Номер провадження: 11-кп/785/461/18
Номер справи місцевого суду: 502/1028/14-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.04.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Кілійського районного суду Одеської області від 28.12.2017 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кілія Одеської області, українки, громадянки України, з професійно-технічною освітою, одруженої, непрацюючого, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої 28.04.2011 р. Кілійським районним судом Одеської області за ч. 2 та ч. 3 ст. 185 КК України з застосуванням ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі положень ст. ст. 75, 76 КК України звільненої від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки та покладенням обов`язків,
визнано винуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 186 КК України та призначити їй покарання у виді 4 років позбавлення волі.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 71 КК України, до покарання, призначеного за даним вироком, - частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Кілійського районного суду Одеської області від 28.04.2011 р., згідно якого ОСОБА_7 було засуджено за ч. 2 та ч. 3 ст. 185 КК України з застосуванням ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, та на підставі положень ст. ст. 75-76 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки і покладенням обов`язків, - та за сукупністю вироків призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований до ОСОБА_7 , до набрання вироком законної сили залишити без змін.

ВСТАНОВИЛА:
Як зазначено у вироку суду першої інстанції, ОСОБА_7 засуджено за вчинення злочинів за наступних обставин.

16.09.2012 року приблизно о 16-ій годині ОСОБА_7 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи в будинку АДРЕСА_1 , з застосуванням до ОСОБА_8 , яка перебувала в гостях у вказаному будинку, насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, що виразилось в завданні побоїв, які спричинили фізичний біль та не спричинили тілесних ушкоджень, які полягали в нанесенні їй близько семи ударів руками по різним частинам тіла, відкрито викрала мобільний телефон марки «Nokia», вартістю 340 гривень, в якому знаходилась карта пам`яті об`ємом 2 гігабайти, вартістю 50 гривень та дві сім-карти оператора мобільного зв`язку «Київстар», вартістю по 30 гривень кожна, на загальну суму 60 гривень, на рахунку яких знаходилося 15 та 13 гривень, відповідно, чим спричинила потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 478 гривень.
В апеляційній скарзі обвинувачена просить вирок скасувати, в частини приєднання злочинів за сукупністю , просить з резолютивної частини це виключити. Вирок від 24.04.2011 року виконувати самостійно.

Заслухавши прокурора, який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження та дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Допитана в ході судового розгляду обвинувачена ОСОБА_7 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнала частково та дала показання про те, що у вересні 2012 року у вечірній час вона знаходилась у своєї куми ОСОБА_9 з якою вживала алкогольні напої, коли на телефон її чоловіка зателефонувала потерпіла ОСОБА_8 , яка повідомила, що п`є з її чоловіком в його батьківському домі по АДРЕСА_2 . Чорногор поїхала туди на мопеді та коли зайшла до будинку, то дала ляпаса потерпілій, після чого та пішла. Через деякий час ОСОБА_7 знайшла потерпілу сплячою на ліжку в будинку на вул. Шкільній. ОСОБА_7 стала ї будити та вдарила декілька разів, від чого ОСОБА_10 впустила телефон на ліжко, а ОСОБА_11 його підібрала. Потім вона разом з іншими присутніми допомогли ОСОБА_10 змити кров з обличчя. Через деякий час ОСОБА_7 віддала телефон потерпілої ОСОБА_12 , а сама поїхала до с. Нерушай. Умислу на заволодіння телефоном потерпілої у неї не було. Тому вважає, що повинна нести відповідальність лише за завдання тілесних ушкоджень.
Крім часткового визнання своєї вини обвинуваченою, її вина у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується дослідженими в ході судового розгляду доказами.
Показаннями:
Потерпілої ОСОБА_8 , про те, що коли вона знаходилась в гостях, прийшла ОСОБА_13 і стала її ревнувати до свого чоловіка і вдарила її в обличчя. Після цього ОСОБА_8 пішла до ОСОБА_14 , у якої заснула на ліжку в одній з кімнат. Пам`ятає, що після цього ОСОБА_15 вдарила її в обличчя і в цей час в неї випав телефон марки «Nokia» сірого кольору, який знаходився у кишені кофти. Вказаний телефон вона придбала за два тижні перед цим для своєї матері за 340 гривень, в якому знаходились карта пам`яті об`ємом 2 гігабайти та 2 сім-карти мобільного оператора «Київстар». Через деякий час ОСОБА_10 вийшла на кухню, де разом з іншими сиділа ОСОБА_15 і в цей час в неї став дзвонити телефон. ОСОБА_10 по мелодії дзвінка впізнала свій телефон і попросила його повернути, але ОСОБА_11 цього не зробила і разом зі знайомими поїхала з будинку. Через деякий час виявилось, що її телефон опинився у таксиста, який повідомив, що для того, щоб він його повернув, потрібно оплатити борг ОСОБА_11 , яка залишила йому телефон у якості застави. До цього часу їй телефон не повернуто.
Показаннями потерпілої ОСОБА_8 під час повторного допиту про те, що обвинувачена завдала їй не менше 7 ударів по обличчю та тулубу своєю рукою, від чого у неї з носа пішла кров. Спочатку потерпіла за медичною допомогою не зверталась, оскільки жодних тілесних ушкоджень їй завдано не було, і лише після того, як звернулась до правоохоронних органів та була оглянута експертом.
Свідків:
ОСОБА_16 про те, що близько п`яти років тому він зі своєю дружиною ОСОБА_17 та ОСОБА_13 вживали спиртне в магазині в с. Василівка. Через деякий час ОСОБА_15 стала ревнувати свого чоловіка до ОСОБА_10 і ОСОБА_12 відвіз її на мопеді до будинку мешканки села на прізвисько « ОСОБА_18 », а прізвище якої « ОСОБА_19 » і поїхав за дружиною. Коли він з дружиною увійшов до будинку, то побачив, що ОСОБА_11 б`є ОСОБА_10 , у якої з обличчя іде кров. Гажан допоміг вмити їй обличчя. Потім ОСОБА_15 сказала, що у неї є гроші і вони поїхали до села Нерушай, де пробули в гостях близько двох тижнів. Потім ОСОБА_15 викликала таксі і оскільки у неї не було грошей, щоб розрахуватись, віддала йому в якості застави телефон, який забрала у ОСОБА_10 . Коли він став казати їй про те, що це телефон потерпілої, ОСОБА_11 відповіла йому, що потім розберемось.
Свідка ОСОБА_20 про те, що вона разом зі своїм чоловіком ОСОБА_21 та ОСОБА_13 вживали спиртне. Потім ОСОБА_22 відвіз ОСОБА_15 до ОСОБА_14 і повернувся за нею. Коли вона зайшла до кімнати будинку ОСОБА_19 , то побачила ОСОБА_8 , яка лежала на ліжку і у неї на обличчі була кров. Коли вони разом з ОСОБА_11 повертались з с. Нерушай, ОСОБА_15 дала в заставу таксисту мобільний телефон та паспорт свого чоловіка.
ОСОБА_23 про те, що коли у неї в гостях знаходилась ОСОБА_8 , до неї додому прийшли ОСОБА_24 , ОСОБА_25 та ОСОБА_13 . Перебуваючи в будинку, ОСОБА_11 вдарила ОСОБА_26 , у якої після цього випав телефон і його взяла ОСОБА_15 . Коли вони сиділа на кухні, вказаний телефон став дзвонити, але ОСОБА_15 його не повернула на прохання потерпілої і так і пішла з ним.
ОСОБА_27 про те, що коли він повернувся додому, то побачив ОСОБА_8 з розбитим обличчям. За яких обставин це сталось, свідок не бачив.
Висновком експерта:
-№ 137 від 22.12.2017 р. за результатами проведення судово-медичної експерти потерпілої ОСОБА_8 , згідно якого у неї під час обстеження будь-яких тілесних ушкоджень та їх наслідків не виявлено. Відповідно обставинам справи та свідченням потерпілої не виключається можливість нанесення їй ударів, при яких не відобразились їх наслідки у вигляді тілесних ушкоджень /Т. 2, а.с. 194/.
Документами:
- витягом з кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000015 від 04.01.2014 р. на підставі заяви ОСОБА_8 від 03.01.2014 р. про вжиття заходів до невстановлених осіб, які 16.09.2016 р. о 16:20 умисно спричинили їй тілесні ушкодження та відкрито заволоділи майном, чим спричинили збиток на суму 468 гривень /Т.2, а.с. 97/.
- протоколом усної заяви ОСОБА_8 від 29.09.2012 р., згідно якого вона просить Кілійський РВ ГУМВС України в Одеські області вжити заходів до ОСОБА_25 та ОСОБА_13 , які 16.09.2012 р. приблизно о 16-ій годині побили її та забрали мобільний телефон марки «Нокіа» чорного кольору. Сума збитків складає 468 гривень /Т. 2 , а.с. 99/.
- протоколом огляду місця події від 29.09.2012 р. з фототаблицею, складеного за результатами огляду слідчим будинку АДРЕСА_1 /Т. 2, а.с. 101-103/.
Положеннями ст. 17 КПК України закріплено, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.
Згідно положень ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Аналізуючи зібрані в ході досудового розслідування та досліджені в ході судового розгляду докази, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення доведена, оскільки беззаперечно підтверджується сукупністю досліджених судом доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для підтвердження вини обвинуваченої.

Дії ОСОБА_7 вірно кваліфіковані судом за ст. 186 ч.2 КК України.

При призначенні покарання винуватій районний суд врахував ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, особу винної, вчинення злочину особою, що перебувала у стані алкогольного сп`яніння, раніше притягувалась до кримінальної відповідальності, та згідно характеристики за місцем проживання часто зловживає алкоголем і притягувалась до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання батьківських обов`язків, тому суд прийшов до висновку, що виправлення та перевиховання можливе в ізоляції від суспільства.

Суд першої інстанції при складанні покарань обґрунтовано застосував ст. 71 ч.1 КК України і призначив покарання відповідно вимогам ст. 65 КК України.

Колегія суддів не змогла погодитись з доводами обвинувачен6ої про необхідність застосування ст. 70 ч.4 КК України і призначити остаточне покарання таким чином, щоб покарання по першому вироку виконувати самостійно. Такі вимоги не відповідають нормам діючого законодавства і не можуть бути застосовані.

Дослідивши матеріали справи судова колегія з урахуванням конкретних обставин справи вважає, що виходячи з принципу розумності, зваженості та справедливості обвинуваченій правильно призначена міра покарання у вигляді позбавлення волі.

При таких обставинах колегія суддів не знаходить підстав для скасування чи зміни вироку і приходить до думки в необґрунтованості апеляції обвинуваченій .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду Одеської області, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Кілійського районного суду Одеської області від 28.12.2017 року відносно ОСОБА_7 у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України залишити без зміни.

Ухвала може бути оскарженою в касаційному порядку у строк 3 місяці.

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3

З оригіналом згідно суддя: ОСОБА_2