МАГДАЛИНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2018 р. Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 за участю прокурора ОСОБА_3 та обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Магдалинівка Дніпропетровської області кримінальне провадження № 0000540 від 18.10.2017 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська Дніпропетровської області, українця, громадянина України, освіта повна середня, не працюючого, не одруженого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

?17.08.2009 року Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. ст. 70, 76 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 3 роки;

?24.02.2010 року Царичанським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 357, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України до 5 років позбавлення волі;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_4 , раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності, після відбуття покарання, маючи не погашену та не зняту у встановленому законом порядку судимість, перебуваючи на волі на шлях виправлення не став, знову скоїв навмисний аналогічний злочин.

Так, 11 жовтня 2017 року близько 12 години 00 хвилин, в с. Йосипівка Магдалинівського району Дніпропетровської області, ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, достовірно знаючи про наявність майна у ОСОБА_5 , прийшов до домогосподарства за місцем проживання останнього, розташованого по АДРЕСА_2 , де шляхом розбиття віконного скла, проник до середини житлового будинку, звідки повторно таємно викрав побутовий газовий балон бувший у використанні, ємністю 50 л, вартістю 350 грн. 00 коп. та газовий редуктор бувший у використанні, вартістю 46 грн. 66 коп., які на праві приватної власності належали потерпілому, після чого заволодівши викраденим, з місця скоєння злочину зник, викрадене майно присвоїв та розпорядився ним на власний розсуд в корисливих для себе цілях, чим спричинив ОСОБА_5 матеріальний збиток на загальну суму 396 грн. 66 коп.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою вину інкримінованому йому злочині визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, фактичні обставини скоєного ним кримінального правопорушення не оспорював, просив не позбавляти його волі та надав суду наступні показання.

Обвинувачений вказав, що 11.10.2017 року вранці за місцем свого мешкання випив приблизно 300 гр. горілки та вирішив придбати ще, але грошей у нього не було. Тоді він згадав, що в будинку ОСОБА_5 є газовий балон, який можна викрасти та продати, щоб отримати гроші. Близько 12.00 пішов до домоволодіння потерпілого, де кулаком розбив віконне скло, через яке проліз до середини будинку, звідки викрав газовий балон з редуктором, який продав ОСОБА_6 за 100 грн., про те що балон викрадений вона не знала. На теперішній час викрадене повернуто власнику.
На підставі частини 3 статті 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому з`ясовано, що обвинувачені та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності їх позицій немає. Також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Судовий розгляд за погодженням всіх учасників судового провадження проведено у відсутність потерпілого, який звернувся до суду з письмовою заявою, в якій прохав розглянути кримінальне провадження без його участі, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, цивільний позов заявляти не бажає, в призначенні покарання ОСОБА_4 покладається на розсуд суду.

В ході судового розгляду кримінальної справи, з урахуванням ст. 349 ч. 3 КПК України суд обмежив дослідження фактичних обставин провадження допитом обвинуваченого, оголошенням даних, які характеризують його особу та дійшов до переконання, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України знайшла своє підтвердження повністю та в повному обсязі підтверджується сукупністю доказів, які були об`єктом судового розгляду, а також доказів які не досліджувались в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, та яким надано належну оцінку.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину є встановленою і доведеною належними і допустимими доказами, а його дії слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло.

Конституцією України встановлено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності (ст. 68).

Кримінальний кодекс України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від злочинних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання злочинам (ч. 1 ст. 1).

Завданням кримінального провадження зокрема є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, а також забезпечення повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке в силу ст. 12 КК України є тяжким злочином та особу обвинуваченого, який повністю визнав себе винним, щиро розкаявся, за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, за даними лікаря нарколога та психіатра на обліку не перебуває, інвалідом не являється, раніше судимий.

Обставинами, які пом`якшують покарання і часткового зменшують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд визнає добровільне відшкодування завданих збитків та щире каяття. Обставиною, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання суд визнає вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Враховуючи міркування прокурора та обвинуваченого, з урахуванням конкретних обставин справи, відношення підсудного до скоєного, наявність обставин, що пом`якшують його покарання та обставини, що його обтяжує, виходячи із загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України, його мети, суд дійшов висновку про можливість призначення ОСОБА_4 , покарання не пов`язане з позбавленням волі із застосуванням ст. 75 КК України, оскільки саме таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень.

Підстав для призначення покарання нижче від найнижчої межі встановленої санкцією статті, чи звільнення обвинуваченого від покарання, судом не встановлено.

Згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. У зв`язку із наведеним витрати на проведення судової експертизи в сумі 593 грн. 22 коп. підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Питання щодо речового доказу підлягає вирішенню відповідно до вимог ст. 100 КПК України, а саме вважати його повернутим власнику.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки.

У відповідності до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком два роки, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Запобіжний захід не обирався.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати по проведенню експертного дослідження № 14/12.1/1089 від 24.10.2017 року в розмірі 593 (п`ятсот дев`яносто три) грн. 22 коп.

Речовий доказ по справі газовий балон, ємністю 50 л ? вважати повернутими власнику ОСОБА_5 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з моменту проголошення вироку, а особою, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок суду у відповідності з вимогами статті 394 частини 2 Кримінального процесуального кодексу України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до статті 349 частини 3 Кримінального процесуального кодексу України.

Головуючий суддя ОСОБА_1