справа №176/1701/17
провадження №1-кп/176/150/17
В И Р О К
Іменем України
14 листопада 2017 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області

у складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Жовті Води кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Жовті Води Дніпропетровської області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, на утримані має одну неповнолітню дитину, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше судимого вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2017 року за ч. 1 ст. 164 КК України до 120 годин громадських робіт,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 вересня 2017 року за №0000910,

за участі сторін кримінального провадження: прокурора Жовтоводської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_5 ,-

ВСТАНОВИВ:
Постановою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 22 травня 2000 року, ОСОБА_3 зобов`язано сплачувати аліменти на користь ОСОБА_6 на утримання доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на утримання дитини до її повноліття, але не менше 1/2 частини неоподаткованого мінімального доходу громадян, починаючи з 15 травня 2000 року.

Вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2017 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, а самеу злісному ухиленні від сплати аліментів встановлених зазначеним рішенням суду на утримання дитини у період часу з 24 лютого 2016 року по 30 листопада 2016 року. При цьому призначено покарання у виді 120 годин громадських робіт, що останнім відбуто.

Так, маючи не зняту та непогашену в установленому законом порядку судимість, ОСОБА_3 на шлях виправлення та перевиховання не став та продовжив ігнорувати виконання рішення суду щодо сплати аліментів на утримання дитини.

Відповідно постанови головного державного виконавця відділу ДВС Жовтоводського міського управління юстиції від 28 травня 2002 року відкрито виконавче провадження про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на підставі вищевказаного рішення суду.

Постановою головного державного виконавця відділу ДВС Жовтоводського міського управління юстиції від 10 листопада 2015 року ОСОБА_8 у виконавчому провадженні змінено прізвище стягувача з « ОСОБА_9 » на « ОСОБА_10 », у зв`язку із зміною прізвища останньою.

16 червня 2017 року та 04 серпня 2017 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Жовтоводського міського управління юстиції ОСОБА_8 . ОСОБА_3 попереджався про необхідність погашення заборгованості по виплаті аліментів на утримання дочки, з метою виконання рішення суду та про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів.

Однак, на зазначені попередження ОСОБА_3 не реагував, будучи фізично здоровим, не страждаючи на хронічні захворювання, не працевлаштувався, інших заходів для виконання рішення суду не вживав, тим самим протягом вищевказаного періоду умисно, злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

ОСОБА_3 офіційно не працює, будучи фізично здоровим та працездатним в період з 01 грудня 2016 року по 01 вересня 2017 року протягом 9 місяців, безперервно, злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дочки (аліментів), добровільно аліменти не платив, в Жовтоводський міський центр зайнятості, як шукаючий роботу не звертався, на обліку не знаходився, іншої матеріальної допомоги на утримання дочки не надавав.

Так, ОСОБА_3 злісно ухилявся від сплати аліментів протягом грудня 2016 року на суму 1027,26 грн., протягом січня 2017 року на суму 1027,26 грн., протягом лютого 2017 року на суму 1027,26 грн., протягом березня 2017 року на суму 1027,26 грн., протягом квітня 2017 року на суму 1027,26 грн., протягом травня 2017 року на суму 1027,26 грн., протягом червня 2017 року на суму 1027,26 грн., протягом липня 2017 року на суму 1027,26 грн., протягом серпня 2017 року на суму 1027,26 грн.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_3 в період часу з 01 грудня 2016 року по 01 вересня 2017 року протягом 9 місяців, будучи особою раніше судимою за злочин передбачений ч. 1 ст. 164 КК України, злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого, утворилась заборгованість по сплаті аліментів у сумі 9245 грн. 34 коп.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у пред`явленому обвинуваченні за обставин, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю. При цьому показав, що дійсно являється батьком неповнолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дитина проживає разом із потерпілою. На підставі постанови Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 22 травня 2000 року він зобов`язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_6 на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на утримання дитини до її повноліття, починаючи з 15 травня 2000 року. Вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2017 року він притягався до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КК України, у зв`язку із ухиленні від сплати аліментів встановлених рішенням суду на утримання дитини у період часу з 24 лютого 2016 року по 30 листопада 2016 року. Однак, не зважаючи на зазначене, у період з 01 грудня 2016 року по 01 вересня 2017 року, також не сплачував аліменти на користь потерпілої, так як не мав постійного місця роботи. Державним виконавцем він попереджався про відповідальність за ухилення від сплати аліментів. На даний час розуміє необхідність виконувати рішення суду і сплачувати аліменти на утримання доньки та чинить спроби до працевлаштування.
При цьому обвинувачений зазначив, що докази його вини, за інкримінованим діяннями, добуті досудовим слідством, визнає повністю і не оспорює їх, правильно розуміє зміст фактичних обставин кримінального провадження і вважає недоцільним їх дослідження, оскільки вони ніким не оспорюються.

Визнання вини і покази ОСОБА_3 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи, що обвинувачений повністю визнає свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні, не оспорює фактичні обставини справи, погоджується з кваліфікацією вчиненого ним діянь, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, а також заслухавши думку інших учасників судового розгляду, які не висловили жодних заперечень щодо встановлених обставин, роз`яснивши наслідки ст.ст. 349, 394 ч. 2 КПК України та з їх згоди, суд обмежившись дослідженням доказів по справі лише допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих даних на останнього, визнав недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження подій кримінальних правопорушень, винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, які ним не оспорюються та роз`яснив усім учасникам судового розгляду, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, проводячи судовий розгляд у межах висунутого обвинувачення відповідно до вимог ст. 337 КПК України, обвинувачення висунуте ОСОБА_3 визнається судом повністю доведеним, ніким не оспорюється. У зв`язку із чим суд, кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 2 ст. 164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), вчинене особою раніше судимою за злочин передбачений цією статтею.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Зокрема, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості та особу обвинуваченого, який не працює, на обліку у Жовтоводському міському центрі зайнятості, як безробітній, не перебуває і взагалі з цього приводу не звертався, на диспансерному обліку в психкабінеті та наркологічному кабінеті ДЗ «СМСЧ №9 МОЗ України» не перебуває, за місцем проживання характеризується як особа стосовно якої скарг не надходило, хоч зловживає алкологольними напоями і схильний до вчинення правопорушень.

Також суд бере до уваги, що останній, будучи раніше засудженим за аналогічне кримінальне правопорушення, у короткий проміжок часу скоїв аналогічний злочин, спроб працевлаштування не чинив і доказів такого не надав. При цьому, потерпіла у суді повіністю підтримала думку прокурора і просила призначети ОСОБА_3 покарання пов`язане із обмеженням волі.

Згідно досудової доповіді про обвинуваченого у кримінальному провадженні, складеної П`ятихатським міськрайонним відділом з питань пробації Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, в результаті проведеної оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_3 даний орган вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без обмеження волі.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає визнання останнім своєї вини.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Враховуючи тяжкість скоєного ОСОБА_3 кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, наявність обставин, які пом`якшують його покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд дійшов висновку, що останньому необхідно призначити покарання у виді обмеження волі на строк, в межах санкції ч. 2 ст. 164 КК України.
Вказаний вид покарання за глибоким переконанням суду є необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого, відповідатиме цілям покарання. Підстав для застосування ст. 69, 75 КК України судом не встановлено.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.

Судові витрати за провадженням відсутні.
Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлено.
Керуючись ст.ст. 373-374 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України, і призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.
Строк відбування покарання рахувати з моменту приведення вироку у виконання.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області ОСОБА_1