Провадження 11-кп/792/683/17
Справа № 672/1264/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.15 ч.2 ст.289КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000223 від 24.06.2017 року, за апеляційною скаргою прокурора на вирок Городоцького районного суду Хмельницької області від 29 вересня 2017 року,

в с т а н о в и л а:
Вироком Городоцького районного суду Хмельницької області від 29 вересня 2017 року,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та офіційно зареєстрованого у АДРЕСА_1 , фактично проживаючого по АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, не одруженого, офіційно не працюючого, освіта професійно-технічна, раніше не судимого, -

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.289 КК України та призначено йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст.75 КК України - звільнено ОСОБА_8 від відбуття покарання з випробуванням, встановлено йому іспитовий строк тривалістю в один рік шість місяців.

В порядку ч.1 ст.76 КК України покладено на ОСОБА_8 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Обвинуваченого ОСОБА_8 звільнено з-під варти негайно в залі суду.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави - 395 грн. 48 коп. судових витрат у вигляді вартості проведення судової автотоварознавчої експертизи.

Доля речових доказів вирішено відповідно до ст.. 100 КПК України.

Як вбачається з вироку, ОСОБА_8 24.06.2017 року, близько 03 год. 20 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на вул. Бузковій в смт. Сатанів Городоцького району Хмельницької області, побачив на господарстві № 13, яке належить ОСОБА_9 , припаркований автомобіль марки «МАN», моделі «LЕ 8.180», д/н НОМЕР_1 , вартістю згідно товарознавчої експертизи № 75а від 18.07.2017 - 130130 грн., який належить власнику цього господарства та вирішив ним незаконно заволодіти.

З цією метою, обвинувачений, шляхом вільного доступу, зайшов на господарство ОСОБА_9 , де підійшов до припаркованого на подвір`ї вказаного автомобіля. В подальшому, ОСОБА_8 , шляхом відчинення водійських дверей, які на той час зачиненні на ключ не були, проник в салон цього автомобіля. Перебуваючи в салоні автомобіля обвинувачений здійснив запуск двигуна за допомогою ключів, які були залишені потерпілим в замку запалення, зачинив двері з середини та почав здійснювати спроби щодо руху згаданим транспортним засобом.

Однак, ОСОБА_8 свої злочинні дії щодо незаконного заволодіння автомобілем до кінця не довів з причин, що не залежали від його волі, оскільки рух автомобіля був заблокований стоянковим гальмом. Також, в цей час з будинку вибіг потерпілий ОСОБА_9 , який розбив водійське вікно дверей, та здійснив повну зупинку двигуна автомобіля, тим самим завадив вчинення вказаного протиправного діяння ОСОБА_8 ..

Від прокурора надійшла апеляційна скарга в якій він, не заперечує вини обвинуваченого у вчиненні злочину та фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, місця, часу, способу його вчинення та інших обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано у порядку ч.3 ст. 349 КПК України недоцільним. Разом з тим, вважає що вирок суду першої інстанції підлягає зміні у зв`язку із неправильним застосування закону України про кримінальну відповідальність. Просить визнати ОСОБА_8 винуватим за ч.2 ст.15, ч.1 ст.289 КК України та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст.. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців, поклавши на нього обов`язки, передбачені ч.1 ст. 76 КК України. В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін. Зазначає, що оскільки діями ОСОБА_8 реальна шкода потерпілому у значних розмірах не спричинена, тому в його діях відсутня кваліфікуюча ознака ч.2 ст.289 КК України, а тому його дії слід кваліфікувати за ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 289 КК України, як закінчений замах на незаконне заволодіння транспортним засобом.

Заслухавши суддю доповідача, доводи прокурора на підтримання поданої апеляційної скарги, думку захисника - адвоката ОСОБА_7 , який вважав, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона підлягає до задоволенню з таких підстав.

У відповідності до вимог ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції, переглядає рішення суду першої інстанції, в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується показаннями обвинуваченого в судовому засіданні в яких він визнав себе винуватим у вчиненні замаху на незаконне заволодіння транспортним засобом, що належить ОСОБА_9 , в стані алкогольного сп`яніння.

Ці фактичні обставини кримінального провадження в апеляційній скарзі не оскаржуються.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора про необхідність зміни вироку, стосовно ОСОБА_8 , у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність при кваліфікації дій обвинуваченого, колегія суддів, вважає їх обґрунтованими.

ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст.15, ч.2 ст.289 КК України, а саме в закінченому замаху на незаконне заволодіння транспортним засобом, що завдало значної матеріальної шкоди.

Згідно п.3 примітки до ст.289 КК України, в частинах другої і третьої цієї статті матеріальна шкода визнається значною у разі заподіяння реальних збитків на суму від ста до двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а великою - у разі заподіяння реальних збитків на суму понад двісті п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 « Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що відповідно до частин 2, 3 ст. 289 КК України та п. 3 примітки до цієї статті матеріальну шкоду слід визнавати значною в разі заподіяння реальних збитків на суму від 100 до 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а великою - на суму понад 250 таких мінімумів. При вирішенні питання про те, чи були збитки реальними, необхідно виходити з положень п. 1 ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України, де зазначено, що такими збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, що вона зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Якщо транспортний засіб не зазнав ніяких пошкоджень унаслідок незаконного заволодіння, його технічний стан не погіршився і відновлення він не потребує або сума відповідних витрат менша від зазначеної у п.3 примітки до ст.289 КК України, така кваліфікуюча ознака, як заподіяння значної або великої шкоди, відсутня. У разі пошкодження внаслідок дій винної особи окремих деталей, вузлів, агрегатів транспортного засобу розмір реальних збитків необхідно визначати виходячи з вартості запасних частин і відновлювального ремонту.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, у мотивувальній частині вироку при кваліфікації дій ОСОБА_8 за ч.2 ст.15, ч.2 ст. 289 КК України, а також за сформульованим обвинувачення, помилково зазначив про наявність такої кваліфікуючої ознаки як «завдання потерпілому ОСОБА_9 значної матеріальної шкоди», оскільки жодних доказів, які б вказували на заподіяння реальних збитків потерпілому, та у чому полягає значна матеріальна шкода, обвинуваченням не наведено.

Враховуючи, що в матеріалах кримінального провадження відсутні дані про наявність інших ознак, які необхідні для кваліфікації дій ОСОБА_8 за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 289 КК України, колегія суддів вважає, що дії обвинуваченого слід перекваліфікувати на ч.2 ст.15, ч.1 ст. 289 КК України, як закінчений замах на незаконне заволодіння транспортним засобом.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.409 КПК України, підставою для зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є: неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а згідно п.2 ч.1 ст.413 цього Кодексу неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідність, що тягне за собою зміну судового рішення, є: застосування закону, яке не підлягає застосуванню. У зв`язку з цим, колегія суддів вважає, що вказане порушення може бути усунене шляхом зміни вироку з виключенням з вироку при кваліфікації дій ОСОБА_8 за ч.2 ст.15 ч.2 ст. 289 КК України, а також за текстом сформульованого обвинувачення, такої кваліфікуючої ознаки, як «завдання значної матеріальної шкоди».

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про можливість задоволення апеляційної скарги прокурора та необхідність змінити вирок, перекваліфікувавши дії обвинуваченого ОСОБА_8 на ч.2 ст.15, ч.1 ст.289 КК України.

На підставі наведеного керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу прокурора задоволити.

Вирок Городоцького районного суду Хмельницької області від 29 вересня 2017 року стосовно ОСОБА_8 змінити.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_8 з ч.2 ст.15 ч.2 ст.289 КК України на ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 289 КК України.

Призначити ОСОБА_8 за ч.2 ст.15 ч.1 ст. 289 КК України покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо протягом іспитового строку 1 рік 6 місяців, він не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст. 426 КПК України до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий /підпис/

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом:
суддя Апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2