Єд. унік. № 243/9008/17
№ 1-кп/243/769/2017
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 грудня 2017 року м. Слов`янськ

Колегія суддів Слов`янського міськрайонного суду Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Слов`янського міськрайонного суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000099 від 05.04.2017 року за обвинуваченням: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Горлівка Донецької області, громадянина України, українця, не одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, інваліда ІІ групи, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:
7 квітня 2014 року у м. Донецьку створена терористична організація «Донецька народна республіка» (надалі «ДНР»), одним із завдань якої є зміна меж території та державного кордону України в спосіб, що суперечить порядку, встановленому Конституцією України, тобто стійке об`єднання невизначеної кількості осіб, що створене з метою здійснення терористичної діяльності, у межах якого здійснено розподіл функцій, встановлено правила поведінки, обов`язкові для цих осіб під час підготовки і вчинення терористичних актів, та в якому її структурні підрозділи здійснюють терористичну діяльність з відома керівників (керівних органів) усієї організації, діяльність якої поширена на території Донецької області.

Терористичну організацію «ДНР» утворено на початку квітня 2014 року на території Донецької області, одним із основних завдань якої є зміна меж території та державного кордону України в спосіб, що суперечить порядку, встановленому Конституцією України. На території України учасники даної терористично організації займаються вчиненням терористичних актів, залякуванням населення, захопленням адміністративних будівель органів державної влади та місцевого самоврядування, збройне протистояння правоохоронним органам і Збройним силам України, фізичним знищенням їх особового складу та інших тяжких і особливо тяжких злочинів, що призводить до дестабілізації суспільно-політичної ситуації у державі.

Вказана терористична організація є стійкою, має чітку ієрархію та структуру, яка складається з політичного та силового блоків, а також розподілу ролей між її учасниками. Зокрема, на учасників силового блоку терористичної організації «ДНР» покладаються наступні обов`язки:

- організація та ведення збройного опору, незаконної протидії та перешкоджанню виконання службових обов`язків працівниками правоохоронних органів і військовослужбовцями Збройних сил України, задіяними у проведенні антитерористичної операції;

- вербування нових учасників до складу силового блоку «ДНР» та керівництва їх діями;

- захоплення населених пунктів, будівель, військових частин та інших об`єктів на території Донецької області;

- скоєння терактів та диверсій на території України;

- захоплення зброї, боєприпасів, вибухових речовин, військової техніки, транспортних засобів та будівництва укріплень, з метою протидії діяльності осіб задіяних у проведенні антитерористичної операції та забезпечення власної злочинної діяльності;

- викрадення осіб, з метою отримання матеріальної вигоди та залякування мешканців, які підтримують діючу владу в Україні;

- організація поставок зброї, боєприпасів, вибухових речовин, військової техніки та їх розподіл серед учасників терористичної організації «ДНР».

Вказане свідчить про те, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» - «ДНР» є терористичною організацією, яка здійснює цілеспрямовану суспільно-небезпечну діяльність.

Усвідомлюючи усі вказані обставини, діючи умисно, з метою сприяння діяльності терористичної організації «ДНР», ОСОБА_6 , упродовж квітня - червня 2017 року, перебуваючи на непідконтрольній українській владі території м. Горлівки Донецької області, через невстановлених осіб (інформаторів) отримував деталізовані актуальні дані військового характеру щодо позицій, дислокації, чисельності, маршрутів пересування сил та засобів Збройних Сил України та інших військових формувань України, що приймають участь у проведенні антитерористичної операції.

В продовження свого злочинного умислу направленого на сприяння злочинній діяльності названої організації, використовуючи власний мобільний телефон № НОМЕР_1 оперативно передавав зазначену інформацію командиру 1 окремого стрілецького батальйону територіальної оборони (в/ч НОМЕР_2 ) 1 армійського корпусу т.зв. «ДНР»

ОСОБА_8 , на мобільний телефон НОМЕР_3 та на мобільний телефон НОМЕР_4 його дружини ОСОБА_9 .

Зокрема, 22.04.2017 року о 20:04 у телефонній розмові ОСОБА_6 передав ОСОБА_8 інформацію про наявність військової техніки ЗСУ у кількості чотирьох одиниць (установок ГРАД) для конспірації назвавши їх «коробочки спічечні» в районі населеного пункту Новгородка.

26.04.2017 року о 12:20 у телефонній розмові ОСОБА_6 доповів ОСОБА_8 у телефонному режимі про приїзд 25.04.2017 2 БТР в район населеного пункту Верхньоторецьке після проведення обстрілу стрілецьким батальйоном, який очолює ОСОБА_8 та автомобіля швидкої допомоги у зв`язку з отриманими пораненнями українськими військовослужбовцями.

28.04.2017 року о 20:52 доповів ОСОБА_8 у телефонному режимі про підготовку у м. Краматорськ штурмових груп у кількості 30 чоловік, що здійснюють тренування із стрибками з парашутами з вертольотів та без них на низькій відстані від землі.

04.05.2017 року о 21:18 у телефонній розмові ОСОБА_6 передав ОСОБА_8 інформацію про доставку бетонних блоків автомобілями для укріплення лінії оборони в районі населеного пункту Новгородка.

08.05.2017 року о 20:22 у телефонній розмові ОСОБА_6 передав ОСОБА_8 інформацію про те, що з м. Торецьк відбули 4 машини, з яких дві з особовим складом ЗСУ.

20.06.2017 року о 09:50 у телефонній розмові ОСОБА_6 доповів ОСОБА_8 інформацію про дислокацію у лісових посадках біля залізничного переїзду в районі населеного пункту Верхньоторецьке 3 танків та 2 самохідних артилерійських установок, а також про пересування у тому ж районі невизначеної кількості особового складу ЗСУ.

27.06.2017 року о 09:50 у телефонній розмові ОСОБА_6 доповів ОСОБА_8 про приїзд в м. Торецьк колони у кількості 12 одиниць військової техніки.

Зазначені дії ОСОБА_6 призвели до одержання та використання ОСОБА_8 відомостей військового характеру у веденні злочинної діяльності проти військових підрозділів Збройних Сил України і інших військових формувань України, які приймають участь у проведенні антитерористичної операції на території Донецької області, зокрема здійсненні диверсійних атак, артилерійських обстрілів місць дислокації військовослужбовців і військової техніки Збройних сил України та інших військових формувань України.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні свою вину у висунутому обвинуваченні за ч. 1 ст. 258-3 КК України визнав повністю, повністю підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті та пояснив, що в період часу на початку 2017 року до нього та його батька неодноразово приходили військові представники «ДНР» в тому числі ОСОБА_8 , який є керівником одного з військових підрозділів і в примусовому порядку вказували щоб він надавав їм відомості про збройні сили України при цьому висловлювали погрози його життю і життю його батька, який має вік 85 років.

З огляду на вказані обставини він був вимущений виїжджати на околиці міста Горлівки і ту інформацію що чув від сторонніх осіб щодо збройних сил України передавав в телефонному режимі ОСОБА_8 .

У скоєному щиросердно розкаявся, просив суворо не карати.

Враховуючи свідчення в судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_6 , повне визнання своєї винуватості, а також те, що він не оспорює фактичні обставини справи, зазначені в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, і не наполягає на дослідженні інших доказів по справі, суд, переконавшись у добровільності його позиції, роз`яснивши, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, з урахуванням вимог ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніхто не оспорює, обмеживши обсяг доказів показами обвинуваченого, без дослідження інших доказів, що стосуються фактичних обставин справи.

Судова колегія, заслухавши в судовому засіданні пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , надавши оцінку доказам, за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, а також, оцінивши кожен доказ з погляду належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з погляду достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов наступних висновків.

Частиною 1 статті 258-3 КК України передбачена кримінальна відповідальність за створення терористичної групи чи терористичної організації, керівництво такою групою чи організацією або участь у ній, а так само організаційне чи інше сприяння створенню або діяльності терористичної групи чи терористичної організації.

Поняття терористичної організації визначено відповідно до статті 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» від 20 березня 2003 року як стійке об`єднання трьох і більше осіб, яке створене з метою здійснення терористичної діяльності, у межах якого здійснено розподіл функцій, встановлено певні правила поведінки, обов`язкові для цих осіб під час підготовки і вчинення терористичних актів. Визначальним для визнання організації терористичною є те, що хоч один з її структурних підрозділів здійснює терористичну діяльність з відома хоча б одного з керівників (керівних органів) усієї організації.

Аналіз кримінального законодавства, рішення Варшавської конференції 2001 року, Резолюції Ради Безпеки ООН від 28 вересня 2001 року № 1373 по боротьбі з тероризмом, а також відповідних положень Закону України «Про боротьбу з тероризмом» показує, що терористична організація виділена як вид злочинної організації за спеціальною метою - здійснення терористичної діяльності. Так, відповідно до Закону України «Про боротьбу з тероризмом» терористична діяльність - діяльність, яка охоплює:

планування, організацію, підготовку та реалізацію терористичних актів; підбурювання до вчинення терористичних актів, насильства над фізичними особами або організаціями, знищення матеріальних об`єктів у терористичних цілях; організацію незаконних збройних формувань, злочинних угруповань (злочинних організацій), організованих злочинних груп для вчинення терористичних актів, так само як і участь у таких актах; вербування, озброєння, підготовку та використання терористів; пропаганду і поширення ідеології тероризму; фінансування та інше сприяння тероризму.

При цьому, суд враховує також Звернення Верховної Ради України до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором, затверджене Постановою Верховної Ради України від 27 січня 2015 року № 129-VIII, в якому «ДНР» та «ЛНР» визначено терористичними організаціями.

Згідно статті 25 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» від 20.03.2003 року № 638-ІV сприянням терористичній діяльності зокрема є:

- фінансування терористів, терористичних груп (терористичних організацій);

- надання або збирання коштів безпосередньо чи опосередковано з наміром використання їх для вчинення терористичних актів чи злочинів терористичної спрямованості;

- проведення операцій з коштами та іншими фінансовими активами:

фізичних осіб, які вчиняли чи намагалися вчинити терористичні акти чи злочини терористичної спрямованості або брали участь у їх вчиненні чи сприяли вчиненню;

юридичних осіб, майно яких безпосередньо чи опосередковано перебуває у власності чи під контролем терористів або осіб, які сприяють тероризму;

юридичних і фізичних осіб, які діють від імені чи за вказівкою терористів або осіб, що сприяють тероризму, включаючи кошти, одержані або придбані з використанням об`єктів власності, що безпосередньо чи опосередковано перебувають у власності чи під контролем осіб, які сприяють тероризму, або пов`язаних з ними юридичних чи фізичних осіб;

- надання коштів, інших фінансових активів чи економічних ресурсів, відповідних послуг безпосередньо чи опосередковано для використання в інтересах фізичних осіб, які вчиняють терористичні акти або сприяють чи беруть участь у їх вчиненні, чи в інтересах юридичних осіб, майно яких безпосередньо чи опосередковано перебуває у власності чи під контролем терористів або осіб, які сприяють тероризму, а також юридичних і фізичних осіб, які діють від імені чи за вказівкою зазначених осіб;

- надання допомоги особам, які брали участь у вчиненні терористичних актів;

- вербування фізичних осіб для заняття терористичною діяльністю, сприяння встановленню каналів постачання зброї терористам та переміщенню терористів через державний кордон України;

- переховування осіб, які фінансували, планували, підтримували чи вчиняли терористичні акти або злочини терористичної спрямованості;

- використання території України з метою підготовки чи вчинення терористичних актів або злочинів терористичної спрямованості проти інших держав або іноземців.

Сприяння створенню або діяльності терористичної групи чи терористичної організації (організаційне чи інше сприяння) означає забезпечення відповідних умов для здійснення, створення або діяльності такого об`єднання.

Організаційне сприяння створенню або діяльності терористичної групи чи терористичної організації може виявлятися в різноманітних діях: допомога в підшукуванні осіб для терористичного об`єднання або в підготовці і проведенні певних заходів по згуртуванню терористів, упорядкуванню, узгодженні дій тих чи інших осіб для створення або діяльності терористичної групи (терористичної організації) тощо.

Інше сприяння створенню або діяльності терористичної групи чи терористичної організації - це різноманітні дії по забезпеченню відповідних умов для створення чи діяльності терористичного об`єднання, які не охоплюються матеріальним та організаційним сприянням створенню або діяльності терористичної групи чи терористичної організації. Наприклад, фінансування терористичних груп (терористичних організацій), приховування їх діяльності, надання або збір коштів для надання їм озброєння та навчання терористів тощо.

Крім повного визнання ОСОБА_6 своєї вини саме у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 258-3 КК України його вина доведена дослідженими безпосередньо при судовому розгляді кримінального провадження наданих стороною обвинувачення доказами, які містяться у матеріалах кримінального провадження.

Суд вважає, що під час судового розгляду справи державним обвинуваченням було доведено, що так звана «ДНР» діє на території України саме як терористична організація, незаконно, та що її учасники застосовують зброю, вчиняють терористичні акти, захоплення будівель органів державної влади та місцевого самоврядування, вбивства людей, вибухи, підпали та інші дії, які створюють небезпеку для життя та здоров`я людей, завдають значної майнової шкоди та призводять до настання інших тяжких наслідків, з метою порушення громадської безпеки, залякування населення, провокації воєнного конфлікту, міжнародного ускладнення та впливу на прийняття рішень органами державної влади, місцевого самоврядування, а також чинять збройний опір, незаконну протидію та перешкоджають виконанню службових обов`язків співробітниками правоохоронних органів України й військовослужбовцями Збройних Сил України, задіяними у проведенні антитерористичної операції.

З урахуванням викладеного, проаналізувавши зібрані по справі докази, суд прийшов до переконання, що своїми діями ОСОБА_6 вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення, за обставин, встановлених судом, його дії необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 258-3 КК України, як сприяння діяльності терористичної організації

Вирішуючи питання щодо призначення ОСОБА_6 покарання колегія суддів, виходячи з вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Колегія суддів при призначенні ОСОБА_6 покарання також враховує вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а також те, що відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Колегією суддів враховується, що ОСОБА_6 вчинив злочин, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких, період вчинення ним злочину нетривалий, раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем утримання, має стійкі соціальні зв`язки, є інвалідом 2 групи, має на утриманні батька ОСОБА_10 , 1932 року народження, який потребує стороннього догляду.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 , судова колегія визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю та розслідуванню злочину, оскільки як під час досудового розслідування, так і під час розгляду справи судом, обвинувачений давав послідовні показання про обставини скоєного злочину, не намагаючись уникнути відповідальності за вчинене, вчинення злочину під впливом погрози, наявність на утриманні батька похилого віку, сприяння викриттю злочинної діяльності іншої особи.

Обставини, що обтяжують покарання, у відповідності до вимог ст. 67 КК України відсутні.

Відповідно до вимог ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Враховуючи наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, нетривалого періоду часу скоєння злочину, особи обвинуваченого, колегія суддів вважає за можливе при призначенні покарання застосувати стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 ст. 69 КК України і призначити йому покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 1 ст. 258-3 КК України у виді арешту, без застосування додаткового покарання у виді конфіскації майна.

Саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до протоколу затримання, ОСОБА_6 затриманий слідчим в порядку ст. 208 КПК України 30.06.2017 року. Строк відбування покарання ОСОБА_6 слід рахувати з моменту його фактичного затримання, а саме з 30.06.2017 року, що відповідає приписам ст. 209 КПК України, зарахувавши строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день арешту відповідно до положень ст. 72 КК України.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню та витрати на залучення експертів відсутні.

Питання речових доказів по кримінальному провадженню вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373-374 КПК України, колегія суддів
У Х В А Л И Л А:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України і призначити йому із застосуванням ст. 69 КК України покарання у виді 5 (п`яти) місяців 16 днів арешту, без конфіскації майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з моменту його фактичного затримання, тобто з 30 червня 2017 року.

На підставі ст. 72 КК України в строк відбування покарання ОСОБА_6 зарахувати строк тримання його під вартою в установі попереднього ув`язнення по даному кримінальному провадженню.

Речові докази: мобільний телефон марки «Самсунг», ІМЕІ НОМЕР_5 з сім-карткою мобільного оператора «МТС Україна» № НОМЕР_1 , які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів УСБУ в Віницькій області за квитанцією №366 - знищити.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним.

З інших підстав вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області до Апеляційного суду Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_2