5 на захід, не пов`язаний з триманням під вартою. Отже, обвинуваченому необхідно залишити застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, продовживши його строк до набрання вироком законної сили.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до статті 100 КПК України.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів для проведення товарознавчої та трасологічних експертиз в сумі 1879 грн. 43 коп. слід стягнути з обвинуваченого.

На підставі викладеного та керуючись вимогами статей 368-374, 392, 395 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за частиною 3 статті 185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі частини 1 статті 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Московського районного суду м. Харкова від 24.11.2015 рокуу вигляді 3 (трьох) місяців позбавлення волі, та остаточно визначити до відбування покарання у виді 3 (трьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_8 обчислювати з моменту його взяття під варту, тобто з 26 жовтня 2017 року.

Відповідно до частини 5 статті 72 КК України у строк відбуття покарання ОСОБА_8 необхідно зарахувати час попереднього ув`язнення з 26 жовтня 2017 року по день ухвалення цього вироку включно, тобто по 25.01.2018 року включно, з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосований до ОСОБА_3 залишити без змін до набрання цим вироком суду законної сили.

Цивільний позов ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної та моральної школи задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_9 9389 (дев`ять тисяч вісімдесят дев`ять) грн. 46 коп. матеріальної шкоди, та 1000 (одну тисячу) грн.. 00 коп. моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

У задоволенні іншої частини вимог цивільного позову відмовити.

Речові докази: сліди рук на трьох відрізках липкої стрічки, циліндровий механізм замка з вхідних дверей до квартири, два сліди взуття, мікрочастки, дактилокарти на ім`я ОСОБА_6 , та ОСОБА_10 , які за квитанцією № 000469 перебувають на зберіганні у камері збереження речових доказів Тростянецького відділення ГУНП в Сумській області знищити; дактилокарту на ім`я ОСОБА_5 , 1982 року народження залишити для зберігання в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів в сумі 1879 (тисяча вісімсот сімдесят дев`ять) грн. 43 коп.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1