У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 липня 2017 року м. Одеса
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси - ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
розглянувши у судовому засіданні клопотання Старший слідчий СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , погодженого з прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000556, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.05.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна в рамках досудового розслідування № 0000556, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.05.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, мотивуючи наступним.

У ході досудового розслідування, з метою встановлення можливих свідків та очевидців вчинення вказаного кримінального правопорушення, в порядку ст. 40 КПК України було надано доручення УБЗПТЛ ГУНП в Одеській області, під час виконання якого встановлено свідка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин В`єтнаму.

В подальшому, в ході допиту в якості свідка ОСОБА_5 , встановлено, що останній прибув до території України, в м. Одеса близько трьох років назад. Приблизно пів року назад ОСОБА_6 загубив свій паспорт, без якого він, на законних підставах не може виїхати за межі України. Приблизно, на початку червня 2017 ОСОБА_5 з розмови зі своїми знайомими, йому стало відомо, що на оптовому ринку 7-КМ є особа, чоловік на ім`я ОСОБА_7 , в`єтнамської національності, на вигляд 48-50 років, зріст 155-160 см, середньої статури, який надає послуги з здійснення незаконного переправлення осіб через державний кордон України з країн Євросоюзу з їх подальшим працевлаштуванням. Вартість незаконного переправлення через державний кордон складає від 1000 до 3000 доларів США, в залежності від кінцевої країни та міста прибуття.

Так, 18.07.2017 Фан Мань Туен, організував переправлення 23 осіб громадян Соціалістичної Республіки В`єтнам, які незаконно перебувають на території України, за державний кордон України, під час чого, розмістив вказаних осіб у приміщенні квартири АДРЕСА_1 , звідки останні мали вирушити за кордон.

Таким чином, 18.07.2017 в період з 19 години 20 хвилин по 20 годину 28 хвилин у житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до ч. 3 ст. 233 КПК України у невідкладному випадку, в тому числі пов`язаного із врятуванням майна та переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, було проведено обшук в ході якого у вказаному приміщенні, виявлено 23 особи, азіатської зовнішності, які не називалися, та вилучено паспорти громадян Соціалістичної Республіки В`єтнам, а саме: № НОМЕР_1 ; № НОМЕР_2 ; № НОМЕР_3 ; № НОМЕР_4 ; № НОМЕР_5 ; № НОМЕР_6 ; № НОМЕР_7 , № НОМЕР_8 ; № НОМЕР_9 ; № НОМЕР_10 ; № НОМЕР_11 ; № НОМЕР_12 ; № НОМЕР_13 та посвідка на тимчасове проживання ТР028120.

Вказані документи мають доказове значення по кримінальному провадженню.

Крім цього, вилучені документи є предметом злочину, та підтверджують факт організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України та містять доказове значення по кримінальному провадженню.

Прокурор у судовому засіданні просив задовольнити клопотання з тих підстав, що вилучене майно може бути використано, як доказ вчиненого кримінального правопорушення, як знаряддя злочину.
Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали додані до клопотання, слідчий суддя прийшов до висновку про наступне.
Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої особи, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.
У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Відповідно до вимог ст. 173 КПК України , слідчий суддя, відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
З урахуванням того, що в даному кримінальному провадженні немає підозрюваного, накладати арешт на майна із метою забезпечення відшкодування шкоди, буде неправомірним порушенням прав особи на власність, крім того, копії матеріалів, якими обґрунтовує своє клопотання слідчий є неналежної якості, та зробити будь-яких висновків з них неможливо, ризики зазначені в клопотанні, прокурором жодним чином не підтверджено, тому приходжу до висновку, що у задоволенні клопотання про накладення арешту необхідно відмовити.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 131-132,170-171 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , за погодженням прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про арешт майна в рамках досудового розслідування № 0000556 від 24.05.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів безпосередньо до апеляційного суду Одеської області.
Слідчий суддя: ОСОБА_1

20.07.2017