26.02.2018 Провадження по справі № 1-кп/380/17/18
Справа № 380/40/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 лютого 2018 року Тетіївський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
з участю прокурора: ОСОБА_3
обвинуваченого: ОСОБА_4
захисника обвинуваченого: ОСОБА_5
потерпілого: ОСОБА_6
представника потерпілого: ОСОБА_7
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дібрівка Тетіївського району Київської області, зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , фактично проживає в АДРЕСА_2 , громадянина України, з середньою освітою, пенсіонера, не одруженого, невійськовозобов?язаного, раніше не судимого,-
у вчиненні злочину, що передбачає відповідальність за ч. 1 ст. 286 КК України,-
ВСТАНОВИВ:

Судом визнано доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 , 01.10.2016 року близько 06 год., керуючи автомобілем Opel Astra реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_9 , рухався по вул. Кірова в м. Тетієві Київської області у напрямку вул. Б. Хмельницького, під час руху порушив вимоги п.п.2.3.б Правил дорожнього руху України (для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов?язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну) та не виконав вимоги п.п.12.2, 12.3 Правил дорожнього руху ( у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об?єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об?їзду перешкоди), при цьому проявив неуважність і безпечність, внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , який рухався в попутному напрямку.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому голівки малогомілкової кістки лівої гомілки, які згідно з висновком судово-медичної експертизи від 21.10.2016 року № 79 відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, так як викликають довготривалий розлад здоров?я.
Таким чином, порушення водієм ОСОБА_4 вимог п.п.2.3.б, 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху України, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року та введених в дію з 01.01.2002 року перебуває в прямому причинному зв?язку з наслідками, що наступили, а саме отримання потерпілим ОСОБА_6 середнього ступеня тілесних ушкоджень.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому злочині визнав повністю, цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 визнав частково в сумі 4000 гривень та ствердив суду обставини вчиненого ним злочину, встановлені під час досудового розслідування, пояснивши, що він 01.10.2016 року близько 06 год. в м. Тетієві по вул. Кірова Київської області, керуючи автомобілем Opel Astra реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_9 , здійснив наїзд на потерпілого, який рухався в попутному напрямку, внаслідок чого останній отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження. Вказав суду, що він відшкодував потерпілому вартість його лікування близько 10 000 гривень, розкаюється у вчиненому та просив застосувати до нього акт амністії.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 підтвердив суду, що він 01.10.2016 року близько 06 год. в м. Тетієві по вул. Кірова Київської області йшов по дорозі в попутному напрямку із автомобілем обвинуваченого, коли той здійснив на нього наїзд. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень він довгий час проходив лікування в Тетіївській ЦРЛ та самостійно лікується на даний час. Свій цивільний позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити.
Суд, приймаючи до уваги, що обвинувачений свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України визнав повністю, заслухавши думку учасників судового провадження, з?ясувавши чи правильно вони розуміють зміст фактичних обставин справи, чи немає сумнівів у добровільності їх позицій, а також роз?яснивши, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до ч.3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України визнає недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються.
Таким чином, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину цілком доведена і його дії суд кваліфікує за ч.1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії необережних злочинів невеликої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, є пенсіонером, добровільно відшкодував матеріальну шкоду, позитивну характеристику, його майновий стан, а також обставини, що пом?якшують і обтяжують покарання.
Як пом`якшуючі його вину обставини, суд враховує щире каяття, визнання вини.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд не встановив.
Враховуючи всі обставини по справі, а також те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, суд вважає, достатнім призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання в межах санкції статті, за якою його визнано винним у виді штрафу в розмірі 250 (двохсот п?ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4250 (чотири тисячі двісті п?ятдесят) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Разом з тим, враховуючи що обвинувачений вперше вчинив необережний злочин невеликої тяжкості, на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» (який набрав чинності 07.09.2017 року) досяг пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", думку обвинуваченого, який не заперечує проти застосування до нього акту амністії, суд вважає, що існують правові підстави для звільнення останнього від відбуття покарання на підставі п.» ґ» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Вирішуючи заявлений потерпілим цивільний позов про відшкодування моральної шкоди в розмірі 50 000 гривень, суд приходить до переконання, що він підлягає до задоволення частково, виходячи із наступного.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров?я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
Відповідно до ч.1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров?я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.
Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31.03.1995 року розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.
По справі встановлено, що внаслідок злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_6 були завдані тілесні ушкодження, внаслідок чого йому було завдано моральну шкоду, яка виразилася в душевній травмі, психологічних стражданнях, вимушених змінах у його життєвих стосунках.
З урахуванням характеру, обсягу, тривалості душевних страждань, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану потерпілого ОСОБА_6 внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, а також виходячи із засад розумності та справедливості, враховуючи віктимну поведінку потерпілого, сімейний та матеріальний стан обвинуваченого, який є пенсіонером, відсутність належних та допустимих доказів на обґрунтування заявленого цивільного позову, розмір моральної шкоди, заподіяної обвинуваченим потерпілому, суд визначає в розмірі 5 000 гривень.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Відповідно до ст. 124 КПК України судові витрати по справі слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави.
Керуючись ст.ст. 373-376 Кримінального процесуального кодексу України, Законом України «Про амністію у 2016 році» суд,
У Х В А Л И В :
ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.
Призначити ОСОБА_4 покарання за ч.1 ст. 286 КК України у виді штрафу в розмірі 250 (двохсот п?ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4250 (чотири тисячі двісті п?ятдесят) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
ОСОБА_4 звільнити від відбуття призначеного судом покарання на підставі п.» ґ» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 5 000 (п?ять тисяч) гривень на відшкодування моральної шкоди.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь держави 3 298,90 грн. ( три тисячі двісті дев?яносто вісім) гривень 90 коп. процесуальних витрат на залучення експерта.
Речові докази по кримінальному провадженні: автомобіль Opel Astra реєстраційний номер НОМЕР_1 , який переданий під розписку на зберігання ОСОБА_4 - повернути у розпорядження ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області на протязі 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1