Справа № 161/9412/16-к Провадження №11-кп/773/263/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.2 ст.187 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 листопада 2017 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 березня 2017 року, яким -

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в с.Котовка Магдалинського району Дніпропетровської області, зареєстрований в АДРЕСА_1 , проживає в АДРЕСА_2 , громадянин України, з середньою спеціальною освітою, не працює, неодружений, в силу ст.89 КК України судимості немає

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, та йому призначено покарання, із застосуванням ст.69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією всього належного на праві приватної власності майна.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 визначено рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Вироком вирішено питання про речові докази та судові витрати.

В С Т А Н О В И В
Згідно вироку суду ОСОБА_8 визнаний винним в тому, що він, 13 травня 2016 року близько 22.00год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, неподалік магазину "Боровичок", що по вул.Львівській м.Луцька, за попередньою змовою з особою, матеріали справи відносно якого виділено в окреме провадження, вчинили напад на потерпілого ОСОБА_11 з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу. Так, особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, з метою заволодіння майном потерпілого, наніс один удар кулаком правої руки в обличчя потерпілого, один удар правою ногою у ліву частину поясниці, один удар коліном правої ноги у грудну клітку та один удар кулаком правої руки у ліву частину поясниці, а обвинувачений ОСОБА_8 - один удар правою ногою у нижню частину тулуба ОСОБА_11 , що у сукупності з іншими ударами стало причиною втрати ним свідомості на певний час та, з кишені шкіряної куртки потерпілого, особа справа відносно якого виділена в окреме провадження, незаконно заволоділа мобільним телефоном марки "Samsung galaxy trend 2" вартістю 1500 грн., із сім-карткою оператора "МТС", чохлом до мобільного телефону чорного кольору вартістю 40 грн., паспортом громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_11 , а обвинувачений ОСОБА_8 - шкіряною курткою, яку зняв з потерпілого, вартість якої, згідно висновку товарознавчої експертизи №308 від 23.06.2016 року становить 4266, 67 грн., у якій знаходились грошові кошти в сумі 1800 грн., чим спричинили потерпілому ОСОБА_11 матеріальної шкоди на загальну суму 7606, 67 грн. Внаслідок вказаних дій потерпілому ОСОБА_11 було спричинено тілесне ушкодження у вигляді садна в ділянці обличчя, яке виникло в результаті травмуючої дії тупих предметів, та згідно висновку судово-медичної експертизи №541 від 30.05.2016 року, відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

У поданій апеляційній скарзі прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, не оспорюючи фактичних обставин справи, кваліфікацію дій обвинуваченого, вважає вирок суду незаконним та необґрунтованим у зв`язку з неправильним застосуванням кримінального закону, невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину і особі обвинуваченого, безпідставного та невмотивованого призначення покарання із застосуванням до обвинуваченого вимог ст.69 КК України. Зазначає, що судом при постановлені вироку та обрані виду і міри покарання обвинуваченому порушено вимоги ст.65 КК України. Окрім того, вказує, що в даному конкретному випадку, всупереч ч.2 ст.416 КПК України, суд мав право посилити покарання, оскільки обвинувачений при повторному розгляду справи в суді першої інстанції змінив свою позицію. Просить вирок суду першої інстанції скасувати та постановити новий, яким призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавленні волі на строк 7 років 6 місяців з конфіскацією всього належного на праві приватної власності майна.

У поданій апеляційній скарзі обвинувачений не оспорюючи фактичних обставин справи та кваліфікацію дій, вважає вирок суду незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням кримінального закону та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину і особі обвинуваченого, безпідставного та невмотивованого призначення покарання без застосування вимог ст.75 КК України. Зазначає, що судом при постановлені вироку та обрані виду і міри покарання обвинуваченому порушено вимоги ст.65 КК України. Посилається на те, що судом не в повній мірі враховано особу обвинуваченого, оскільки наявних ряд пом`якшуючих обставин та позитивних характеризуючи даних. Просить вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання змінити, на підставі ст.75 КК України встановити іспитовий строк.

В запереченні на апеляційну скаргу прокурора, захисник вважає її необгрунтованою та безпідставною, а тому просить залишити без задоволення.

Заслухавши доповідача який виклав суть вироку суду першої інстанції та доводи апеляційних скарг, міркування прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора з викладених у ній підстав, а скаргу обвинуваченого заперечив, захисника та обвинуваченого, які, кожен зокрема, апеляційну скаргу прокурора заперечили та просили задовольнити скаргу обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Висновок про винуватість ОСОБА_8 у вчинені злочину, за який його засуджено, обґрунтовано зроблений судом, що по суті в апеляційних скаргах не заперечується.

Кваліфікація злочинних дій обвинуваченого за ч.2 ст.187 КК України є правильною і також не оскаржується.

У відповідності до ч.2 ст.416 КПК України, при новому розгляді в суді першої інстанції допускається застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення та посилення покарання тільки за умови, якщо вирок було скасовано за апеляційною скаргою прокурора або потерпілого чи його представника у зв`язку з необхідністю застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання.

Статтею 75 КК України встановлено, що якщо суд при призначенні покарання, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбуття покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбуття покарання з випробовуванням.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Луцького міськрайонного суду від 29 липня 2016 року ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, та йому призначено покарання, із застосуванням ст.69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією всього належного на праві приватної власності майна.

Ухвалою апеляційного суду Волинської області від 26 вересня 2016 року вирок суду від 29.07.2016р. скасований у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та призначений новий розгляд в суді першої інстанції.

Врахувавши ці та інші обставини справи, зокрема і ті, на які посилаються в апеляційних скаргах як прокурор, так і обвинувачений, в їх сукупності, а також врахувавши тяжкість вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, обтяжуючу та пом`якшуючу обставини, з огляду на положення ч.2 ст.416 КПК України, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність призначення основного покарання за ч.2 ст.187 КК України нижче нижньої межі, як це передбачено ст.69 КК України, яке необхідно відбувати реально, оскільки відсутні підстави для можливості звільнення останнього від відбуття покарання на підставі ст.75 КК України, з чим повністю погоджується апеляційний суд.

На думку апеляційного суду, обране судом першої інстанції покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, як самим обвинуваченим, так і іншими особами.

Більше того, звертає апеляційний суд увагу і на те, що прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_9 вирок Луцького міськрайонного суду від 29.07.2016р., де було призначено аналогічне покарання та який був скасований апеляційним судом, навіть не оскаржувався.

У відповідності до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд Волинської області,

У Х В А Л И В
Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 та та обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 березня 2017 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий

Судді