У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30.01.2018 Справа №607/1488/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі с/з ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

представника ТМРВ

з питань пробації ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тернополя клопотання засудженого ОСОБА_5 про вирішення питання про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році» , -

ВСТАНОВИВ:

20 грудня 2017 року засуджений ОСОБА_5 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із клопотанням про вирішення питання про застосування до нього п. «г» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», звільнивши його від відбування покарання.

Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав подане клопотання та просить суд звільнити його від відбування покарання, оскільки він є інвалідом третьої групи з дитинства.

Прокурор та представник ТМРВ з питань пробації ОСОБА_4 вважають за можливе задовольнити клопотання засудженого ОСОБА_5 .

Заслухавши думки учасників судового провадження, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 березня 2017 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 342, ч.2 ст. 345 КК України і призначено йому покарання, у відповідності до вимог ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворо покарання більш суворим у виді 3 років обмеження волі. Відповідно до ст.75 КК України, засудженого звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому 1 рік 6 місяців іспитового строку та покладено обов`язки згідно ч.1 ст. 76 КК України.

Пунктом «г» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» передбачено, що звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, визнанні винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, - які на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами першої, другої чи третьої групи, а також хворими на активну форму туберкульозу (диспансерні категорії 1-4), онкологічні захворювання (III, IV стадії за міжнародною класифікацією TNM), СНІД (III, IV клінічні стадії за класифікацією ВООЗ) та інші тяжкі хвороби, що перешкоджають відбуванню покарання та підпадають під визначення Переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого у додатку 12 до Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоровя України від 15 серпня 2014 року № 1348/5/572.

Вчинені ОСОБА_5 злочини в силу ст. 12 КК України не є тяжкими та особливо тяжкими.

Як вбачається з пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 , виданого Пенсійним фондом України 31 листопада 2013 року та висновку МСЕК про умови і характер праці інвалідів від 13 жовтня 2016 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є інвалідом третьої групи з дитинства.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про амністію у 2016 році», особи, на яких поширюється дія цього Закону, можуть бути звільненні від відбування основного і додаткового покарання, призначеного судом, крім конфіскації майна, у частині вироку, що не була виконана на день набрання чинності цим Законом.

Крім того, на ОСОБА_5 не розповсюджуються обмеження, передбачені у ч. 4 ст. 86 КК України, ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», що, в сукупності, є підставою для звільнення від відбування покарання, призначеного ОСОБА_5 , відповідно до ст. 1 вказаного Закону.

Зважаючи на те, що ОСОБА_5 не відбув покарання призначене йому вироком суду від 14 березня 2017 року, а тому суд дійшов висновку, що дане клопотання слід задовольнити, звільнивши засудженого від покарання.

Керуючись ст.ст. 85, 86 КК України, Закону України «Про застосування амністії в Україні», Закону України «Про амністію у 2016 році» № 1810-VІІІ від 22 грудня 2016 року, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_5 про вирішення питання про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році» задовольнити.

На підставі ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання, призначеного вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 березня 2017 року.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду першої інстанції, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Головуючий суддяОСОБА_1