У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

28.03.2018 м. Ужгород
ВСТАНОВИВ:
Згідно ухвали слідчого судді, доводи ОСОБА_6 викладені у скарзі про неповноту досудового розслідування ретельно перевірялись і не знайшли свого підтвердження. Слідчим при проведенні розслідування були ретельно перевірені всі обставини кримінального провадження, при цьому слідчим були проведені перевірки можливих версій та встановлені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, їм дано належну оцінку, досліджено та проаналізовано в їх сукупності. З урахуванням наведених обставин, слідчий суддя дійшла висновку про те, що постанова слідчого відповідає вимогам ст. 284 КПК України є законною та обґрунтованою, що слідчим повно та всебічно з`ясовані обставини справи.
В апеляційній скарзі ОСОБА_6 порушує питання про скасування як ухвали слідчого судді, так і постанови слідчого про закриття кримінального провадження внесеного до ЄРДР за її заявою. В обгрунтування апеляційної скарги ОСОБА_6 вказує на те, що ухвала слідчого судді є незаконною, оскільки висновки слідчого є передчасними, винесені без всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин і не відповідають фактичним обставинам вчиненого кримінального правопорушення. Просить постанову скасувати, кримінальне провадження повернути для подальшого розслідування.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення ОСОБА_6 , яка підтримала апеляційну скаргу, думку прокурора про законність і обґрунтованість судового рішення, перевіривши матеріали кримінального провадження, та обговоривши доводи сторін, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга є обгрунтованою і підлягає до задоволення з таких підстав.
Відповідно до ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, дати їм належну оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Згідно п.2 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається при встановленні відсутності в діяннях кримінального правопорушення.
Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися лише після всебічного повного та об`єктивного дослідження усіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів (ст. ст. 2, 284 КПК України).
Відповідно до ст. 110 КПК України постанова про закриття кримінального провадження має бути вмотивована, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладена суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав та законних інтересів учасників процесу.
Дані вимоги закону слідчим у кримінальному провадженні в повному обсязі дотримано не було.
Згідно пояснень заявниці (потерпілої) ОСОБА_6 , даних нею в апеляційному суді, слідчим при досудовому розслідуванні неповно з`ясовані фактичні обставини та не усунуто суперечності у показаннях свідків, зокрема, свідка ОСОБА_8 , яка на її думку вказувала не безпосереднє вчинення кримінального правопорушення.
Такі твердження не позбавлені підстав, оскільки з показань свідка ОСОБА_8 вбачається, що ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 у вестибюлі прокуратури поводили себе агресивно, кричали, чим заважали здійснювати прийом громадян.
Ці показання свідка ОСОБА_8 у повному обсязі не перевірено. Суперечності у показаннях інших осіб не усунуто.
Зокрема, як убачається з матеріалів кримінального провадження, у справі не встановлено та не допитано усіх осіб, які в цей день були на особистому прийомі у прокурора Закарпатської області.
Також, не встановлено, хто саме здійснив виклик до прокуратури Закарпатської області оперативної групи Національної поліції, які саме мотиви такого виклику і в чому була суть правопорушення.
На думку судової колегії, передчасним є також рішення слідчого в частині закриття кримінального правопорушення за ч.2 ст.182 КК України.
Закриття кримінального правопорушення за ст.182 ч.2 КК слідчим мотивовано тим, що відеозйомка ОСОБА_6 проведена у публічному місці приміщенні прокуратури Закарпатської області, не стосується приватного життя заявниці, її особистого життя, виникла унаслідок конфліктної ситуації заявниці з іншими особами. Крім того, з показань свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , вбачається, що заявниця сама здійснювала відеозйомку даної події.
Згідно пояснень заявниці (потерпілої) ОСОБА_6 в апеляційній інстанції, вона не давала дозволу ОСОБА_11 на її зйомку та розповсюдження такого відеозапису в мережі інтернет. ОСОБА_6 вважає, що у такий спосіб було незаконно поширено інформацію, яка стосується її особи.
Статтею 182 Кримінального кодексу передбачено, що незаконне збирання, зберігання, використання або поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди або поширення цієї інформації у публічному виступі, творі, що публічно демонструється, чи в засобах масової інформації, караються штрафом до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років.
Відповідно до статті 11 Закону України «Про інформацію», до інформації про фізичну особу відносяться відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована. Цією ж статтею встановлено заборону на збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини.
Конституційний Суд України в рішенні від 20 січня 2012 року у справі за конституційним поданням Жашківської районної ради Черкаської області щодо офіційного тлумачення положень частин першої, другої статті 32, частин другої, третьої статті 34 Конституції України, даючи офіційне тлумачення положень частин першої, другої статті 32 Конституції України у системному зв`язку з частиною другою статті 34 цієї Конституції, дійшов висновку, що збирання, зберігання, використання та поширення державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами конфіденційної інформації про особу без її згоди є втручанням в її особисте та сімейне життя, яке допускається винятково у визначених законом випадках і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.
Слідчий при закритті даного кримінального провадження з мотивів відсутності складу кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.182 КК України не проаналізував дії осіб, які на думку ОСОБА_6 у незаконний спосіб проводили її відеозйомку та у подальшому незаконно поширили відеозапис у мережі інтернет, не дав оцінки їхнім діям на предмет їх відповідності вимогам КК України, Закону України «Про інформацію» та Контитуції України.
Щодо посилання слідчого у постанові про закриття кримінального правопорушення за ст.182 ч.2 КК на те, що відеозйомка ОСОБА_6 проведена у публічному місці приміщенні прокуратури Закарпатської області і не стосується приватного життя заявниці, її особистого життя, такий висновок є недостатньо обгрунтований.
Перевіркою обставин даного кримінального провадження встановлено, що відеозйомка хоч була вчинена у публічно доступному місці, однак стосувалася обставин проведення особистого прийому громадян прокурором Закарпатської області, який не може бути віднесено до заходів публічного характеру.
Щодо іншого доводу зазначеного слідчим у постанові, а саме посилання на те, що заявниця сама також здійснювала відеозйомку даної події, на думку судової колегії, такі доводи не можуть слугувати підставою для закриття кримінального провадження.
Також при прийнятті рішення про закриття кримінального провадження, слідчим у постанові не конкретизовано, у діянні яких саме осіб відсутній склад кримінального правопорушення, зокрема, відсутня суб`єктивна сторона складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.182 КК України.
Аналіз матеріалів кримінального провадження свідчить, що слідчим не були виконані усі можливі слідчі дії, спрямовані на встановлення об`єктивної істини та на повне, всебічне і неупереджене проведення досудового розслідування. На думку апеляційного суду, таке рішення слідчого є передчасним, винесеним без з`ясування всіх обставин справи.
Колегія суддів вважає, що при розгляді даного кримінального провадження слідчим суддею було неправильно встановлено, що постанова слідчого винесена з дотриманням положень ст. 110 КПК України, а також, що слідчий з`ясував усі фактичні обставини подій, які були предметом розслідування.
З урахуванням викладеного, та того, що у ході проведення досудового розслідування не виконано ряд необхідних процесуальних дій, за результатами яких слідчим встановлено відсутність ознак складу злочину у діяннях осіб за ознаками кримінальних правопорушень, передбаченого ч.1 ст.196 та ч.2 ст.182 КК України, апеляційний суд вважає, що слідчим суддею передчасно винесено рішення.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що апеляція потерпілої ОСОБА_6 підлягає до задоволення, а ухвала слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 19 грудня 2017 року - скасуванню з мотивів вищенаведених в ухвалі, з прийняттям нової ухвали та направленням матеріалів кримінального провадження на досудове розслідування.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 грудня 2017 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 щодо скасування постанови слідчого СУ ГУНП в Закарпатській області від 21 серпня 2017 року скасувати.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: