АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 545/456/13- к Номер провадження 11/786/24/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 грудня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з секретарем судового засідання ОСОБА_5
за участі
прокурора ОСОБА_6
підсудного ОСОБА_7
розглянувши матеріали кримінальної справи за апеляційною скаргою заступника Генерального прокурора ОСОБА_8 на постанову Полтавського районного суду Полтавської області від 25 вересня 2017 року
В С Т А Н О В И Л А:
Цією постановою закрито провадження у кримінальній справі по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.190 КК України у зв`язку з відмовою прокурора від підтримання державного обвинувачення.
Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачувався в тому, що діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та невстановленими слідством особами, будучи обізнаними про те, що для надійного забезпечення галузей національної економіки та населення природним газом Кабінет Міністрів України постановою № 1729 від 27.12.2001 з подальшими змінами та доповненнями затвердив порядок забезпечення споживачів природним газом та встановив, що у 2006 році природний газ, ввезений на митну територію України за зовнішньоекономічними контрактами, реалізується Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України», а також суб`єктами господарювання, що мають ліцензію на провадження господарської діяльності з постачання природного газу за регульованим тарифом із застосуванням нульової ставки податку на додану вартість, ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та невстановлені слідством особи у липні 2007 року заздалегідь домовились про те, що вони придбають в НАК «Нафтогаз України» імпортований газ за 0% ставкою податку на додану вартість, а реалізують цей газ промисловим споживачам з 20% ставкою оподаткування. Отримані в такий спосіб кошти обернуть на свою користь шляхом переведення їх в готівку.
При цьому ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 усвідомлювали та передбачали, що промислові споживачі здійснивши оплату за газ із 20% ставкою оподаткування, в подальшому звернуться відповідно до діючого законодавства до податкових інспекцій із заявами про повернення сплаченого ними податку на додану вартість, і не будуть висувати претензій до продавця, оскільки отримавши таке відшкодування заподіють матеріальну шкоду державі.
З метою уникнути кримінальної відповідальності та не бути викритим, як суб`єктами господарювання так і державними органами, ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та невстановлені слідством особи вирішили укласти угоди на придбання природного газу від імені суб`єкта господарської діяльності, службовими особами якого вони не були.
26.10.2005 ОСОБА_7 за попередньою домовленістю із ОСОБА_9 та ОСОБА_10 з метою реалізації злочинного умислу спрямованого на заволодіння державними коштами в особливо великих розмірах, звільнився з посади директора ТОВ КВФ «Славія», зареєстрованого у виконкомі Полтавської міської ради сестрою ОСОБА_9 ОСОБА_11 , із часткою статутного фонду в розмірі 95% та ОСОБА_12 із часткою статутного фонду в розмірі 5%, а наступного дня, тобто 27.10.2005 засновники товариства призначили на цю посаду мешканця м. Полтави ОСОБА_13 , який не підозрював про злочині наміри обвинувачених.
Для перерахування та зняття коштів ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та невстановлені слідством особи вирішили використати печатки та інші документи приватного підприємства «Антрацитвуглезбут», «Імперіал», «Доненергоресурс» та ТОВ «Востокуголь», засновником та директором яких протягом 2003-2007 років був ОСОБА_10 .
Останній, діючи спільно з іншими співвиконавцями, у липні 2005 року відкрив в Полтавському ГРУ ЗАТ КБ «Приват Банк» розрахунковий рахунок ПП «Антрацитвуглезбут» № НОМЕР_1 , розрахунковий рахунок ПП «Імперіал» № НОМЕР_2 , розрахунковий рахунок МПП «Доненергоресурс» № НОМЕР_3 , та розрахунковий рахунок ТОВ «Восток-уголь» № НОМЕР_4 .
Наприкінці вересня 2005 року ОСОБА_9 та невстановлені слідством особи умисно склали в невстановленому місці та завірили відтиском печатки завідомо неправдивий наказ №1-30 від 30.09.2005 про призначення ОСОБА_9 начебто на посаду заступника директора ТОВ КВФ «Славія» з 01.10.2005, та завідомо неправдиву довіреність №14/1 від 14.10.2005 начебто про те, що ОСОБА_9 уповноважений здійснювати всі необхідні дії, пов`язані з підписанням угод і договорів на купівлю та реалізацію нафтопродуктів, газу скрапленого, газу природного в різних установах, організаціях та підприємствах, хоча останній офіційно у ТОВ КВФ «Славія» не працював.
Надалі ОСОБА_9 надав зазначені завідомо неправдиві документи у жовтні 2005 року до ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України», створивши враження про свою належність до ТОВ ВКФ «Славія», а службові особи ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України», не підозрюючи про злочинні наміри ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та невстановлених слідством осіб, уклали відповідно до діючого законодавства договори №0605-1694 від 26.10.2005 та №1228-2-0605-2854 від 28.12.2005 на постачання ТОВ КВФ «Славія» природного газу з нарахуванням податку на додану вартість за нульовою ставкою.
Продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння державним майном, ОСОБА_9 у листопаді 2005 березні 2006 підшукав 45 суб`єктів господарської діяльності на території центральних та східних областей України, які, будучи введеними в оману щодо відсоткової ставки ПДВ на газ, уклали з ТОВ КВФ «Славія» в особі директора ОСОБА_13 договори постачання газу з нарахованою 20% ставкою ПДВ на загальну суму 674044037,23 грн., у т.ч. ПДВ за ставкою 20% - 91654775,13 грн.
ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та невстановлені особи у системі «клієнт-банк» ТОВ КВФ «Славія» суму оплати природного газу від 45 суб`єктів господарської діяльності 569305067,57 грн., у т.ч. ПДВ 67569793,39 грн. перерахували на рахунок ДК «Газ України» та повернули споживачам попередню оплату 40108836,96грн., у т.ч. ПДВ 6519139, 50 грн.
Таким чином, сума податку на додану вартість за ставкою 20%, незаконно одержана від споживачів за договорами постачання газу ДК «Газ України, становила 17565842, 24 грн.
Надалі, ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та невстановлені особи, маючи доступ до системи «клієнт-банк», у листопаді-грудні 2005 перерахували з розрахункового рахунку ТОВ КВФ «Славія» на розрахунковий рахунок ПП «Антрацитвуглезбут» кошти у сумі 4581450 грн., ТОВ «Востокуголь» - 4863410 грн., а з них ОСОБА_10 на розрахунковий рахунок ПП «Імперіал» та МПП «Доненергоресурс».
Надалі ОСОБА_10 надав ОСОБА_7 для зняття коштів з рахунків ПП «Імперіал» та МПП «Доненергоресурс» чекові книжки цих підприємств, за допомогою яких ОСОБА_7 отримав у Полтавському ГРУ ЗАТ КБ «ПриватБанк» 9444860 грн. начебто для закупки сільськогосподарської продукції, у дійсності передаючи упродовж листопада грудня 2005 року ОСОБА_10 в день їх отримання на території Павленківського парку по вул. Шведській у м. Полтава. Інша частина коштів у сумі 8120982,24 грн. була перерахована обвинуваченими та невстановленими особами на рахунки інших підприємств та використана на невстановлені слідством потреби.
Умисні дії ОСОБА_7 , які виразились у заволодінні чужим майном в особливо великих розмірах (17565842,24 грн., що у шістсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину) шляхом обману (шахрайство), вчинені за попередньою змовою групою осіб, кваліфіковані за ч. 4 ст. 190 КК України.
Під час судового розгляду, постановою від 14.09.2017 року прокурор відділу підтримання державного обвинувачення в суді прокуратури Полтавської області старший радник юстиції ОСОБА_14 відмовився від підтримання публічного обвинувачення по кримінальній справі № 49-2643 по обвинуваченню ОСОБА_7 за ч.4 ст.190 КК України.
Ухвалюючи своє рішення, суд зазначив, що погоджується з висновками прокурора про те, що обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні за попередньою змовою групою осіб шахрайства в особливо великих розмірах не доводиться наявними у матеріалах справи доказами і можливості отримання додаткових доказів його винуватості вичерпані. Також суд врахував, що у справі відсутні потерпілі, які б могли скористатися правом, передбаченим ч.2 ст.267 КК України та закрив справу на підставі вимог ч.2 ст.282 КПК України (в редакції 1960 року).
Крім того, в своїй постанові суд зазначив що вироком Полтавського районного суду від 24.03.2014 року за спільним з ОСОБА_7 епізодом обвинувачення за ч. 4 ст. 190 КК України ОСОБА_10 та ОСОБА_9 виправдані за недоведеністю. При цьому ОСОБА_10 одночасно виправданий і за ч. 2 ст. 358 КК України, а дії ОСОБА_9 щодо підроблення офіційних документів (наказу про призначення заступником директора ТОВ КВФ «Славія» та доручення на представництво інтересів товариства при укладенні угод на постачання газу) перекваліфіковані з ч. 2 на ч. 4 ст. 358 КК України (використання завідомо підробленого документу), призначено покарання у виді штрафу у сумі 850 грн., від якого засуджений звільнений на підставі ст. 49 КК України. Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 20.07.2015 року вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 24.03.2014 року щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 залишено без змін. Ухвалою ВССУ від 18.02.2016 року вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 24.03.2014 року та ухвала Апеляційного суду Полтавської області від 20.07.2015 року залишені без змін.
У поданій апеляційній скарзі заступник Генерального прокурора прохає постанову районного суду скасувати в зв`язку з неповнотою судового слідства, а кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчинені злочину, передбаченого ч.4 ст.190 КК України повернути прокурору на додаткове розслідування. Апелянт вважає, що позиція державного обвинувача у суді першої інстанції призвела до неповноти судового слідства, внаслідок чого залишились недослідженими обставини, з`ясування яких має істотне значення для вирішення справи. На думку апелянта, матеріали справи вказують на наявність ознак шахрайських дій, спрямованих на заволодіння державними коштами на суму 17565842 за рахунок відшкодування 20% ПДВ при реалізації природного газу та містять достатні дані, що свідчать про безпосередню участь ОСОБА_7 у вчинені указаних дій.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, прокурора ОСОБА_6 , який підтримав подану Заступником Генерального прокурора ОСОБА_15 апеляційну скаргу, підсудного ОСОБА_7 який прохав залишити без змін постанову місцевого суду, перевіривши матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги , колегія суддів не знайшла підстав для її задоволення виходячи з такого.
Переглянувши постанову суду в межах апеляційної скарги прокурора, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційні вимоги щодо скасування судового рішення в зв`язку з неповнотою судового слідства суперечать вимогам кримінально процесуального закону.
Так, за змістом ст.275 КПК України (в редакції 1960 р.) розгляд справи в суді провадиться тільки в межах пред`явленого обвинувачення.
Згідно ч.3 ст.264 КПК України (в редакції 1960 року), коли в результаті судового розгляду прокурор прийде до переконання, що дані судового слідства не підтверджують пред`явленого підсудному обвинувачення, він повинен відмовитися від обвинувачення і у своїй постанові викласти мотиви відмови. В цьому випадку суд роз`яснює потерпілому та його представнику їх право вимагати продовження розгляду справи і підтримувати обвинувачення.
У відповідності до вимог ч.2 ст.282 КПК України (в редакції 1960 року), суд своєю ухвалою (постановою) закриває справу, якщо прокурор відмовився підтримувати державне обвинувачення, а потерпілий не бажає скористатися правом, передбаченим частиною другою статті 267 цього Кодексу.
Як вбачається з матеріалів кримінальної справи, судовий розгляд кримінальної справи відбувався у межах пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення за ч.4 ст.190 КК України. В цій кримінальній справі немає осіб, які були б визнані потерпілими.
Оскільки прокурор відмовився від підтримання державного обвинувачення в суді, а потерпілі, які б могли скористатися правом, передбаченим ч.2 ст.267 КПК України (в редакції 1960 року) в цій кримінальній справі відсутні суд, розглядаючи кримінальну справу в межах пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення та отримавши відповідну постанову прокурора ухвалив єдине, передбачене Кримінальним-процесуальним кодексом України рішення, а саме постанову про закриття справи.
З огляду на вище наведене, посилання апелянта на неповноту судового слідства, як на підставу скасування постанови суду є безпідставними.
Таким чином переглянувши постанову суду в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів не знайшла підстав для її задоволення.
Керуючись ч.2 ст.379,статтями 365, 366 КПК України (в ред.1960 року), пунктами 11,15 Розділу ХІ. Перехідні положення Кримінального процесуального кодексу України колегія суддів,
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу заступника Генерального прокурора ОСОБА_8 залишити без задоволення, а постанову Полтавського районного суду Полтавської області від 25 вересня 2017 року про закриття провадження у кримінальній справі по обвинуваченню ОСОБА_7 за ч.4 ст.190 КК України у зв`язку з відмовою прокурора від підтримання державного обвинувачення без змін.

Головуючий суддя: ОСОБА_2
Судді: ОСОБА_3 ОСОБА_4