Справа №484/3922/16-к 21.02.2018
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження: № 11-кп/784/79/18 Головуючий суду першої інстанції:
Категорія: ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ОСОБА_1
ч.2 ст.289 КК України Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 лютого 2018 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
розглянувши за матеріалами кримінального провадження №0002505 в режимі відеоконференції апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника ОСОБА_7 та прокурора Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_8 на вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 червня 2017 року відносно
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Вільшанка Кіровоградської області; громадянина України з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого; зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ; раніше судимого:
- 22.03.2010 року Суворовським районним судом м.Одеса за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки;
- 03.09.2010 року Голованівським районним судом Кіровоградської області за ч.3 ст.286 КК України на 5 років позбавлення волі;
- 09.07.2015 року Вільшанським районним судом Кіровоградської області за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки;
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст. 185, ч.2 ст.289 КК України;
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; уродженця смт. Вільшанка Кіровоградської області; громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, маючого малолітню дитину, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 13.12.2004 року Вільшанським районним судом Кіровоградської області за ч.3 ст.185 КК України на 3 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки;
- 18.02.2005 року Вільшанським районним судом Кіровоградської області за ч.3 ст.185 КК України на 4 роки позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки; - 21.09.2007 року Вільшанським районним судом за ч.2 ст.186 КК України на 5 років позбавлення волі;
Обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.289 КК України;
учасники судового провадження
прокурор: ОСОБА_11
обвинувачені: ОСОБА_9 , ОСОБА_10
захисники: ОСОБА_12 , ОСОБА_7

В с т а н о в и в :
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції та вимог апеляційних скарг.
Вироком суду ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.289 КК України та призначено покарання: за ч.3 ст.185 КК України у виді 3 років позбавлення волі, за ч.2 ст.289 КК України у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.
Відповідно до ч.1 ст.70 КК України ОСОБА_9 за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань призначено остаточне покарання у виді 6 років позбавлення волі без конфіскації майна;
Відповідно до ч.1 ст.71 КК України ОСОБА_9 до остаточно призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного вироком Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 09.07.2015 року за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі, та, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначено покарання за сукупністю вироків у виді 6 років 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна;
ОСОБА_9 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та виправдано його, у зв`язку з недоведенням наявності в його діянні складу кримінального правопорушення;
До набрання вироком законної сили залишено ОСОБА_9 , запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Строк відбуття покарання ОСОБА_9 , рахувати з моменту затримання 18.11.2016 року.
На підставі ч.5 ст.72 КК України, в редакції чинній станом на 20.06.2017року, зараховано обвинуваченому ОСОБА_9 у строк відбуття покарання строк тримання під вартою в період з 18.11.2016 року до набрання чинності Закону України № 2046-VIII від 18 травня 2017 року «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення», а саме: до 20.06.2017 року включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
На підставі ч.5 ст.72 КК України, в редакції станом на теперішній час, зараховано обвинуваченому ОСОБА_9 у строк відбуття покарання строк тримання під вартою в період з 21.06.2017 року до набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
ОСОБА_10 визнано невинуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.289 КК України та виправдано його, у зв`язку з недоведенням його вини.
В задоволенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_13 в частині стягнення з ОСОБА_10 шкоди, заподіяної злочинами, відмовити в повному обсязі;
В задоволенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_13 в частині стягнення зі ОСОБА_9 матеріальної шкоди в сумі 1 929 грн відмовити в повному обсязі.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_13 в частині стягнення зі ОСОБА_9 матеріальної шкоди в сумі 1 950 грн та моральної шкоди в сумі 2 000 грн. залишити без розгляду.

Вирішено питання стосовно судових витрат та речових доказів.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду в частині виправдання ОСОБА_10 за недоведеністю вини у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.289 КК України, та в частині виправдання ОСОБА_9 у зв`язку недоведенням наявності в його діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та виключення кваліфікуючої ознаки вчиненого 28.09.2016 року ОСОБА_9 злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, такої як вчинення злочину за попередньою змовою групою, скасувати з підстав невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неповноти судового розгляду, істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, та невідповідності призначеного ОСОБА_9 покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та невідповідності призначеного ОСОБА_9 покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_9 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом: мопедом "Ямаха Мінт", що належить потерпілому ОСОБА_14 із кваліфікуючою ознакою як вчинене за попередньою змовою групою осіб та ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення велосипеду "Україна", що належить потерпілому ОСОБА_13 , вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб.
Призначити ОСОБА_9 покарання:
- за ч.2 ст.185 КК України - у виді 2 років позбавлення волі;
- за ч.3 ст.185 КК України - у виді 4 років позбавлення волі;
- за ч.2 ст.289 КК України - у виді 6 років позбавлення волі без конфіскації майна.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, призначити ОСОБА_9 покарання у виді 7 років позбавлення волі без конфіскації майна.
На підставі ст.71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 09.07.2015 року та остаточно призначити ОСОБА_9 за сукупністю вироків покарання у виді 8 років позбавлення волі без конфіскації майна.
Визнати ОСОБА_10 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.289 КК України та призначити покарання:
- за ч. 2 ст.185 КК України у виді 1 року позбавлення волі,
- за ч.2 ст.289 КК України у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, призначити ОСОБА_10 покарання у виді 6 років позбавлення волі без конфіскації майна.
Вирішити цивільні позови потерпілих.
В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_9 просить призначити йому більш м`яке покарання, зарахувати у строк відбуття покарання день його затримання, а саме 17.11.2016 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
В своїй апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_9 - ОСОБА_7 просить призначити ОСОБА_9 більш м`яке покарання.
Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги.
В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та доведеності вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.289 КК України щодо незаконного заволодіння транспортними засобами, а саме: мопедом «Сузукі», що належить потерпілому ОСОБА_15 , мопедом «Ямах Артістік», що належить потерпілому ОСОБА_13 , а також за ч.3 ст.185 КК України щодо таємного викрадення телевізора марки «Оріон», що належить потерпілому ОСОБА_14 ..
Однак прокурор вважає, що вирок суду підлягає скасуванню в частині обвинувачення ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у незаконному заволодінні мопедом "Ямаха Мінт" та таємному викраденні велосипеду "Україна", що належить ОСОБА_13 , а також не згоден із занадто м`яким покаранням, призначеним ОСОБА_9 ..
Вважаю, що рішення суду про невинуватість ОСОБА_10 прийнято без повного та всебічного дослідження матеріалів кримінального провадження, без належного аналізу всіх здобутих у справі доказів, без наведення відповідного спростування пред`явленого обвинувачення. Також оцінюючи показання потерпілого та свідків, суд обмежився формальною вказівкою на те, що вони не доводять причетність ОСОБА_10 до вчинення злочинів
На підтвердження вини ОСОБА_10 стороною обвинувачення надано такі докази: покази потерпілого ОСОБА_13 , свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , протокол прийняття заяви ОСОБА_13 про вчинене кримінальне правопорушення від 11.09.2016 року, протокол огляду місця події від 29.09.2016 та таблиця зображень до нього; заява ОСОБА_18 про дозвіл на проведення огляду домоволодіння та видачу мопеда «Ямаха»; протокол огляду місця події від 18.11.2016 року та таблиця зображень до нього, протокол огляду місця події від 18.11.2016.; заява ОСОБА_19 про добровільну видачу мопеда «Ямаха Мінт»; протокол огляду місця події від 05.11.2016 р. про огляд на території Первомайського ВИ ГУНИ за. адресою вул. Грушевського, 29, м.Первомайськ Миколаївської області мопеду марки «Ямаха Мінт»; розписка ОСОБА_13 про отримання від працівників поліції мопеду «Ямаха Мінт», телевізору «Оріон», двох колес від велосипеда «Україна»; висновки експерта №09/3-93 від 11.05.2017 року та № 48 від 19.05.2017 року.
При цьому суд першої інстанції, у вироку жодний доказ по справі не піддав конкретному і категоричному аналізу і оцінці, з порівнянням із іншими доказами на суперечливість чи узгодженість, з викладанням своїх міркувань з приводу прийняття доказів в основу обвинувачення чи їх відкидання, як недостатніх і недопустимих та на яких підставах дійшов висновку про відкидання доказів обвинувачення і виправдання притягнутого до кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_10 .
Більш того, суд не дав належної оцінки показанням свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та потерпілого ОСОБА_14 ..
Окрім того, судом не враховано, що ОСОБА_10 неодноразово раніше судимий за корисливий злочин, а ОСОБА_9 знаходиться на випробувальному терміні, що у певній мірі впливало на їх показання. Вони розуміли, що при встановленні судом винуватості ОСОБА_10 останній має буде відбувати покарання, пов`язане з ізоляцією від суспільства, а покарання ОСОБА_9 буде обтяжене у зв`язку з кваліфікуючою ознакою - вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб.
Розглядаючи кримінальне провадження в частині обвинувачення за фактом викрадення велосипеда «Україна», що належить ОСОБА_13 за ч.2 ст.185 КК України, суд виправдав ОСОБА_9 оскільки суд прийшов до висновку, що стороною обвинувачення не доведено розмір матеріальної шкоди, завданої злочином.
З вказаним не погоджується тому, що суд першої інстанції залишив недослідженими обставини, з`ясування яких мало істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.
Суд помилково визнав недопустимими доказами довідки ФОП ОСОБА_20 щодо розміру матеріальних збитків та хибно прийшов до висновку, що стороною обвинувачення не доведено розмір матеріальної шкоди, завданої ОСОБА_9 злочином.
Таким чином, вважає, що судом першої інстанції ОСОБА_9 та ОСОБА_10 виправдано за ч. 2 ст. 185 КК України без повного та всебічного дослідження матеріалів справи, без належної оцінки та аналізу всіх доказів, без наведеного спростування доводів сторони обвинувачення.
Крім того, прокурор вважає, що вирок підлягає також скасуванню в частині невідповідності призначення ОСОБА_9 покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Зазначає, що суд, врахувавши такі обставини, як ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особу обвинуваченого не надав їм належної оцінки, що потягло за собою безпідставне призначення м`якого покарання стосовно ОСОБА_9 , наближеного до мінімальної межі санкцій ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України.
Так, із матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_21 , починаючи з 2010 року, був засуджений тричі за корисливі злочини, двічі до нього застосовувався інститут звільнення від відбування покарання з випробуванням. Проте, як після відбуття покарання у виді позбавлення волі, так і в період умовного звільнення від відбування такого покарання, ОСОБА_9 знову ставав на шлях скоєння злочинів.

Захисник ОСОБА_7 не оскаржуючи ухвалене по справі судове рішення в частині доведеності вини засудженого ОСОБА_9 та кваліфікації скоєного, просить пом`якшити призначене йому покарання.

Вказує, що ОСОБА_9 винним визнав себе повністю, розкаюється в скоєному, допомагав слідству, не намагався уникнути відповідальність.

Потерпілі не наполягали на призначенні йому суворої міри покарання.

Обвинувачений ОСОБА_9 просив пом`якшити йому покарання, у зв`язку з тим, що він надавав активну допомогу слідству, відшкодував всі збитки, вину визнав повністю.

Крім того, він вважає днем свого затримання 17.11.2016 року, а тому просить зарахувати його у строк відбуття покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Встановлені судом першої інстанції обставини.
Судом першої інстанції встановлено, що 10.09.2016 року у вечірній час ОСОБА_9 , перебуваючи в смт. Підгородня Первомайського району Миколаївської області, проходив по вул. Залізничній вказаного населеного пункту. В цей же час, через щілини у дверях одного з господарських приміщень, яке належить ОСОБА_15 , розташоване біля будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_9 побачив мопед, який відразу вирішив викрасти. Виконуючи задумане, користуючись тим, що за ним ніхто не спостерігає та не може чинити перешкоди його злочинним діям, ОСОБА_9 смикнув за скобу навісного замка, на яку зачинялись двері. Від прикладеного зусилля скоба витягнулась, і вхідні двері до господарського приміщення відчинились. Після цього ОСОБА_9 проник до вказаного господарського приміщення та, не маючи змоги завести мопед, викотив його на вулицю. Так, ОСОБА_9 незаконно заволодів мопедом ОСОБА_15 марки «Сузукі» фіолетового кольору, спричинивши тим самим потерпілому матеріальну шкоду на суму 4 582 грн.
10.09.2016 року у вечірній час перебуваючи в смт. Підгородня Первомайського району Миколаївської області, ОСОБА_9 проходив по вул. Шкільній вказаного населеного пункту. В цей же час, через щілини у дверях одного з гаражів, який належить ОСОБА_13 , розташований біля будинку АДРЕСА_3 , ОСОБА_9 побачив мопед, який відразу вирішив викрасти. Виконуючи задумане, користуючись тим, що ним ніхто не спостерігає та не може чинити перешкоди його злочинним діям, ОСОБА_9 за допомогою частини полотна пилки по металу, яку знайшов по дорозі, пошкодив дужку навісного замка, на який були зачинені двері гаражу, та проник до приміщення. В подальшому, не маючи змоги завести мопед, ОСОБА_9 викотив його на вулицю. Так, ОСОБА_9 незаконно заволодів мопедом ОСОБА_13 марки «Ямаха Артістік» синього кольору, спричинивши тим самим матеріальний збиток на суму 6 659 грн.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, 10.09.2016 року у вечірній час ОСОБА_9 перебуваючи в гаражі ОСОБА_13 , який розташований біля будинку АДРЕСА_3 , вирішив повторно вчинити корисливий злочин. Побачивши на полиці над дверима гаражу телевізор марки «Оріон», ОСОБА_9 вирішив незаконно ним заволодіти. Виконуючи задумане, впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає та не може чинити перешкоди його незаконним діям ОСОБА_9 таємно викрав майно ОСОБА_13 , а саме: телевізор марки «Оріон» чорного кольору, вартістю 800,00 грн, спричинивши тим самим матеріальну шкоду потерпілому на вказану суму.
28.09.2016 року у вечірній час ОСОБА_9 , перебуваючи в смт. Підгородня Первомайського району Миколаївської області, проходив по вул. Шкільній вказаного населеного пункту. В цей же час, через щілини у дверях одного з гаражів, який належить ОСОБА_13 розташованого за вказаною вище адресою, ОСОБА_9 побачив мопед, який відразу вирішив викрасти. Виконуючи задумане, впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає та не може чинити перешкоди його незаконним діям, ОСОБА_9 за допомогою гайкового ключа, який завчасно приніс із собою, відкрутив металеву штабу та проник до гаражу. Після цього, не маючи можливості завести мопед, ОСОБА_9 викотив його на вулицю. Так, ОСОБА_9 таємно заволодів транспортним засобом ОСОБА_13 , а саме: мопедом марки «Ямаха Мінт» білого кольору, вартістю 4 520 грн., спричинивши тим самим матеріальної шкоди потерпілому на вказану суму.
28.09.2016 року ОСОБА_9 з ОСОБА_10 на дворі біля гаража ОСОБА_13 , який розташований біля будинку АДРЕСА_3 , побачили велосипед марки «Україна», який відразу вирішили викрасти. Виконуючи задумане, впевнившись, що за ними ніхто не спостерігає та не може чинити перешкоди їхнім незаконним діям, ОСОБА_9 за попередньої змови з ОСОБА_10 , шляхом вільного доступу таємно викрали велосипед ОСОБА_13 марки «Україна», вартістю 600 грн., спричинивши тим самим майнову шкоду потерпілому на вказану суму. У подальшому даний велосипед було розібрано та від нього залишилось два колеса на загальну суму 200,00 грн.
Крім того, встановлено, що ОСОБА_10 28.09.2016 року разом із ОСОБА_9 , перебуваючи в смт. Підгородня Первомайського району Миколаївської області, проходили по вул. Шкільній вказаного населеного пункту. В цей же час через щілини у дверях одного з гаражів, який належить ОСОБА_13 та розташований біля будинку № 32 по вул. Шкільній смт. Підгородня Первомайського району Миколаївської області, вони побачили мопед білого кольору марки «Ямаха Мінт», який відразу вирішили викрасти. Виконуючи задумане, користуючись, що за ними ніхто не спостерігає та не може чинити перешкоди їхнім злочинним діям, ОСОБА_10 за попередньою змовою зі ОСОБА_9 за допомогою гайкового ключа, який завчасно приніс із собою останній, відкрутили металеву штабу та проникли до гаражу. Після цього, не маючи можливості завести мопед, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 викотили його на вулицю. Так, ОСОБА_10 за попередньою змовою зі ОСОБА_9 таємно заволоділи транспортним засобом ОСОБА_13 , а саме: мопедом марки «Ямаха Мінт» білого кольору, вартістю 4520 грн., спричинивши тим самим потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини з посиланням на докази. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_9 в режимі відеоконференції, його захисника ОСОБА_22 , прокурора на підтримку своїх апеляційних скарг, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а у задоволенню апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника слід відмовити з наступних підстав.
За змістом ч.1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа, кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим, в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 374 КПК України та п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29.06.1990р. «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» мотивувальна частина виправдувального вироку повинна містити підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.
Перевіркою матеріалів справи встановлено, що суд в порушення вимог ст. 94 КПК України оцінив докази без належного розгляду всіх обставин справи в їх сукупності, не навів у вироку переконливих мотивів, з яких він відкинув докази обвинувачення.
На підтвердження вини ОСОБА_10 стороною обвинувачення надано такі докази: покази потерпілого ОСОБА_13 , свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , протокол прийняття заяви ОСОБА_13 про вчинене кримінальне правопорушення від 11.09.2016 року, протокол огляду місця події від 29.09.2016 та таблиця зображень до нього; заява ОСОБА_18 про дозвіл на проведення огляду домоволодіння та видачу мопеда «Ямаха»; протокол огляду місця події від 18.11.2016 року та таблиця зображень до нього, протокол огляду місця події від 18.11.2016.; заява ОСОБА_19 про добровільну видачу мопеда «Ямаха Мінт»; протокол огляду місця події від 05.11.2016 р. про огляд на території Первомайського ВИ ГУНИ за. адресою вул. Грушевського, 29, м.Первомайськ Миколаївської області мопеду марки «Ямаха Мінт»; розписка ОСОБА_13 про отримання від працівників поліції мопеду «Ямаха Мінт», телевізору «Оріон», двох колес від велосипеда «Україна»; висновки експерта №09/3-93 від 11.05.2017 року та № 48 від 19.05.2017 року.
Виправдовуючи ОСОБА_10 , суд першої інстанції лише зазначив, що ці докази не підтверджують винуватість ОСОБА_10 .
Однак, рішення суду про невинуватість ОСОБА_10 прийнято без повного та всебічного дослідження матеріалів кримінального провадження, без належного аналізу всіх здобутих у справі доказів, без наведення відповідного спростування пред`явленого обвинувачення.
При цьому суд першої інстанції, у вироку жодний доказ по справі не піддав конкретному і категоричному аналізу і оцінці, з порівнянням із іншими доказами на суперечливість чи узгодженість, з викладанням своїх міркувань з приводу прийняття доказів в основу обвинувачення чи їх відкидання, як недостатніх і недопустимих та на яких підставах дійшов висновку про відкидання доказів обвинувачення і виправдання притягнутого до кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_10 .
Більш того, визнавши ОСОБА_9 винним за цим же епізодом обвинувачення, суд в обгрунтування винуватості обвинуваченого в основу вироку поклав ці ж докази.
Крім того, суд не дав належної оцінки показанням свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та потерпілого ОСОБА_14 .
Так, свідок ОСОБА_23 суду повідомив, що мопед «Ямаха» він купував вночі у хлопця на ім`я ОСОБА_24 , обличчя якого не пам`ятає. Окрім того, продавець мопеду повідомив, що мопед викрав з якимось хлопцем. Куплений мопед згодом продав ОСОБА_25 .
Свідок ОСОБА_17 та потерпілий ОСОБА_13 повідомили, що на час угону мопеду 28.09.2016 року двері приміщення, де він знаходився закривалися таким чином, що відкрити їх шляхом пошкодження навісного замку один чоловік фізично не має можливості. У зв`язку з цим вважають, що угон був здійснений групою осіб. Суд взагалі не вказав на цей факт у вироку.
Крім того, з вироком в частині виправдання ОСОБА_9 за фактом викрадення велосипеда «Україна», що належить ОСОБА_13 через недоведеність розміру матеріальної шкоди, завданої злочином, також не може погодитися апеляційний суд.
Суд першої інстанції залишив недослідженими обставини, з`ясування яких мало істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, оскільки належним чином не оцінив висновок експерта з точки зору його належності і достовірності, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про його належність і допустимість.
Суд помилково визнав недопустимими доказами довідки ФОП ОСОБА_20 щодо розміру матеріальних збитків та хибно прийшов до висновку, що стороною обвинувачення не доведено розмір матеріальної шкоди, завданої ОСОБА_9 злочином.
Висновки, щодо недоведеності участі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не відповідають фактичним обставинам та не узгоджуються з рештою доказів, у тому числі і письмовими.
Наведені висновки суду першої інстанції є суперечливими і не можуть бути усунуті в судовому засіданні апеляційного суду.
Відповідно до ст. 411 КПК України, судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші.
За таких обставин вирок суду не можна визнати таким, що відповідає вимогам закону та є обґрунтованим. Судом першої інстанції не дотримані вимоги ст. 370 КПК України про ухвалення законного та обґрунтованого вироку, що відповідно до положень ч.1 ст. 412 КПК України є істотним порушенням кримінального процесуального закону, яке тягне скасування судового рішення.
Тому, виходячи з системного аналізу положень ст. ст. 404, 407, 412, 415 КПК України, застосовуючи положення ч.6 ст. 9 КПК України, апеляційний суд вважає необхідним задовольнити частково апеляційну скаргу прокурора в частині скасування вироку й, скасувавши вирок, призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Приймаючи до уваги те, що при розгляді справи судом першої інстанції допущена була неповнота та однобічність, вирок суду не відповідає вимогам закону, то його необхідно скасувати з поверненням справи на новий судовий розгляд під час якого суду необхідно всебічно і повно дослідити зібрані по справі докази в їх сукупності й прийняти законне та обґрунтоване рішення.
У зв`язку з скасуванням вироку з процесуальних підстав інші доводи, які наведені в апеляційних скаргах, слід перевірити при новому судовому розгляді.
Керуючись ст.ст. 405,407, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,
П о с т а н о в и в :
Апеляційні скарги ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_8 задовольнити частково.
Вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 червня 2017 року відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді 1 інстанції в іншому складі суду.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_9 тримання під вартою залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: