Справа № 645/4789/17
Провадження № 1-кп/645/211/18
У Х В А Л А
іменем України

16 квітня 2018 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судових засідань ОСОБА_2 , , прокурора Харківської місцевої прокуратри №3 Кобзар ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0004978 за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово засудженого : 08.07.1994 року Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 141 КК України до 2 років позбавлення волі; 17.12.1996 року Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 206 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 45 КК України звільнений з іспитовим строком 2 роки; 26.10.2001 Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 296, ч. 2 ст. 125, 42 КК України до 4 місяців 26 днів арешту; 04.06.2002 року Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року позбавлення волі; 04.07.2003 року Київським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 186, ст. 71 КК України до 1 року 10 місяців 30 днів позбавлення волі; 14.11.2006 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки; 17.08.2007 Великобурлуцьким районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 309, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі; 23.09.2011 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений з іспитовим строком 2 роки; 18.10.2011 Київським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки; 21.11.2011 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років обмеження волі, 29.01.2015 року звільнений від відбування покарання у зв`язку з відбуттям строку покарання,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Харкова, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого: 08.09.2008 Київським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік; 11.10.2011 Московський районним судом м. Харкова, за ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 317 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки; 14.03.2012 Московським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 185, ст. 71 КК України до 4 років позбавлення волі; 29.03.2016 Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 Кримінального кодексу України

встановив:
30 жовтня 2017 року з Харківської місцевої прокуратури № 3 до суду надійшли матеріали кримінального провадження № 0004978 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 Кримінального кодексу України для розгляду. Матеріали надійшли з обвинувальним актом по справі.
Під час досудового слідства, ухвалами слідчого судді від 27 вересня 2017 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк застосування до 25 листопада 2017 року.
Ухвалами суду запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_4 продовжено до 25 квітня 2018 року.
Прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою на два місяці, посилаючись на відсутність нових обставин, які б свідчили про необхідність скасування обраного запобіжного заходу або зміни його на більш м`який.
Обвинувачені ОСОБА_6 проти задоволення клопотання заперечив та просив змінити запобіжний захід на домашній арешт., обвинувачений ОСОБА_5 проти задоволення клопотання не заперечував.
Суд, заслухавши думку прокурора, обвинувачених, потерпілого вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора про продовження обвинуваченим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Вислухавши доводи сторін кримінального провадження, вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу, суд враховує вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішення питання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з даних матеріалів кримінального провадження, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати обґрунтованими посилання прокурора на наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 Кримінально-процесуального кодексу України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Суд, враховуючи, що обставини по справі з часу обрання запобіжного заходу не змінились, а ризики передбачені ст. 177 КПК України, не зменшились, що унеможливлює застосування до обвинувачених більш м`якого заходу забезпечення кримінального провадження, аналізуючи дані про особу обвинуваченого, а саме: те, що він обвинувачуються в скоєнні зокрема тяжкого кримінального правопорушення, відсутні належні гарантії та підтвердження соціальних зв`язків, які б переважали наявні ризики їх ухилення від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, тиску на потерпілого та свідків, які не були допитані судом, доцільно вирішувати питання про продовження обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вважаючи його таким, що відповідає характеру та тяжкості діяння, що інкримінується обвинуваченим, відповідності особі обвинуваченим та запобіганню можливості перешкоджати інтересам правосуддя, зокрема і ухиленню від суду, а тому, суд приходить до висновку про відсутність на даний час підстав для обрання обвинуваченим інших більш м`яких запобіжних заходів, крім тримання під вартою.
Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризику передбаченого ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.
Строк тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлений ухвалами суду закінчується 25 квітня 2018 року, однак, судове провадження по даному кримінальному провадженню не закінчено і потребує часу для розгляду, тому строк тримання під вартою обвинуваченим необхідно продовжити, перелічені вище обставини обумовлюють висновок суду про необхідність продовження обвинуваченим строку тримання під вартою .
Згідно зі змістом ст. ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду. Згідно ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131-132, 177, 183, 331 484-496 КПК України , суд -

УХВАЛИВ:
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 Кримінального кодексу України, продовжити строком на два місяці до 15 червня 2018 року.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 Кримінального кодексу України, продовжити строком на два місяці до 15 червня 2018 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя ОСОБА_1