Справа №475/1132/17 02.03.2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
2 березня 2018 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 0000479, за апеляційною скаргою прокурора Доманівського відділу Вознесенської місцевої прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу Доманівського районного суду Миколаївської області від 28 листопада 2017 року, стосовно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Руставі, Грузія, громадянина України, раніше судимого, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

-якою обвинувальний акт в кримінальному провадженні № 0000479 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України повернуто прокурору.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
встановив:
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати. Призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Короткий зміст ухвали.
Ухвалою суду обвинувальний акт в кримінальному провадженні № 0000479 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України повернуто прокурору.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі прокурор вважає, що обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_6 , виходячи з його фактичного змісту, відповідає вимогам ч.2 ст. 291 КПК України, оскільки містить виклад фактичних обставин, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію дій обвинуваченого з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, формулювання обвинувачення, а також інші дані, передбачені вказаною статтею.

Зазначає, що в обвинувальному акті вказано правову кваліфікацію правопорушення ст. 395 КК України, а саме порушення правил адміністративного нагляду.

Крім того, вказує, що до обвинувального акту надано реєстр матеріалів досудового розслідування з якого вбачається, що досудове розслідування розпочато 10.11.2017р. та всі подальші процесуальні дії вчинені з зазначеної дати та до дати закінчення досудового розслідування, а саме до 13.11.2017р, на аркуші №4 обвинувального акту зазначено, що обвинувальний акт складено 13 листопада 2017 року, відтак зазначена дата затвердження як 13.11.2016р. є виключно технічною помилкою.

Звертає увагу, на правову позицію Верховного Суду України викладену в постанові суду від 12.10.2017р., в якій зазначено, що Суд визнав правильним висновок касаційного суду, відповідно до якого відсутність в обвинувальному акті вказівки, що особа обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило судам нижчих інстанцій ухвалити законні та обґрунтовані рішення, й не є підставою для їх скасування.

Обставини встановлені судом першої інстанції.
15.11.2017 р. до Доманівського районного суду Миколаївської області з Доманівського відділу Вознесенської місцевої прокуратури надійшов обвинувальний акт в кримінальному провадженні №0000479 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України.
Ухвалою суду від 28.11.2017р. обвинувальний акт в кримінальному провадженні № 0000479 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України повернуто прокурору.

Повертаючи обвинувальний акт суддя зазначив, що акт не містить однієї з його обов`язкових складових частин, визначеної п.5 ч.2 ст. 291 КПК України, а саме правову кваліфікацію кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України та формулювання обвинувачення, а саме не містить диспозиції даного закону.

Крім того зазначає, що обвинувальний акт прокурором затверджено 13.11.2016 року, тоді як досудове розслідування в даному кримінальному провадженні розпочато 10.11.2017 року.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який не підтримав апеляційну скаргу, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.
Відповідно до змісту п. 3 ч. 2 ст. 283, ст. 291 КПК України, обвинувальний акт є підсумковим процесуальним документом досудового слідства, за допомогою якого здійснюється функція обвинувачення, та в якому викладається його сутність і підстави, дається юридична оцінка та кваліфікація дій підозрюваного (обвинуваченого), визначаються межі судового розгляду.
Вичерпний перелік відомостей, які має містити обвинувальний акт, визначено ч. 2 ст. 291 КПК України.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Таким чином, у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт перевіряється на відповідність саме вимогам ч. 2 ст. 291 КПК України.
Із вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України випливає, що обвинувальний акт повинен обов`язково містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у його вчиненні, форма вини, мотив і мета вчиненого, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Як слідує із тексту обвинувального акту, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України, а саме: порушення правил адміністративного нагляду.

Однак, викладаючи фактичні обставини щодо вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України, органом досудового слідства зазначено лише те, що ОСОБА_6 порушив правила адміністративного нагляду, однак всупереч вимогам ст.291 КПК України не сформульовано обвинувачення ОСОБА_6 із викладом детальних обставин інкримінованого йому злочину.
У міжнародних джерелах права, зокрема, в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, йдеться про те, що однією із гарантій права на справедливий суд, відповідно до пункту «а» частини третьої статті 6, є негайна і детальна поінформованість зрозумілою для обвинуваченого мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.
Практика Європейського суду з прав людини орієнтує, що обвинуваченням визнається офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про наявність припущення про вчинення особою кримінально караного правопорушення й при цьому стосується саме змісту фактичних обставин кримінального правопорушення, оскільки в контексті статті 6 Конвенції Європейський суд з прав людини покликаний убачати, що приховано за зовнішньою стороною справи, та досліджувати реалії розглядуваної справи («Девеер проти Бельгії» від 27 лютого 1980 року).
Конкретності саме змісту обвинувачення стосується й рішення Європейського суду у справі «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року.
Проте, спрямований до суду обвинувальний акт не містить формулювання обвинувачення та правової кваліфікації інкримінованого ОСОБА_6 злочину.
Диспозиція ст. 395 КК України передбачає відповідальність за самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, а також неприбуття без поважних причин у визначений строк до обраного місця проживання особи, щодо якої встановлено адміністративний нагляд.
Разом з тим, в обвинувальному акті, при формулюванні обвинувачення не зазначено, яке із правил адміністративного нагляду порушив обвинувачений, що тягне за собою кримінальну відповідальність.
Враховуючи наведене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо невідповідності вимогам КПК України обвинувального акту відносно ОСОБА_6 .
Разом з тим, посилання апелянта на те, що дата затвердження обвинувального акту «13.11.2016р.» є виключно технічною помилкою, є прийнятним та апеляційний суд погоджується з цим, оскільки обвинувальний акт складений 13.11.2017р. до якого доданий реєстр матеріалів досудового розслідування з якого вбачається, що досудове розслідування розпочато 10.11.2017р.
Проте, з урахуванням викладеного, відсутні правові підстави для скасування оскаржуваної ухвали, а відтак, і для задоволення апеляційної скарги прокурора.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419, 532 КПК України, апеляційний суд
постановив:
Апеляційну скаргу прокурора Доманівського відділу Вознесенської місцевої прокуратури ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Доманівського районного суду Миколаївської області від 28 листопада 2017 року, якою обвинувальний акт в кримінальному провадженні № 0000479 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України повернуто прокурору залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий
Судді