11-кп/775/158/2018(м)
241/615/17

Єдиний унікальний номер 241/615/17 Головуючий суддя у суді 1-ої інст.: ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/775/158/2018(м) Суддя-доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст.185 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2018 року м. Маріуполь

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених: ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000155 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 07 грудня 2017 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Маріуполя Донецької області, громадянина України, непрацюючого, одруженого, маючого неповнолітню доньку - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , судимого:

1) 07 лютого 2006 року Приморським районним судом м.Маріуполя Донецької області за ч.3 ст.185, ч.1 ст.27, ч.2 ст.187, ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років, ухвалою Апеляційного суду Донецької області вирок від 07 лютого 2006 року змінений, яким засуджений за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки;

2) 30 вересня 2013 року Приморським районним судом м.Маріуполя Донецької області за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді арешту на строк 3 місяці, 28 лютого 2014 року звільнений по відбуттю строку покарання,

зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Цим же вироком засуджений ОСОБА_8 , судове рішення щодо якого ніким не оспорюється.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертиз в розмірі 4350 грн.

Вирішено долю речових доказів.

В с т а н о в и л а:

вказаним вироком ОСОБА_7 визнаний винуватим у тому, що він 03 квітня 2017 року приблизно о 14.00 год. знаходився на території садового товариства «Луч» Мангушського району Донецької області. В цей час, на цьому ж місці у ОСОБА_7 виник протиправний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, що знаходилось на території дачної ділянки АДРЕСА_2 . Далі, з метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_7 пройшов через город дачної ділянки АДРЕСА_3 , де був розташований сарай, вікно в яке було забите фанерою. ОСОБА_7 зірвав фанеру з рами вікна сараю, та проник до приміщення, звідки діючи умисно, таємно викрав чуже майно, яке належало ОСОБА_10 , з місця злочину зник, заподіявши потерпілому майнову шкоду на суму 6149,79 грн.

Надалі, 05 квітня 2017 року в ранковий час, у ОСОБА_8 виник злочинний намір направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме металобрухту, що знаходився на території дачного будинку АДРЕСА_2 . З метою реалізації свого злочинного наміру, ОСОБА_8 вступив в злочинну змову з ОСОБА_7 . Далі, з метою забезпечення транспортування викрадених речей, ОСОБА_7 ввів в оману ОСОБА_11 , щодо надання дозволу ОСОБА_12 на вивезення металічних виробів з дачного будинку АДРЕСА_4 та подальшої їх реалізації. В свою чергу, ОСОБА_8 за для єдиної мети, скориставшись приводом перевезення особистих речей з м. Маріуполя в СТ «Луч», отримав від своєї матері ОСОБА_13 , ввірені їй ключі ОСОБА_12 від дачного будинку АДРЕСА_2 . Після чого, 05 квітня 2017 року приблизно о 14.00 год., ОСОБА_7 , спільно з ОСОБА_8 , на автомобілі ВАЗ 2101, під керуванням ОСОБА_11 прибули до дачного будинку АДРЕСА_2 , де ОСОБА_8 за допомогою ключів, відімкнув ворота на територію дачної ділянки та дачний будинок АДРЕСА_4 за вищевказаною адресою. Далі, ОСОБА_14 спільно з ОСОБА_8 , діючи умисно, повторно, за попередньою змовою групою осіб, шляхом вільного доступу проник до дачного будинку АДРЕСА_4 за вказаною адресою, звідки таємно викрали чуже майно, яке належало ОСОБА_12 , з місця злочину зникли, заподіявши потерпілій майнову шкоду на суму 4709,05 грн.

В подальшому 11 квітня 2017 року приблизно о 12.00 год., ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_8 з метою продовження свого єдиного злочинного наміру, направленого на таємне викрадення чужого майна, на автомобілі ВАЗ 2106, під керуванням ОСОБА_11 прибули до дачного будинку АДРЕСА_2 , де шляхом вільного доступу проникли в сарай, на території дачної ділянки АДРЕСА_4 розташованого за вказаною адресою, звідки таємно викрали чуже майно, яке належало ОСОБА_12 , з місця злочину зникли, заподіявши потерпілій майнову шкоду на суму 4114,67 грн.

Вони ж 14 квітня 2017 року приблизно о 07.00 год., з метою продовження свого єдиного злочинного наміру, направленого на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу проникли в сарай, на території дачної ділянки АДРЕСА_2 , який належав ОСОБА_12 звідки діючи умисно, повторно, за попередньою змовою групою осіб, таємно викрали майно, яке належало ОСОБА_12 , з місця злочину зникли, заподіявши потерпілій майнову шкоду на суму 9068,39 грн.

Крім того, 13 квітня 2017 року приблизно о 22.00 год., ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_8 знаходились на території СТ «Луч» Мангушського району Донецької області, де у ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_8 виник спільний злочинний намір направлений на таємне викрадення чужого майна, що знаходилось на території дачного будинку АДРЕСА_2 . З метою реалізації свого злочинного наміру, ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_8 перелізли через паркан, вищевказаної дачної ділянки, де ОСОБА_7 залізши на плечі ОСОБА_8 , за допомогою викрутки, що була в нього з собою, зірвав штапики вікна на другом поверсі, чим самим відкрив вікно, до дачного будинку. Після чого, ОСОБА_7 відкрив гаражні двері в будинку з середини, таким чином, впустив до будинку ОСОБА_8 , після чого ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_8 проникнувши до дачного будинку АДРЕСА_2 , діючи умисно, повторно, за попередньою змовою групою осіб, таємно викрали чуже майно, яке належало ОСОБА_15 , з місця злочину зникли, заподіявши потерпілому майнову шкоду на суму 1631,50 грн.

Не погодившись із судовим рішенням, обвинуваченим ОСОБА_7 подана апеляційна скарга, в якій останній просить вирок суду щодо нього змінити, призначити за ч.3 ст.185 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки і звільнити від його відбування з випробуванням на підставах, передбачених ст.75 КК України. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що судом не було дотримано приписів ст.65 вказаного Кодексу, а тому за наслідками розгляду йому призначено покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості вчинених злочинів та особі обвинуваченого через суворість.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого на підтримання доводів апеляційної скарги, просив її задовольнити, вирок суду - змінити, призначивши більш м`яке покарання, на підставі ст.75 КК України, звільнивши від його відбування з випробуванням; прокурора, який відстоював законність і обґрунтованість вироку суду першої інстанції, просив його залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення; перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів провадження та вироку, висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, були зроблені на підставі його визнавальних показань, а провадження було розглянуте в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України. З урахуванням цього суд першої інстанції встановив фактичні обставини провадження та кваліфікував дії обвинуваченого за ч.3 ст.185 КК України.

А тому висновки суду щодо фактичних обставин провадження, доведеності винуватості обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, відповідно до ст.404 КПК України, апеляційним судом не перевіряються.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо суворості призначеного йому покарання, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, особі яка вчинила злочин має бути призначене покарання необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Колегія суддів вважає, що суд в повній мірі дотримався вказаних вище вимог Закону.

Так, при призначенні ОСОБА_7 покарання, суд врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше судимий за скоєння корисливих злочинів, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та знову вчинив тяжкий злочин, має на утриманні малолітню доньку 2014 року народження, ніде не працює, на обліку в спеціалізованих медичних установах не перебуває, задовільно характеризується за місцем проживання, приніс вибачення потерпілим, активно сприяв в розкритті злочину, вину свою в судовому засіданні визнав відразу та повністю, не намагався уникнути відповідальності за інкриміновані їм злочини, в скоєнні якого він щиро розкаюються, усвідомлює всі негативні наслідки скоєних ним злочинів, цивільний позов потерпілого ОСОБА_16 повністю відшкодований. З врахуванням усіх обставин (в тому числі й тих, на які посилається обвинувачений в апеляційній скарзі) суд обґрунтовано призначив ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції закону України про кримінальну відповідальність.

Обране ОСОБА_7 покарання, на думку колегії суддів, відповідає вимогам ст.ст.50,65 КК України, призначене з врахуванням конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, обставин, що впливають на покарання, є домірним скоєному та необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого.

Підстав для застосування положень ст.69 КК України, а також звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст.75 КК України, колегія суддів не знаходить.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставою для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення, не встановлено.

За таких обставин апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись статтями 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 07 грудня 2017 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді:

_______________ ________________ ________________

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4