Апеляційний суд міста Києва
У Х В А Л А
про залишення апеляційної скарги без руху

26 жовтня 2017 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції - прокурора Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_2 на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 18 вересня 2017 року,

в с т а н о в и в:

Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 18 вересня 2017 року ОСОБА_3 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, та виправдано у зв`язку з недоведеністю, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Цим же вироком по справі вирішено питання щодо речових доказів.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції - прокурор Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить:

1. Вирок Оболонського районного суду м. Києва від 18.09.2017 ухвалений відносно ОСОБА_3 скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
2. Призначити новий розгляд кримінального провадження стосовно ОСОБА_3 в суді першої інстанції.
Перевіркою вказаної скарги на предмет її відповідності вимогам ст. 396 КПК України, встановлено, що вона не в повній мірі відповідає вимогам закону, а тому підлягає залишенню без руху, виходячи з наступного.

Так, у відповідності до вимог, передбачених пунктом 4 ч. 2 ст. 396 КПК України, в апеляційній скарзі, поряд з іншими даними, повинні бути зазначені вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Між тим, як вбачається зі змісту апеляційної скарги прокурором, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, цих вимог закону дотримано не було.

По-перше, відповідно до вимог, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 415 КПК України, підставою для скасування вироку суду та призначення нового розгляду в суді першої інстанції є не будь-які істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, а лише прямо передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 ч. 2 ст. 412 цього Кодексу, проте в апеляційній скарзі не наведено жодного порушення, яке б, згідно з вимогами, зазначеними у вказаних вище пунктах, у будь-якому разі могло бути підставою для скасування судового рішення.

Більш того, в апеляційній скарзі взагалі відсутні посилання на будь-який пункт ч. 2 ст. 412 КПК України, а міститься лише посилання на ч. 1 цієї статті, яка визначає загальне поняття того, які порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними.

По-друге, зазначаючи про інші підстави для скасування вироку суду щодо ОСОБА_3 , а саме про невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, які зводяться до незгоди з висновком суду про виправдання ОСОБА_3 у зв`язку із недоведеністю в його діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, через те, що, як зазначається в апеляційній скарзі, висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду та судом не взято до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, прокурором фактично висуваються протилежні вимоги щодо оскаржуваного судового рішення, оскільки наведені у скарзі обставини, які, на думку прокурора, свідчать про необґрунтованість виправдувального вироку суду першої інстанції, відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 420 КПК України, є підставою для скасування вироку суду першої інстанції та ухвалення судом апеляційної інстанції свого вироку, а не для призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Тобто, наведені в апеляційній скарзі підстави для скасування судового рішення щодо ОСОБА_4 мають взаємовиключаючі рішення, які, відповідно до положень ст. 407 КПК України, можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції, що не дає можливості визначити межі перегляду вироку Оболонського районного суду м. Києва від 18.09.2017 року судом апеляційної інстанції.

Враховуючи наведене, а також ту обставину, що, відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, подана прокурором у кримінальному провадженні апеляційна скарга не може бути визнана такою, що за своїм змістом відповідає вимогам закону, а саме вимогам, передбаченим ч. 2 ст. 396 КПК України

Наведені в ухвалі судді-доповідача недоліки апеляційної скарги є перешкодою для відкриття апеляційного провадження, а тому, відповідно до вимог, передбачених ч. 1 ст. 399 КПК України, вона підлягає залишенню без руху, з наданням прокурору достатнього строку для усунення зазначених недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 398, 399 КПК України,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції - прокурора Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_2 на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 18 вересня 2017 року, щодо ОСОБА_3 залишити без руху, встановивши строк для усунення виявлених недоліків сім днів з дня отримання копії цієї ухвали особою, яка подала апеляційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду м. Києва
ОСОБА_1

Справа № 11-кп/796/2024/2017