АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/133/18 Справа № 204/4056/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по кримінальним справам апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі апеляційного суду, кримінальне провадження за апеляційною скаргою військового прокурора Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_6 на вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02 жовтня 2017 року, -

В с т а н о в и л а:
цим вироком

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Зеленодольськ Апостолівського району Дніпропетровської області, громадянина України, з вищою освітою, який перебував у статусі військовослужбовця строкової військової служби,та проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 у військовому званні старший солдат, звільненого до запасу 01.08.2017, не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засуджено:

-за ч.3 ст.410 КК України до покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі;

-за ч.2 ст.418 КК України до покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_8 призначено остаточне покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням на строк 3 (три) роки, та покладено обов`язки, передбачені ч.1 ст. 76 КК України.

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Харків, громадянина України, який має професійно-технічну освіту, військовослужбовця строкової військової служби, який проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 у військовому званні старший солдат, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

засуджено:

- за ч.3 ст.410 КК України до покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі;

- за ч.2 ст.418 КК України до покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_9 призначено остаточне покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням на строк 3 (три) роки, та покладено обов`язки, передбачені ч.1 ст. 76 КК України.

Вироком суду, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 визнано винними та засуджено за те, що обидва ОСОБА_8 , проходячи строкову військову службу в особливий період у військовій частині НОМЕР_1 (Національна гвардія України), яка дислокується у АДРЕСА_3 , діючи у порушення відповідних вимог Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Статуту Гарнізонної та вартової служб Збройних Сил України, затверджених Законом України від 24 березня 1999 року N 550-XIV, у період з 29 по 30 квітня 2017 року, з метою реалізації спільного. умислу на викрадення військового майна, будучи чатовим та розвідником відповідно добової варти. самовільно, без дозволу начальника варти залишили пост та, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, проникли на охоронювану територію складів. Далі через вікно ОСОБА_8 проник до вказаного складу, з якого викрав військове майно військової частини НОМЕР_1 НГУ, а саме: 2 тактичні сорочки, 1 бойовий рюкзак, 2 комплекти форми, після чого передав викрадене майно ОСОБА_9 , а останній виніс його за межі охоронюваної території. Викраденим вони розпорядившись на власний розсуд. .В результаті було завдано збитки на загальну суму 3365 гривень

Одночасно, за вказаних обставин. ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ,, порушили відповідні вимоги Статуту Гарнізонної та вартової служб Збройних Сил України.

В апеляційній скарзі:

- прокурор просить вирок в частині призначеного покарання скасувати у зв`язку з невідповідністю, на його думку, призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення внаслідок м`якості, ухвалити новий вирок, яким призначити:

ОСОБА_8 покарання:

-за ч.3 ст.410 КК України у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі;

-за ч.2 ст.418 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_8 призначити остаточне покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

ОСОБА_9 покарання:

- за ч.3 ст.410 КК України у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі;

- за ч.2 ст.418 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_9 призначити остаточне покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд докази, що свідчать про відшкодування ОСОБА_8 та ОСОБА_9 завданих збитків у сумі 3365 грн., а також докази, що свідчать про перебування ОСОБА_8 у цивільному шлюбі та наявності на його утриманні малолітньої дитини - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не досліджував, та не надав їм належної оцінки, а тому не міг на них посилатися, обґрунтовуючи судове рішення, допустив припущення у цій частині, зазначивши у вироку, що вказані пом`якшуючи відомості він взяв в обґрунтування свого рішення зі слів обвинувачених..

Крім того зазначає, що у обвинувальному акті відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 відсутнє посилання на таку пом`якшуючу обставину, як добровільне відшкодування ними завданого збитку.

Вважає, що суд не врахував обставини за яких вчинено вказані кримінальні правопорушення, що обвинувачені підірвали на тривалий час боєздатність військової частини, і що саме покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років допоможе запобігти у подальшому вчиненню аналогічних злочинів військовослужбовцями вказаної та інших військових частин, зміцнити обороноздатність країни.

На його думку, призначене покарання з випробування не буде сприяти профілактиці та попередженню злочинів у військовому середовищі, зокрема у військовій частині НОМЕР_1 , де злочини пов`язані з розкраданням військового майна є поширеними та таке покарання буде створювати уяву у інших військовослужбовців про безкарність, можливість наживи за рахунок держави, не буде сприяти зміцненню законності, правопорядку та попередженню злочинів вказаної категорії у військових колективах, у складний для країни час.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити, доводи обвинувачених та їх захисника, які просили залишити вирок суду без змін, перевіривши матеріали провадження, дослідивши відповідні документи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, та про юридичну кваліфікацію їх дій за ч.3 ст. 410, ч.2 ст.418 КК України є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені наявними у справі доказами, які досліджувались за згодою усіх учасників провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України. Тому в цій частині вони не перевіряються.
Доводи прокурора про не відповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого і особі обвинувачених, внаслідок м`якості, колегія суддів вважає такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Зі змісту закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 50 КК України, вбачається, що покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів. При призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні кримінального правопорушення, суди мають суворо дотримуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Як видно з вироку, призначаючи ОСОБА_8 та ОСОБА_9 покарання, суд врахував характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого, ступінь тяжкості вчинених ними злочинів, а саме особливо тяжкого злочину та тяжкого злочину, дані про особу обвинувачених, які раніше не судимі, відповідно до характеристик, наданих за місцем служби, характеризуються позитивно, під наглядом у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебувають.

Обставинами, що пом`якшують покарання судом визнано з`явлення із зізнанням, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.

Доводи прокурора про відсутність в обвинувальному акті відносно ОСОБА_8 ОСОБА_9 посилання на таку пом`якшуючу обставину, як добровільне відшкодування ними завданого збитку, унеможливлювало посилання суду на вказану обставину вироку, є безпідставними, остільки суд, виходячи з вимог ст.ст.1,65,66 КК України обгрунтовано врахував дану обставину як пом`якшуючу, остільки обвинувачені відшкодували збитки в повному обсязі.

Доводи прокурора про відшкодування ОСОБА_8 та ОСОБА_9 завданих збитків у сумі 3365 грн., а також докази, що свідчать про перебування ОСОБА_8 у цивільному шлюбі та наявності на його утриманні малолітньої дитини - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не досліджував, та не надав їм належної оцінки, а тому не міг на них посилатися, обґрунтовуючи судове рішення, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки як видно з матеріалів справи, в ході початку службового розслідування, обвинувачені добровільно повернули викрадене майно.

Крім цього, апеляційному суду надано довідку та копію свідоцтва про народження дитини, які свідчать про перебування ОСОБА_8 у цивільному шлюбі та наявності на його утриманні малолітньої дитини - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Не можна вважати обґрунтованим і довід прокурора, що вказане викрадене майно, підірвало боєздатність всієї держави, остільки викрадення 2 тактичних сорочок, 1 бойового рюкзака, 2 комплектів форми, за своїм найменуванням не могли по суті привести до тяжких наслідків, на чому помилково наголошував апелянт.

Тому, на думку колегії суддів, суд обґрунтовано призначив ОСОБА_8 та ОСОБА_9 покарання, з застосуванням ст.ст.75. 76 КК України. За своїм видом та розміром, саме таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених і попередження вчинення ними нових злочинів, та відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України.

Отже апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, а вирок суду є обґрунтованим, вмотивованим та законним.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу військового прокурора Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02 жовтня 2017 року, щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , -залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4