Справа № 159/2377/17 Провадження №11-кп/773/498/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.186 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 грудня 2017 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 000980 від 29.04.2017 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 , його захисника ОСОБА_7 та прокурора Ковельської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 04.08.2017 щодо ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В :
Даним вироком ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Гірки Любешівського району Волинської області, українець, громадянин України, з неповною середньою освітою, одружений, тимчасово безробітний, був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 29.01.1998 Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст.229-6 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців;

- 02.06.2000 Новокаховським міським судом Херсонської області за ч.1 ст.142, ч.3 ст.42 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з додатковим покаранням у виді конфіскація майна, ст.14 лікування від наркоманії,

- 25.12.2002 Бєлозерським районним судом Херсонської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців;

- 11.01.2006 Бердичівським міським судом Житомирської області за ч.3 ст.187, ч.2 ст.186, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з додатковим покаранням конфіскація майна;

- 23.01.2014 Ковельським міськрайонним судом Волинської області за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі 4 роки 6 місяців;

- 15.10.2014 Бериславським районним судом Херсонської області за ст.395 КК України до покарання у виді арешту на строк 5 місяців;

- 31.05.2016 Сокальським районним судом Львівської області за ч.2 ст.189, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді 4 роки 11 місяців позбавлення волі;

засуджений за ч.2 ст.186 КК України на 4 (чотири) роки позбавлення волі.

Початок відбування покарання визначено обчислювати з дня затримання обвинуваченого, тобто з 06 травня 2017 року.

Зараховано обвинуваченому в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення відповідно до ч.5 ст.72 КК України з 06.05.2017 по 20.06.2017 включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід на час вступу вироку в законну силу постановлено залишити попередній тримання під вартою.

Вироком вирішено питання речових доказів.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_8 29.04.2017, повторно, близько 02 години, знаходячись поблизу житлового будинку АДРЕСА_2 , підійшов до ОСОБА_11 , яка йшла в попутному напрямку, долонею руки штовхнув її в голову, не заподіявши при цьому будь-яких наслідків, після чого вирвав з руки останньої мобільний телефон марки «HUAWEY 6-pro», вартістю 3999 гривень з сім-картою оператора ПрАТ «ВФ Україна», вартістю 25 гривень, на рахунку якої знаходились грошові кошти в сумі 9 гривень та з сім-картою оператора ПрАТ «Київстар», вартістю 25 гривень, на рахунку якої знаходились грошові кошти в сумі 19 гривень, а також з плеча зірвав жіночу шкіряну сумочку, в якій знаходились грошові кошти в сумі 3000 гривень, паспорт громадянина України виданий на ім`я потерпілої, та інші речі, які для ОСОБА_12 не становлять матеріальної цінності, чим завдав потерпілій майнової шкоди на загальну суму 7077 грн..

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок скасувати. Посилається на те, що він злочину не скоював, про що він зазначав як під час досудового розслідування, так і в ході судового розгляду. Зазначає, що вирок ґрунтується лише на доказах, які надані стороною обвинувачення, та які переконливо не свідчать про вчинення ним інкримінованого злочину. Крім того, потерпіла у судовому засіданні також не впізнала у ньому особи, яка скоїла злочин. Тому, вважає, що вирок суду є незаконним та необґрунтованим.

У поданій на вирок апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , просить вирок суду щодо ОСОБА_8 скасувати, а провадження у справі щодо останнього закрити. Вважає, що стороною обвинувачення не доведено належними та допустимими доказами вину ОСОБА_8 у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України. Також докази, які суд поклав в основу обвинувального вироку, переконливо не свідчать про вчинення ОСОБА_8 злочину, а також є такими, які отримані з порушенням вимог кримінального процесуального законодавства. Потерпіла в кримінальному провадженні також повідомила, що не може впізнати особу, яка відкрито викрала у неї майно. Крім того, захисник вважає, що суд не правильно вирішив питання зарахування строку попереднього ув`язнення обвинуваченого у строк відбуття покарання до 20.06.2017 включно, не врахувавши, що вирок від 04.08.2017 ще не вступив у законну силу, а тому строк попереднього ув`язнення має закінчуватись у день набрання вироком законної сили. Таким чином, вважає, що вирок суду не відповідає вимогам як національного законодавства, так і практиці Європейського Суду з прав людини.

У своїй апеляційній скарзі прокурор просить вирок місцевого суду щодо ОСОБА_8 скасувати у зв`язку з істотним порушенням кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Просить апеляційний суд ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.186 КК України у виді 5 років позбавлення волі. Посилається на те, що судом першої інстанції не було взято до уваги, що ОСОБА_8 раніше неодноразово судимий за скоєння злочинів, свою вину у вчиненні даного злочину не визнав, не сприяв органам досудового розслідування і суду у розкритті злочину. Таким чином, на думку прокурора, призначення ОСОБА_8 мінімального покарання не відповідає вимогам ч.2 ст.50 КК України.

Заслухавши доповідача, який виклав зміст оскаржуваного вироку суду першої інстанції, основні доводи апеляційних скарг, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримували свої апеляційні скарги, просили скасувати вирок та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях обвинуваченого складу інкримінованого злочину і заперечували апеляційну скаргу прокурора, міркування прокурора, який просив скасувати вирок та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_8 більш суворе покарання та заперечив апеляції обвинуваченого та його захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційні скарги обвинуваченого, захисника та прокурора до задоволення не підлягають з таких підстав.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи і його висновок про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, ґрунтується на об`єктивно досліджених доказах, які всебічно і повно перевірені судом з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства, яким суд дав належну оцінку.

Посилання обвинуваченого та його захисника в апеляційних скаргах на те, що інкриміноване судом ОСОБА_8 обвинувачення нічим не підтверджується, є безпідставними і спростовуються сукупністю наявних доказів.

Винуватість ОСОБА_8 у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненому повторно, стверджується наступними доказами.
Так, згідно з показаннями потерпілої ОСОБА_11 , вона 28.04.2017, близько 24 години поверталась додому з кафе, де відпочивала зі своїми знайомими. Йдучи по тротуару вулиці Чубинського м.Ковель, побачила, як незнайомий їй раніше чоловік, підійшовши до неї зліва та долонею руки штовхнув її в голову, відкрито викравши з плеча сумочку з речами та мобільний телефон, побігши в напрямку костелу. Через деякий час вона дізналась, що викрадений у неї мобільний телефон знаходиться в Ломбарді «Заставно-кредитний дім» та запропонувала своїй знайомій ОСОБА_13 викупити для власного використання, що нею було зроблено.

Також, потерпіла показала, що особу яка вчинила грабіж вона не бачила та впізнати її не може. Однак категорично ствердила, що по складу тілобудови та росту грабіжник є схожим на обвинуваченого. Обвинуваченого вона раніше не знала. Підтвердила, що в результаті поштовху долонею руки в голову вона впала, проте будь-яких тілесних ушкоджень не отримала і не відчула фізичного болю.

Дані показання потерпілої об`єктивно підтверджуються:

- протоколом про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 29.04.2017 у відповідності з яким, потерпіла ОСОБА_11 повідомила працівників поліції про те, що 29.04.2017, після 01 години по вул. Чубинського в м. Ковелі, невідома особа з її рук викрала мобільний телефон та жіночу сумочку з особистими речами та грошовими коштами в сумі 3000 грн.;

- протоколом огляду місця події від 29.04.2017, відповідно до змісту якого відкрите викрадення чужого майна у потерпілої сталось по вул. Чубинського в м. Ковелі, поблизу будинку АДРЕСА_3 виявлено жіночу шкіряну чорно-коричневого кольору сумочку, що належить потерпілій ОСОБА_11 з особистими речами останньої, серед яких маються: пластикова канцелярська папка з 20 файлами з аркушами паперу формату А-4 з різними зображеннями та записами, парфуми, блокнот, фіскальні чеки та інші особисті речі потерпілої;

- розписками потерпілої від 15.05.2017 та від 02.06.2017, згідно яких вона отримала від працівників поліції свої речі, вилучені в ході огляду.

З відеозапису з камер ПТ Ломбард «Заставно-кредитний дім» за 02.05.2017 вбачається? що о 16 год. 57 хв. згідно часу вказаного на камері, перед входом у приміщення ломбарду «Заставно-кредитний дім», який знаходиться за адресою вул. Сагайдачного, 6А, м. Ковель Волинської області, а саме гр. ОСОБА_14 розмовляє з гр. ОСОБА_8 та невстановленою особою, після чого заходить у приміщення ломбарду, гр. ОСОБА_8 та невстановлена особа перебувають біля входу у ломбард. Крім того, на даному відеозаписі зображений ОСОБА_14 , який заходить в приміщення ломбарду, тримаючи в руках річ ззовні схожу на мобільний телефон. Дана особа підійшла до приймального відділення ломбарду та потисла руку невстановленій особі і в ході розмови передала останньому якісь речі.

О 17 год. 05 хв. зайшов ОСОБА_8 , який підійшов до вікна приймального відділення та став поруч з ОСОБА_14 ..

В 17 год. 08 хв. ОСОБА_14 підписав документи, отримав гроші та вийшов з приміщення ломбарду, після чого вслід за ним вийшов ОСОБА_8 ..

О 17 год. 09 хв., з приміщення ломбарду виходить ОСОБА_8 та ОСОБА_14 після чого останній щось передає ОСОБА_8 ..

Свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні показав, що дійсно 02.05.2017, близько 17 години на перехресті вулиць Сагайдачного та бульвару Лесі Українки в м. Ковелі, зустрівся зі своїм знайомим на ім`я « ОСОБА_15 », який попросив його здати в ломбард мобільний телефон, який належить, з його слів, сестрі ОСОБА_16 , на що він погодився. Взявши за місцем проживання паспорт повернувся до «Заставно-кредитного дому» де побачив ОСОБА_15 та ОСОБА_16 . В розмові ОСОБА_16 ( ОСОБА_17 ) висловився: «ти не переживай, телефон не крадений» та дав йому мобільний телефон марки «HUAWEY». Тоді ж він здав цей телефон та отримав кошти в сумі 1775 грн., які передав на вулиці ОСОБА_16 , отримавши за послугу 100 грн..

Крім того, вказав, що ОСОБА_15 був худорлявої статури та був високим на зріст, приблизно 185 см. Чим відрізнявся від обвинуваченого, який нижчий за зростом та має плотнішу статуру.

Такі обставини ствердила й потерпіла, яка вказала, що злочин був вчинений особою, яка за зростом та тіло будовою схожа на обвинуваченого.

Показання даного свідка повністю підтверджується квитанцією від 02.05.2017, виданою на його ім`я ПТ Ломабрд «Заставно-кредитний дім» за мобільний телефон марки «HUAWEY 6-pro» про отримання кредиту в сумі 1775 грн. строком на один день.

Свідок ОСОБА_18 в суді першої інстанції показала, що через декілька днів після викрадення їй зателефонувала ОСОБА_11 та повідомила, що в ломбарді знаходиться її телефон марки «HUAWEY 6-pro» золотистого кольору і запропонувала його викупити, оскільки він перебував у гарному стані, на гарантії. На таку пропозицію вона погодилась і викупила у «Заставно-кредитному домі» цей мобільний телефон за 1850 грн., а потерпіла в свою чергу передала їй коробку від нього. Придбаний телефон вона передала працівникам поліції.

З врахуванням наведеного, місцевий суд, оцінивши зібрані на досудовому слідстві та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, обґрунтовано дійшов висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, повністю доведена в ході судового розгляду.

Свій висновок про те, що викрадений мобільний телефон на момент здачі його до ломбарду, перебував у обвинуваченого, суд першої інстанції обґрунтував такими обставинами та його діями: саме ОСОБА_8 передав ОСОБА_14 телефон; в ломбарді цікавився перебігом подій; отримував від ОСОБА_14 гроші та документи; після здачі мобільного телефону передав ОСОБА_14 100 грн. за його послуги та викинув квитанцію у смітник.

Крім того, суд першої інстанції, правильно розцінив показання обвинуваченого, а також заяви його захисника про непричетність ОСОБА_8 до інкримінованого злочину, як намагання останнім уникнути відповідальності за вчинене.

З такими висновками суду погоджується й апеляційний суд.

Суд апеляційної інстанції вважає безпідставними твердження захисника про те, що обвинуваченому не правильно зараховано строк попереднього ув`язнення у строк покарання лише до 20.06.2017 включно.

Так як 21.06.2017 набули чинності зміни до ст.72 КК України, внесені Законом України від 08.05.2017 №2046-VIII, згідно з якими змінився порядок зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання у виді позбавлення волі та зараховується до 20 червня 2017 року включно.

Дана обставина була врахована судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення.

Призначаючи покарання, суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.ст.50, 65 КК України з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких, особи обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів, за які відбував покарання у місцях позбавлення волі, на шлях виправлення не став, знову вчинив умисний тяжкий злочин, суспільно корисною працею не займається, а тому суд обґрунтовано прийшов до переконання про неможливість виправлення і перевиховання ОСОБА_8 без ізоляції від суспільства.

При цьому судом також було враховано й вік ОСОБА_8 , його стан здоров`я, відношення до вчиненого, відсутність обставин, які обтяжують чи пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 ..

Разом з тим, судом при призначенні покарання обвинуваченому, враховано також інші обставини, що впливають на ступінь відповідальності, у тому числі й ті, на які посилається у своїй апеляційній скарзі прокурор.

Тому місцевий суд обрав ОСОБА_8 покарання в межах санкції ч.2 ст.186 КК України, яке, на думку апеляційного суду, відповідає вимогам закону, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів і не є надто м`яким.

Таким чином, підстав для скасування вироку з мотивів, наведених в апеляційних скаргах обвинуваченого, захисника та прокурора, апеляційний суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 376, 404, 405, 407 КПК України, Апеляційний суд Волинської області,

У Х В А Л И В :
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , його захисника ОСОБА_7 та прокурора Ковельської місцевої прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 04.08.2017 щодо ОСОБА_19 без змін.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення її апеляційним судом, а засудженим ОСОБА_8 , який перебуває під вартою, у той же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Головуючий:

Судді: