11-кп/775/134/2018(м)
241/1077/17

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Донецької області в місті Маріуполі кримінальне провадження за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_7 на вирок Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 29 листопада 2017 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Ялта Мангушського району Донецької області, громадянина України, не працюючого, розлученого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним та призначено покарання за ч.1 ст. 164 КК України у вигляді 80 годин громадських робіт.

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно з вироком суду першої інстанції, ОСОБА_6 , згідно рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 22.06.2012 р., зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05 червня 2012 р. і до повноліття сина, на користь ОСОБА_7 ..

Однак, починаючи з 29.08.2015 р. ОСОБА_6 злісно ухиляється від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання неповнолітньої дитини (аліментів), ніде не працює, на обліку в центрі зайнятості не перебуває і з питань працевлаштування не звертався, добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, в результаті чого виникла заборгованість по сплаті аліментів за період з 29.08.2015 р. по 31.07.2017 р., яка у твердому грошовому вираженні становить 13 711, 30 грн..

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_7 просить вирок суду першої інстанції скасувати, винести новий вирок у відповідності до якого ОСОБА_6 призначити більш суворе покарання за скоєний злочин у вигляді обмеження волі на строк до двох років, а також стягнути заборгованість по аліментам. Вказує на те, що до теперішнього часу ОСОБА_6 ніяких виплат по аліментам не робив, у зв`язку з чим вона позбавлена можливості забезпечити дитині гідне існування.

Заслухавши суддю-доповідача, промови учасників судового засідання, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга потерпілої ОСОБА_7 задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів провадження та вироку, висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються наявними у матеріалах провадження доказами.

Проаналізувавши зібрані у кримінальному провадженні докази в їх сукупності та давши їм належну оцінку у вироку, суд обґрунтовано визнав винуватим ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України та відповідно кваліфікував дії останнього.

Суд розглянув справу у відповідності за ст. 349 КПК України.

А тому висновки суду в частині щодо фактичних обставин провадження, винуватості обвинуваченого і правильності кваліфікації його дій, які не оскаржуються в апеляційній скарзі, згідно до ст. 404 КПК України апеляційним судом не перевіряються.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 65 КК України, правильно врахував ступень тяжкості скоєного злочину, який відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, від дій останнього тяжких наслідків не настало, особу винного, який має постійне місце проживання, позитивні характеристики, не працевлаштований, на обліку у наркологічних та психіатричних закладах не перебуває, скоїв злочин вперше. Крім того, судом першої інстанції правильно прийнято до уваги та враховано обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття, повне визнання своєї вини, сприяння розкриттю злочину, обставин, що обтяжують покарання не встановлено, та призначив необхідне і достатнє покарання в межах санкції інкримінованої статті.

Також колегія суддів враховує пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та потерпілої ОСОБА_7 , з яких вбачається, що обвинувачений почав сплачувати аліменти на утримання дитини, а також сплачувати борг по аліментах. Також колегія суддів враховує те, що ОСОБА_6 почав отримувати пенсію та в нього є можливість сплачувати аліменти та виплачувати борг по них.

Доводи потерпілої про те, що судом першої інстанції обрано покарання, яке не відповідає особі обвинуваченого внаслідок м`якості, являються безпідставними, оскільки при розгляді кримінального провадження судом першої інстанції було прийнято до уваги та враховано всі обставини, необхідні для правильного та законного розгляду кримінального провадження. Крім того колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції було обрано покарання передбачене санкцією статті КК України.

На підставі наведеного колегія суддів не знаходить підстав для призначення обвинуваченому ОСОБА_6 більш сурового покарання ніж зазначене у вироку суду першої інстанції.

У зв`язку з вищезазначеним, колегія суддів не знаходить підстав для зміни або скасування вироку суду першої інстанції, так як він являється справедливим, законним та обґрунтованим, суттєвих порушень кримінального процесуального закону не виявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 29 листопада 2017 року щодо ОСОБА_6 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку в Касаційний кримінальний суд Верховного суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

Судді: