Провадження № 1/761/17/2016
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 жовтня 2016 року м. Київ

Шевченківський районний суд м. Києва у складі головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , захисника підсудного ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у закритому судовому засіданні в залі Шевченківського районного суду м. Києва кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 152; ч. 3 ст. 28, ч.1 ст. 154; ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 155; ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 156; ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 156; ч. 3 ст. 302 КК України;

ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 152; ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 154; ч. 3 ст. 28, ч.1 ст.155; ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 156; ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 156; ч. 3 ст. 302 КК України;

ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 152; ч. 3 ст. 28, ч.1 ст.154; ч. 3 ст. 28, ч.1 ст.155; ч. 3 ст. 28, ч.1 ст.156; ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст.156; ч. 3 ст. 302 КК України,

у с т а н о в и в :
Шевченківським районним судом м. Києва на підставі положень КПК України 1960 року здійснюється розгляд кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні вищевказаних злочинів.

Відповідно до обвинувального висновку підсудні ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у складі організованої злочинної групи вчинили низку злочинів проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, громадського порядку і моральності.

Зокрема, ОСОБА_5 інкриміноване те, що він, очолюючи з вересня 2006 по вересень 2009 років стійке злочинне об`єднання, визначив як об`єкт злочинного посягання статеву свободу та статеву недоторканість неповнолітніх і малолітніх осіб жіночої статі, вчинення розпусних дій щодо них, вступ у статеві зносини з особами, які не досягли статевої зрілості, пошук, утворення і утримання місць розпусти.
Так, ОСОБА_5 у середині липня 2007 року у ході телефонної розмови з малолітньою ОСОБА_9 , якій на той час виповнилося 13 років, під приводом спілкування запросив її до квартири АДРЕСА_1 , де запропонував ОСОБА_9 вжити алкогольні напої, внаслідок цього остання втратила можливість розуміти сутність і характер вчинюваних з нею дій.
Надалі ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, вступив зі ОСОБА_9 за добровільної згоди останньої у статеві зносини природним способом, тим самим вчинив розпусні дії щодо малолітньої особи, що органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.3 ст. 28, ч.2 ст. 156 КК України.
Крім того, згідно з висунутим обвинуваченням ОСОБА_5 приблизно у липні 2007 року під приводом спілкування запросив малолітню ОСОБА_9 та неповнолітню ОСОБА_10 , якій на той час виповнилося 14 років, до приміщення квартири АДРЕСА_1 .
Після цього ОСОБА_5 запропонував ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вжити алкогольні напої, які після вживання спиртного, будучи у стані алкогольного сп`яніння, втратили можливість розуміти сутність і характер вчинюваних з ними дій.
ОСОБА_5 з метою статевих зносин з ОСОБА_10 , будучи обізнаним, що остання не досягла повноліття та статевої зрілості, бажаючи задовольнити статеву пристрасть природним та неприродним способами, залишившись з ОСОБА_10 наодинці, за добровільною згодою останньої вчинив з нею статевий акт природним та неприродним шляхом, тобто вчинив статеві зносини з особою, яка не досягла статевої зрілості.
У подальшому ОСОБА_5 упродовж липня-серпня 2007 року, з періодичністю приблизно один раз на два тижні, знаходячись у місці розпусти квартирі АДРЕСА_1 , вчиняв розпусні дії та задовольняв статеву пристрасть з неповнолітньою ОСОБА_10 .
Крім того, підсудний ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні аналогічних дій щодо неповнолітньої ОСОБА_9 у приміщенні квартири АДРЕСА_1 - на початку червня, на початку та у кінці липня 2007 року; у приміщенні квартири АДРЕСА_2 - у кінці серпня 2008 року; у приміщенні квартири АДРЕСА_3 - на початку січня та у серпні 2009 року.
Згідно з пред`явленим обвинуваченням ОСОБА_5 , будучи обізнаним про неповноліття та недосягнення статевої зрілості потерпілими ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , запропонував їм провести час на пароплаві, на що останні погодились. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_5 , знаходячись на вказаному пароплаві в акваторії річки Дніпро, пригостивши вказаних осіб алкогольними напоями, на очах у неповнолітніх ОСОБА_11 та ОСОБА_12 вступив у природний статевий акт з невстановленою особою жіночої статі.
Крім того, 19.08.2009 ОСОБА_5 , бажаючи задовольнити свою статеву пристрасть, запросив до ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_4 , неповнолітніх ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_11 для участі у статевих оргіях. Отримавши від ОСОБА_14 відмову вступити з ОСОБА_5 у статевий акт у неприродний спосіб, підсудний продемонстрував свій оголений статевий орган присутнім ОСОБА_15 та ОСОБА_11 . А у подальшому ОСОБА_5 на очах у неповнолітніх ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 вступив у природний та неприродний статевий контакт з невстановленою особою жіночої статі.
У кінці серпня 2009 року ОСОБА_8 за вказівкою ОСОБА_5 , привіз до місця розпусти - приміщення квартири АДРЕСА_5 неповнолітніх ОСОБА_11 і ОСОБА_13 . Підсудний ОСОБА_5 , бажаючи задовольнити статеву пристрасть, вступив з ОСОБА_14 у статевий акт природним та неприродним способом.
Надалі ОСОБА_5 на очах у ОСОБА_11 та ОСОБА_13 вчинив з ОСОБА_7 природний та неприродний статевий акт.
Крім того, 01.09.2009 ОСОБА_5 запропонував неповнолітній ОСОБА_13 поїхати з ним на дачу за адресою - АДРЕСА_6 , на що остання погодилась. Того ж дня приблизно о 21.00 год. ОСОБА_5 , перебуваючи у приміщенні будинку за вищевказаною адресою, бажаючи задовольнити статеву пристрасть, роздягнувся та, демонструючи свій статевий орган, дав вказівку ОСОБА_13 та ОСОБА_7 роздягнутись. Після того як останні зняли одяг, ОСОБА_5 у присутності неповнолітньої ОСОБА_13 вступив з ОСОБА_7 у неприродний статевий контакт, а у подальшому вчинив природний статевий акт з неповнолітньою ОСОБА_13 .
Також ОСОБА_5 на початку вересня 2009 року зустрівся з неповнолітніми ОСОБА_11 та ОСОБА_13 у будинку АДРЕСА_6 , де вжив разом з ними спиртні напої. Після цього у неприродний спосіб, на очах неповнолітньої ОСОБА_11 вступив у статевий акт з неповнолітньою ОСОБА_13 .
Надалі ОСОБА_5 вступив у природний статевий зв`язок з ОСОБА_11 на очах у неповнолітньої ОСОБА_13 , усвідомлюючи при цьому, що неповнолітня ОСОБА_11 не досягла статевої зрілості.
Вказані дії підсудного органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 3 ст. 28 та ч.1 ст. 156 КК України як розбещення неповнолітніх, тобто вчинення організованою групою розпусних дій щодо особи, яка не досягла шістнадцятирічного віку.
Крім того, вищезазначені дії підсудного ОСОБА_5 отримали кримінально-правову кваліфікацію також за ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст.155 КК України як вчинені організованою групою статеві зносини з особами, які не досягли статевої зрілості.
Також ОСОБА_5 обвинувачується за ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 154 КК України, тобто у примушуванні жінки до вступу у статевий зв`язок природним або неприродним способом особою, від якої жінка службово залежна.
Згідно з обвинувальним висновком вказаний злочин вчинений ОСОБА_5 за таких обставин.
Наказом Міністерства освіти і науки України від 26.05.2004 № 472-к ОСОБА_5 призначений на посаду ректора Київської державної академії водного транспорту ім. Петра Конашевича-Сагайдачного. У період з 27.05.2004 до листопада 2009 року, обіймаючи вказану посаду, будучи наділеним контрольними повноваженнями відносно студентського складу вказаного навчального закладу, будучи організатором утвореної та очолюваної ним злочинної групи, підсудний використовував службову залежність ОСОБА_9 , яка навчалася у Коледжі морського і річкового флоту вказаної академії, вчиняв відносно неповнолітньої ОСОБА_9 злочини, направлені проти її статевої свободи та статевої недоторканості.
Підсудний ОСОБА_5 під час судового розгляду заявив клопотання про закриття щодо нього кримінальної справи ч. 3 ст. 28, ч.1 ст. 154; ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 155; ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 156; ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 156 КК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що вказані вище злочини на день їх вчинення були віднесені до злочинів середньої тяжкості, з моменту їх вчинення минуло понад п`ять років, що відповідно до ст. 49 КК має наслідком закриття кримінальної справи.

У судовому засіданні підсудний ОСОБА_5 підтримав своє клопотання, просив його задовольнити з наведених у ньому підстав.

Захисник ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 підтримав заявлене клопотання, просив врахувати, що відповідно до вимог ст. 111 КПК 1960 року закриття кримінальної справи у зв`язку з закінченням строків давності є обов`язком суду, тобто не передбачає будь-яких альтернативних рішень.

Інші підсудні підтримали клопотання ОСОБА_5 , просили його задовольнити.

Потерпіла ОСОБА_4 заперечувала проти закриття справи.

Прокурор, в цілому погодившись з наявністю підстав для закриття кримінальної справи, у той же час поставив під сумнів доцільність прийняття такого рішення на даній стадії розгляду, обґрунтовуючи свою думку тим, що це може привести до зміни процесуального статусу підсудного ОСОБА_5 .

Суд, заслухавши доводи ОСОБА_5 та його захисника, думки інших підсудних, заперечення потерпілої ОСОБА_4 , з`ясувавши позицію прокурора, дійшов висновку про таке.

У силу ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років у разі вчинення злочину середньої тяжкості.
Згідно з обвинувальним висновком період, коли відбувалися події, що поставлені у провину ОСОБА_5 , тривав з вересня 2006 по вересень 2009 років.
Суд приймає до уваги, що найтяжчим з інкримінованих обвинуваченому злочинів (на момент їх вчинення) та щодо яких ОСОБА_5 ініційовано звільнення від кримінальної відповідальності, був злочин за ч.1 ст.155 КК, оскільки він передбачав покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років.
Санкція ч. 2 статті 156 КК у редакції на липень 2007 року, тобто на час, коли мали місце зазначені в обвинувальному висновку події, встановлювала покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років.
У подальшому статті обвинувачення зазнали змін, передбачивши більш суворе покарання, однак у силу положень ч.2 ст. 5 КК України закон, який посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної сили.
Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 12 «Про застосування судами України законодавства про звільнення від кримінальної відповідальності» звільненням особи від кримінальної відповідальності є відмова держави від застосування щодо особи, яка вчинила злочин, установлених законом обмежень певних прав і свобод шляхом закриття кримінальної справи.
Згідно з п.8 вказаної постанови особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

Матеріали справи не містять відомостей про вчинення підсудним ОСОБА_5 іншого злочину, також відсутні дані про ухилення підсудного від суду.

Суд не приймає до уваги доводи прокурора про можливу зміну процесуального статусу підсудного ОСОБА_5 внаслідок прийняття позитивного рішення за його клопотанням, оскільки дана особа обвинувачується також у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 28, ч.4 ст.152, ч.3 ст.302 КК України, щодо яких рішення про закриття кримінальної справи судом не приймається.
Відповідно до ст. 282 КПК 1960 р. якщо під час судового розгляду справи будуть установлені підстави для закриття справи, передбачені ст.111 КПК, суддя своєю постановою закриває справу. Отже відповідно до ст. 111 КПК звільнення від кримінальної відповідальності за вказаною підставою є обов`язковим.

За таких обставин суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання підсудного ОСОБА_5 .
Враховуючи викладене, керуючись ст. 11, 44, 49 КК України, ст. 11-1, 282, 296 КПК України 1960 року, суд
п о с т а н о в и в :
Клопотання підсудного ОСОБА_5 задовольнити.

ОСОБА_5 звільнити від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 28, ч.1 ст. 154; ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 155; ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 156; ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 156 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності.

Кримінальну справу у частині обвинувачення ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 28, ч.1 ст. 154; ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 155; ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 156; ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 156 КК України закрити.

На постанову протягом семи діб з дня її винесення може бути подана апеляція до Апеляційного суду м. Києва.

Суддя ОСОБА_1