ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2017 р. Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі скаргу адвоката ОСОБА_3 , що діє в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 від 18.10.2017 про закриття кримінального провадження №0000863 від 13.07.2017, -
встановив:
Адвокат ОСОБА_3 , що діє в інтересах ОСОБА_4 звернувся зі скаргою до слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в порядку ст. 303 КПК України, на вказану постанову слідчого про закриття вказаного кримінального провадження, оскільки, на його переконання, ця постанова винесена без належної перевірки обставин справи та оцінки здобутих доказів, а тому просив це рішення скасувати та досудове розслідування відновити в загальному порядку.
Заявник у судове засідання не з`явився, надіслав до суду письмову заяву, відповідно до якої просив справу розглянути у його відсутності, скаргу підтримує в повному обсязі, просить задовольнити, що з урахуванням ч.6 ст.9 КПК України, дозволяє слідчому судді застосувати загальні засади кримінального провадження, передбачені ст.28 КПК України та розглянути дану скаргу без участі заявника, з метою прийняття процесуального рішення по ній в розумні строки.
Представник прокуратури Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час судового засідання був повідомлений належним чином, що відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги. Натомість, з прокуратури Дніпропетровської області надійшли матеріали кримінального провадження №0000863 для оглду у судовому засіданні.
Відповідно до ст. 107 КПК України за відсутності учасників кримінального провадження, фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснюється.
Слідчий суддя, вивчивши та проаналізувавши скаргу та додані до неї матеріали, приходить до наступного.
Як убачається з матеріалів справи, у провадженні слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 перебувало кримінальне провадження №0000863 від 13.07.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України, по якому 18.10.2017 слідчий прийняв постанову про його закриття на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.
Закриваючи провадження, слідчий послався на те, що під час проведеного досудового розслідування не встановлено достатніх даних, які б вказували на те, що своїми умисними діями працівники поліції перевищили надані їм службові повноваження, що спричинило б кому-небудь істотну шкоду, або прямі тяжкі наслідки охоронюваним законом правам, свободам а інтересам. При цьому встановлено всі обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, надано їм належну оцінку, досліджено та проаналізовано їх у сукупності.
Однак з таким висновком слідчого, підтриманого прокурором, погодитися не можна, в той час як доводи, на які посилається заявник заслуговують на увагу.
Так, частиною 2 статті 9 КПК України визначено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Аналогічні положення відображені і у ч. 4 ст. 38 КПК України щодо зобов`язань самого органу досудового розслідування, які вказують, що останній має застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.
Згідно ст. ст. 2, 284 КПК України, закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.
Тобто, повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.
Неупередженість означає пізнання органами, що ведуть процес, обставин кримінального провадження у точній відповідності з дійсністю, неупередженість їх у збиранні, перевірці та оцінці доказів, безсторонність щодо всіх учасників процесу та інших осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, оскільки на прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого покладається обов`язок надати доказам належну правову оцінку за правилами ч. 1 ст. 94 КПК, та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
У відповідності до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
З положень ст. 83 КПК України слідує, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Відповідно до вимог ст. 110 КПК України, постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.
Згідно положень ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
У свою чергу, слідчий, прокурор під час досудового розслідування, зобов`язаний детально та всебічно перевірити доводи особи, що подала таку заяву.
Зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину чи самої події, то він має звернути увагу на те, що б така постанова у обов`язковому порядку містила детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин, а у разі, якщо особі (особам) ставилося в вину декілька протиправних діянь, які підпадають під ознаки різних статей кримінального закону, то чи містить вона висновки щодо відсутності вини особи (осіб) у вчиненні кожного з них.
Згідно ч. 2 ст. 91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Практика Європейського Суду з Прав Людини щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування … має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі «Олександр Ніконенко проти України», «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).
А, в рішенні ЄСПЛ у справі «Бучинська проти України» Суд констатував факт того, що не може дійти висновку, що органи влади зробили усе від них залежне для забезпечення оперативного та всебічного вжиття заходів для збору доказів, встановлення місцезнаходження та притягнення до відповідальності винних (див. рішення у справі «Бучинська проти України» заява № 35493/10 від 30.04.2015, п. 49), бо за потреби зростаючих високих стандартів у сфері захисту прав людини та основоположних свобод, неминуче вимагається більша рішучість при оцінці порушень основоположних цінностей демократичного суспільства (див. рішення у справі «Сельмуні проти Франції, заява № 235803/94, параграф 95, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграфи 148, 149), оскільки тягар доведення можна покласти на органи влади, адже саме вони мають надати задовільні та переконливі пояснення (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини, заява № 21986/93, п. 100, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграф 150).
Постанова про закриття кримінального провадження повинна містити достатні відомості, які б свідчили про те, що усім обставинам справи у порядку ст. 94 КПК України було надано необхідну правову оцінку в сукупності, що свідчить про те, що встановлена, на даний час, органом досудового розслідування сукупність доказів, якою обґрунтовуються зроблені ним висновки, не може вважатися такою, що не залишає місце сумнівам, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року, (ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України).
В даному випадку, закриваючи кримінальне провадження слідчому було б доцільно перевірити доводи, на які посилається заявник.
Так, слідчим було допитано свідка ОСОБА_6 , який працює поліцейським з обліку та збереження речових доказів і озброєння сектору логістики та матеріально-технічного забезпечення Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, а також свідка ОСОБА_7 , який є також посадовою особою Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області. Вказані свідки повідомили, що автомобіль марки «Honda Accord», білого кольору, д/н/з НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , було переміщено на майданчик, розташований за адресою: вул. Сучкова. 117, м. Новомосковськ, Дніпропетровська обл. начебто за вказівкою керівництва Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області. У своїх поясненнях під час допиту ОСОБА_7 вказав, що: «...відповідно до службової телеграми та постанови КМУ № 1102 від 17.12.2008 року вилучені автомобілі потрібно зберігати на майданчику тимчасового зберігання транспортних засобів. Керівництвом Новомосковського ВП була надана вказівка, щодо переставляння автомобіля «Honda Accord» на відповідний виділений майданчик, для зберігання речових доказів по вул. Сучкова, 117 м. Новомосковська. Після чого мною був повідомлений про вищевказаний факт ОСОБА_8 »
Виходячи із цих пояснень, слід звернути увагу на те, що сама по собі Постанова КМУ № 1102 від 17.12.2008 року не встановлює обов`язку збереження автомобіля, як речового доказу, на майданчику тимчасового зберігання транспортних засобів.
Щодо збереження речових доказів стороною обвинувачення доцільним є використання Постанови КМУ № 1104 від 19.11.2012 року, якою затверджено Порядок зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження.
Так, відповідно до положень п.20 «Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження»: зберігання речових доказів у вигляді автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, здійснюється на спеціальних майданчиках і стоянках територіальних органів Національної поліції для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів.
Положеннями п. 11 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження» передбачено, що після передачі речових доказів до іншого місця зберігання, визначеного у цьому Порядку, слідчий у строки, зазначені в пункті 10 цього Порядку, зобов`язаний надати відповідальній особі копії документів. які підтверджують факт передачі речових доказів.
При цьому, відповідно до інформації з офіційного веб-сайту Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України «Інформ-ресурси» спеціальним майданчиком для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів Дніпровської філії визначено майданчик за адресою: вул. Осіння, 6, м. Дніпропетровськ (нині - м. Дніпро).
Таким чином, з огляду на пояснення свідків у даному кримінальному провадженні потребує встановлення того ким саме та на підставі чого визначено для зберігання автомобіля належного гр. ОСОБА_4 майданчик за адресою: АДРЕСА_1 .
Крім того, слідством не надано оцінки тому факту, що про переміщення автомобіля належного гр. ОСОБА_4 чомусь було повідомлено не її, як власника транспортного засобу, а іншу особу. Потребує також дослідженню той факт, чи дійсно була надана згадувана вище вказівка та у якому вигляді, на підставі яких положень законодавства України гуртувалася остання, чи була відповідна службова телеграма, чи посадовими особами Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області дотримано встановленого законодавством порядку, щодо передачі та збереження речових доказів, чи є майданчик по АДРЕСА_1 спеціальним майданчиком для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів, або це чийсь приватний майданчик та дії співробітників Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області спрямовані на отримання власником цього майданчику прибутку за рахунок державних коштів або за рахунок власника майна. Також слідчим у даному кримінальному провадженні не вилучено та не досліджено копії документів, що могли б підтвердити факт передачі речових доказів, тощо.
При цьому, слід звернути увагу на те, що жодного документу який би підтверджував передачу речового доказу на зберігання на спеціальний майданчик для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів у матеріалах кримінального провадження № 0000280 від 25.01.2017 року, на яке посилається свідок гр. ОСОБА_7 (у межах якого було арештовано вказаний транспортний засіб) та під час ознайомлення з яким останній за його словами повідомив гр. ОСОБА_9 (який не є власником вказаного вище транспортного засобу) про переміщення автомобіля на якийсь майданчик, - не міститься. Зокрема, не міститься Акт прийому-передачі № 566 від 25.05.2017 року, на який посилається у Постанові про закриття кримінального провадження від 18.10.2017 року слідчий ОСОБА_5 .
Наведене дає підстави для висновку про те, що обґрунтування підстав для закриття кримінального провадження, наведене в оскаржуваній постанові, не можна вважати достатньо переконливим.
За таких обставин, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що скарга підлягає задоволенню, а постанова скасуванню для відновлення досудового розслідування та його проведення у загальному порядку.
При цьому, слідчий суддя, виходячи з ч. 5 ст. 40 КПК України, позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) слідчому щодо проведення конкретних слідчих дій, адже слідчій є самостійним у своїй процесуальній діяльність, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування, однак він не може переймати на себе функції слідства (п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 22 КПК України). Однак, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що слідство зобов`язане провести у провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, а зроблені ним висновки випливали б зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, а не ґрунтувались на припущеннях.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 110, 284, 303, 376 КПК України, слідчий суддя, -
ухвалив:
Скаргу адвоката ОСОБА_3 , що діє в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 від 18.10.2017 про закриття кримінального провадження №0000863 від 13.07.2017 задовольнити.
Постанову слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 від 18.10.2017 про закриття кримінального провадження №0000863 від 13.07.2017 - скасувати, матеріали цього кримінального провадження направити для продовження досудового слідства.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1