Справа № 675/2019/17
Провадження № 1-кп/675/118/2017
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" листопада 2017 р. Ізяславський районний суд

Хмельницької області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Ізяслав кримінальне провадження № 0000430 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Нове Село Ізяславського району Хмельницької області, жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, середньою-спеціальною освітою, неодруженої, не працюючої, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України,

В С Т А Н О В И В:
25 серпня 2017 року близько 4 год. ОСОБА_5 , за попередньою усною домовленістю з ОСОБА_6 , привів на територію подвір`я господарства під АДРЕСА_1 , де останній проживає з матір`ю ОСОБА_4 , та сестрою ОСОБА_7 , мотоцикл марки «ІЖ 7.108, Планета-5», д.н.з НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 , та яким фактично володіє ОСОБА_5 , де залишив на тимчасове зберігання.

31 серпня 2017 року, близько 15 год., за місцем свого проживання, що по АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 разом з ОСОБА_9 розпивали спиртні напої. В ході цього в ОСОБА_4 , виник умисел на незаконне заволодіння мотоциклом ОСОБА_5 марки «ІЖ 7.108, Планета-5», д.н.з НОМЕР_1 , що знаходився на території її подвір`я.

В подальшому ОСОБА_4 , керуючись корисливим мотивом та усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, попросила ОСОБА_9 допомогти їй продати мотоцикл ОСОБА_5 , повідомивши при цьому, що ОСОБА_5 надав їй дозвіл на продаж вказаного транспортного засобу. На таку пропозицію ОСОБА_9 погодився, після чого ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою власного збагачення, з допомогою ОСОБА_9 , застосовуючи фізичну силу рук, вивели вказаний транспортний засіб з подвіря ОСОБА_4 та повели його в напрямку АДРЕСА_2 . Дійшовши до району БОСів, що по вул. Шевченка, ОСОБА_4 залишилася чекати там, а ОСОБА_9 самостійно транспортував мотоцикл далі за вищевказаною адресою, де продав його ОСОБА_10 за 2 000 грн.

Своїми протиправними діями ОСОБА_4 спричинила для ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 2 050 грн.

13 вересня 2017 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченою ОСОБА_4 укладено угоду про примирення, згідно якої обвинувачена ОСОБА_4 повністю визнала свою винуватість у вчиненні зазначеного діяння. Сторони погодилися на призначення покарання ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 289 КК України у виді обмеження волі на строк 3 роки із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік.

Під час підготовчого судового розгляду потерпілий ОСОБА_5 підтримав угоду про примирення, укладеною з обвинуваченою ОСОБА_4 , просив суд її затвердити та пояснив, що укладення угоди з його сторони є цілком добровільним і він розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

Обвинувачена ОСОБА_4 підтримала угоду про примирення з потерпілим і просила її затвердити. При цьому пояснила, що укладення угоди є цілком добровільним, вона повністю розуміє права, передбаченні п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

Прокурор вважає за можливе затвердження угоди про примирення, укладених між потерпілим та обвинуваченою, вважає, що така угода не суперечить вимогам закону, кваліфікація кримінального правопорушення є правильною, умови угоди не порушують прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб.

Заслухавши думку учасників судового засідання, суд приходить до висновку, що угода про примирення підлягає затвердженню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 і ч. 3 ст. 469 КПК України за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження № 0000430, дії обвинуваченої ОСОБА_4 , обґрунтовано кваліфіковані за ч. 1 ст. 289 КК України. Дане діяння відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості.

В судовому засіданні судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_4 в повній мірі розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

Судом встановлено, що потерпілий розуміє наслідки затвердження даної угоди, визначені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

За таких обставин, суд дійшов до переконання, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При вирішенні питання про відповідність угоди вимогам КПК України та закону, суд, враховує, що умови угоди про примирення не суперечать вимогам КПК України та закону, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб, не встановлено підстав вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися, не встановлено очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, а також відсутні фактичні підстави для невизнання винуватості.

Таким чином в судовому засіданні встановлено, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , що виразились у незаконному заволодінні транспортним засобом ОСОБА_5 , мало місце. Зазначене діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

Обвинувачена ОСОБА_4 винна у вчиненні вказаного кримінального правопорушення і підлягає покаранню за його вчинення.

При призначенні покарання, суд згідно із вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченої, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченій, суд визнає її щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, та добровільне відшкодування завданої шкоди.

Обставиною, що обтяжують покарання обвинуваченій судом не встановлено.

Що стосується особи обвинуваченої ОСОБА_4 , суд враховує, що вона раніше не судима, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, за яким характеризується задовільно.

Із врахуванням всіх обставин справи та особи обвинуваченої суд вважає, що узгоджена сторонами угода про примирення покарання відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, особі обвинуваченої, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання.

Також при призначенні покарання обвинуваченій, суд враховує, що узгоджені сторонами в угоді про примирення вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені Кримінальним кодексом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 Кримінального процесуального кодексу України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченою, призначення їй узгодженої сторонами міри покарання.

Судові витрати по справі відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Питання про долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-375, 474-475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:
Затвердити угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченою ОСОБА_4 від 13 вересня 2017 року.

Визнати ОСОБА_4 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, призначивши узгоджену сторонами міру покарання у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засуджену від відбування покарання з випробовуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 , протягом іспитового строку періодично з`являтись до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Речові докази: копію розписки, що дана ОСОБА_9 31.08.2017 року, на папері формату А-4 залишити при справі, а технічний паспорт мотоцикла «ІЖ 7.108, Планета-5», д.н.з НОМЕР_1 , повернути потерпілому ОСОБА_5 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Хмельницької області через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя /підпис/ ОСОБА_1

Вірно: суддя ОСОБА_1