АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 210/1720/17 Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/642/К/17 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5

розглянула 19 грудня 2017 року у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 жовтня 2017 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0002145 від 30.07.2016 року, щодо
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кривий Ріг, громадянин України, освіта вища, розлучений, має на утриманні 2-х неповнолітніх дітей, працює головою правління ОСМД «Мирний 7КР», раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Учасники судового провадження:
прокурор - ОСОБА_8
обвинувачений - ОСОБА_7
захисник - ОСОБА_6 .

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить змінити вирок в частині призначення покарання та призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 жовтня 2017 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначено покарання у вигляді 200 годин громадських робіт. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_9 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 884,08 грн., в рахунок моральної шкоди 10 000 грн., витрати на правову допомогу 20 000 грн.
Питання з речовими доказами вирішене.
Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 було визнано винним за наступних обставин.
29 липня 2016 року близько 22 години 30 хвилин, ОСОБА_7 знаходячись на узбіччі дороги, навпроти будинку № 13 по вулиці Мистецькій в Металургійному районі міста Кривого Рогу, в ході сварки, яка виникла на ґрунті раніше складених неприязних відносин, з метою заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , дістав правою рукою з правої кишені шортів, одягнутих на ньому, кухонний ніж. В подальшому, ОСОБА_7 , реалізуючи раніше виниклий злочинний умисел, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, умисно наніс потерпілому ОСОБА_9 зазначеним кухонним ножем, який тримав в правій руці, один удар знизу в верх в область передньої поверхні грудної клітини праворуч. Після того, як потерпілий ОСОБА_9 обороняючись, виставив вперед зігнуту в ліктьовому суглобі ліву руку, таким чином прикриваючи тулуб, ОСОБА_7 знову, знизу в верх наніс ОСОБА_9 один удар вказаним кухонним ножем, який тримав в правій руці в область передньої черевної стінки праворуч, внаслідок чого спричинив потерпілому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 тілесні ушкодження у вигляді: не проникаючих колото-різаних поранень грудної клітини праворуч і передньої черевної стінки, гематоми грудної стінки і садна правового та лівого передпліччя. Згідно висновку експерта № 96 від 24.01.2017 не проникаючі колото-різані поранення грудної клітини праворуч і передньої черевної стінки як у сукупності так і окремо одне від одного відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я, а гематоми грудної стінки і садна правового та лівого передпліччя, згідно висновку експерта № 96 від 24.01.2017 як у сукупності та і окремо одне від одного відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що мають незначні скороминучі наслідки.
В обґрунтування вимог своєї апеляційної скарги захисник ОСОБА_6 зазначає, що суд при ухваленні вироку не врахував, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, тому при призначенні покарання необхідно враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. На думку захисника, суд у вироку недостатньо обґрунтував призначене ОСОБА_7 покарання, а також не навів у вироку переконливих доводів в обґрунтування прийнятого рішення.
Захисник вважає, що обвинувачений під час досудового та судового слідства провину визнав в повному обсязі, щиросердечно розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, що також зазначено в обвинувальному акті, також ОСОБА_7 офіційно працює, має постійне місце проживання та реєстрації, має на своєму утриманні двох неповнолітніх дітей, позитивно характеризується, вчинив злочин вперше. На думку захисника з урахуванням пом`якшуючих обставин та ступеню тяжкості вчиненого злочину, обвинуваченому ОСОБА_7 можливо призначити покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Окрім цього, захисник вказує, що суд не обґрунтовано задовольнив цивільний позов, який не відповідає вимогам ЦПК, а витрати на правову допомогу взагалі необґрунтовані та не підтверджені належними та допустимими доказами.
Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_6 підтримали апеляційну скаргу та просили врахувати всі пом`якшуючі обставини при призначенні покарання, окрім цього надали клопотання про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році».
Під час апеляційного розгляду прокурор заперечувала проти апеляційної скарги захисника обвинуваченого, просила вирок суду залишити без змін, не заперечувала проти задоволення клопотання про застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Потерпілий ОСОБА_9 надав заяву про розгляд справи за його відсутності, щодо розміру та виду покарання обвинуваченому, покладається на розсуд суду.
Відповідно до ст. 402 КПК України заперечення на апеляційну скаргу учасниками судового провадження подані не були.
Заслухавши суддю-доповідача та учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, зіставивши їх з наявними матеріалами, прослухавши технічний запис судового засідання в межах підготовки провадження до розгляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Згідно з вимогами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Вказані вимоги закону під час судового розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_7 судом першої інстанції дотримано.
Колегія суддів вважає, що при розгляді даного кримінального провадження судом забезпечено в повному обсязі виконання положень щодо всебічності, повноти та об`єктивності дослідження всіх обставин кримінального провадження.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та згідно технічного запису судового засідання, журналу судового засідання, обвинувачений ОСОБА_7 як на досудовому слідстві, так і при розгляді кримінального провадження повністю визнав свою провину, щиросердечно розкаявся у вчиненому, та вина обвинуваченого знайшла своє повне підтвердження в сукупності доказів, які в судовому засіданні належним чином перевірено та оцінено, в тому числі з точки зору їх достовірності та в апеляційній скарзі зазначені обставини не оскаржуються.
Тому, у відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 про те, що обвинуваченому судом призначено занадто суворе покарання, не можна визнати обґрунтованими.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Окрім цього, вимогами ч.2 ст. 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Так, вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд першої інстанції, з дотриманням вимог ст. 65 КК України, взяв до уваги обставини, що підлягають врахуванню, а саме те, що вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення, згідно ст. 12 КК України, є злочином невеликої тяжкості; дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем постійного проживання, має на утриманні двох неповнолітніх дітей. До обставин, що пом`якшують покарання суд відніс повне визнання вини та щире каяття у скоєному. Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.
Проаналізувавши ці обставини у сукупності, колегія суддів погоджується, з висновком суду першої інстанції, оскільки він є правильним та ґрунтується на вищенаведених обставинах, що були судом досліджені та вірно оцінені, а призначене обвинуваченому покарання є справедливим за видом та розміром, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень.
Колегія суддів звертає увагу, що суд призначив обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, з урахуванням всіх пом`якшуючих вину обставин, в межах санкції статті.
Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 про те, що суд не обґрунтовано задовольнив цивільний позов, який не відповідає вимогам ЦПК, а витрати на правову допомогу взагалі необґрунтовані та не підтверджені належними та допустимими доказами, колегія суддів вважає необґрунтованими.
Суд першої інстанції, виходячи із засад розумності та справедливості, частково задовольнив цивільний позов потерпілого та обґрунтовано визначив розмір матеріальної шкоди в сумі 884,08 гривень, яка документально підтверджується та моральної шкоди в сумі 10 000 гривень.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції .
Щодо відшкодування судових витрат, які поніс потерпілий на правову допомогу, а саме оплату послуг адвоката в суді, колегією суддів встановлено наступне.
Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у п. 1 ч. 1 ст. 118 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 118 КПК України процесуальні витрати складаються, в тому числі і з витрат на правову допомогу.
Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах".
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, на підтвердження понесення витрат на надання правової допомоги потерпілим ОСОБА_9 надано Договір про надання правової допомоги від 05 серпня 2016 року (а.кп. 32 т.2), Додаткова угода № 1 від 05.08.2016 року (а.к.п33 т.2) та Додаткова угода №2 від 23 березня 2017 року про надання правової допомоги (а.кп. 34 т.2), згідно яких ОСОБА_9 сплатив адвокату ОСОБА_10 20 000 грн. за надання правової допомоги, що не перевищує граничних розмірів, визначених Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Сплату коштів підтверджено квитанціями від 22.04.2017р., 31.10.2016р. (а.кп. 35 т.2).
Отже, колегія суддів не вбачає підстав для зменшення суми відшкодування матеріальної та моральної шкоди, визначеної вироком суду першої інстанції, та судових витрат понесених потерпілим ОСОБА_9 на правову допомогу.
Колегія суддів вважає, що при призначенні покарання обвинуваченому, судом враховано усі обставини, в тому числі ті, на які посилається захисник в апеляційній скарзі. Підстав для призначення ОСОБА_7 більш м`якого покарання, ніж те покарання, яке обрав суд першої інстанції, колегія суддів не вбачає, тому немає підстав для задоволення апеляційної скарги.
Окрім цього, колегія суддів, вислухавши думку учасників процесу, які, кожен окремо, не заперечували проти задоволення клопотання про застосування амністії до ОСОБА_7 , вважає за необхідне, задовольнити клопотання обвинуваченого, виходячи з наступного.
7 вересня 2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році».
Виходячи з п. в. ч. 1 ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнанні винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст.12 КК України, особи визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст.12 КК України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили - не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
Оскільки ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні злочину, який відповідно до ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості, вирок відносно нього не набрав законної сили, він має двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не позбавлявся батьківських прав і не заперечує проти застосування амністії, то колегія суддів, вважає за необхідне, на підставі п. в ч. 1 ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», ОСОБА_7 від відбування покарання, призначеного вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 жовтня 2017 року - звільнити.

Керуючись ст.ст.405, 407, 418, 419 КПК України, п.в ч.1 ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 жовтня 2017 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0002145 від 30.07.2016 року, щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України залишити без змін.
Звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання, призначеного вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 жовтня 2017 року, на підставі п. «в» ч.1 ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення.
На судові рішення першої та апеляційної інстанцій може бути подана касаційна скарга до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4