Справа № 347/1748/16
Провадження № 11-кп/779/482/2017
Категорія ч.3 ст.185 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 листопада 2017 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні із застосуванням відеоконференцзв`язку матеріали кримінального провадження №0000333 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та заступника прокурора Івано-Франківської області ОСОБА_9 на вирок Косівського районного суду Івано-Франківської області від 21 серпня 2017 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Шараповка, Новооскольського району Бєлгородської області Російської Федерації, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, освіта середня, не працюючого, раніше судимого, депутатом не являється, неповнолітніх дітей на утриманні немає, раніше судимого:

- вироком Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 20 квітня 2007 року, зміненим ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 11 липня 2007 року за ч. 3 ст. 185 КК України з призначеним покаранням у виді арешту на строк 4 місяці. Звільненого 16 липня 2007 року по відбуттю покарання;

- вироком Козівського районного суду Тернопільської області від 19 листопада 2007 року за ч.3 ст.185 КК України з призначеним покаранням у виді позбавлення волі на строк 3 роки. Звільненого 13 травня 2010 року умовно-достроково на невідбутий строк 9 місяців 17 днів;

- вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 13 травня 2011 року за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст.185 КК України з призначеним покаранням, з урахуванням ст. 71 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців. Звільненого 18 травня 2014 року по відбуттю покарання;

- щодо якого 01 липня 2016 року Костопільським районним судом Рівненської області ухвалено вирок за ч.3 ст. 185, ч.2 ст.15 ч.3 ст.185, ч.1 ст.263 КК України, з призначеним покаранням, з урахуванням ч. 1 ст. 70 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки 4 дні. Зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі. Змінено запобіжний захід, застосований щодо ОСОБА_8 з тримання під вартою на особисте зобов`язання і такого звільнено з-під варти в залі суду. Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 06.04.2017 року, вирок Костопільського районного суду Рівненської області від 01.07.2016 року,- залишено без змін. Призначене покарання Костопільським районним судом Рівненської області у виді позбавлення волі на строк 3 роки 4 дні, відбув повністю;

- вироком Галицького районного суду Івано-Франківської області від 28.02.2017 року за ч.3 ст.185 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. Зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі. Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу щодо ОСОБА_8 - тримання під вартою, залишено без змін. Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 16.05.2017 року, вирок Галицького районного суду Івано-Франківської області від 28.02.2017 року, - залишено без змін,

- вироком Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 15.03.2017 року за ч.3 ст.185 КК України з призначенням покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців. Строк відбування покарання рахувати з дати ухвалення вироку, з 15.03.2017 року. Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 16.05.2017 року, вирок Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 15.03.2017 року, - залишено без змін,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, -

в с т а н о в и л а :

Вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарання призначеного за цим вироком, за вироком Галицького районного суду Івано-Франківської області від 28.02.2017 року та вироком Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 15.03.2017 року остаточно призначено покарання у виді 5 (п`яти) років 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_8 вирішено рахувати з часу затримання, а саме з 08.09.2016 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України в редакції, що діяла на момент затримання ОСОБА_8 в строк відбування покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 08.09.2016 року по 16.05.2017 року включно, до набрання чинності Законом України № 2046-VIII від 18 травня 2017 року «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення», із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вирішено питання про речові докази в порядку передбаченому ст. 100 КПК України.

Судом першої інстанції встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 , будучи раніше судимим, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і в період непогашеної судимості вчинив новий умисний злочин.

Так, 02.09.2016 ОСОБА_8 з метою вчинення крадіжки чужого майна із храму "УГКЦ Співстраждання і Різдва Прес`ятої Богородиці", із місця свого проживання поїхав в смт. Яблунів Косівського району Івано-Франківської області.

Приблизно о 20.00 год. ОСОБА_8 зайшов на територію храму "УГКЦ Співстраждання і Різдва Прес`ятої Богородиці", що за адресою смт. Яблунів, вул. Франка, 49, Косівського району, де діючи умисно, повторно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, переконавшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, підійшов до вхідних дверей приміщення храму та за допомогою металевої лопати, яку знайшов на території храму, шляхом пошкодження вхідних дверей, які були зачинені на врізаний замок, проник в середину приміщення храму, звідки таємно викрав грошові кошти в сумі 3 000 (три тисячі) гривень, які належали храму "УГКЦ Співстраждання і Різдва Прес`ятої Богородиці" та повідомлення на поновлення (укладання) договору страхування будівель та майна церковної громади УГКЦ «Різдва Прес`ятої Богородиці» смт. Яблунів Косівського району, після чого місце вчинення злочину покинув, а викраденим розпорядився на власний розсуд.

Своїми злочинними діями ОСОБА_8 , спричинив храму "УГКЦ Співстраждання і Різдва Прес`ятої Богородиці" за адресою смт. Яблунів, вул. Франка, 49, Косівського району майнову шкоду на загальну суму 3 000 (три тисячі) гривень.

В апеляційних скаргах:

- обвинувачений ОСОБА_8 вважає вирок суду незаконним та необґрунтованим, а тому просить його скасувати і направити справу на новий судовий розгляд або об`єднати всі вироки судів, які набрали законної сили і за якими він був засуджений та призначити покарання, відповідно до ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого більш суворим, - 5 років позбавлення волі. Зокрема, вказує, що при призначенні покарання суд першої інстанції не врахував те, що його також було засуджено за вироком Костопільського районного суду Рівненської області від 01.07.2016 року, який 06.04.2017 року залишено без змін Апеляційним судом Рівненської області.

Разом з тим, посилається на те, що інкримінованого йому злочину не вчиняв, а взяв на себе вину, оскільки працівників поліції, обіцяли йому, що це не вплине на його покарання. Вказує, що його обвинувачення ґрунтується тільки на його показаннях і жодних інших доказів його вини суду не надано. Крім того, звертає увагу на те, що свідчення детально він не надавав і в суді першої інстанції погодився на дослідження доказів за спрощеним порядком, оскільки суд довго тягнувся.

- заступник прокурора Івано-Франківської області ОСОБА_9 вважає вирок суду таким, що підлягає скасуванню з підстав істотного порушення кримінального процесуального закону.

В обґрунтування своїх доводів, зазначає, що обвинувачений ОСОБА_8 показання по суті обвинувачення не дав, посилаючись на те, що обставини скоєння злочину не пригадує, однак, те, що викладено в обвинувальному акті відповідає дійсності. Таким чином, вважає, що суд першої інстанції безпідставно прийшов до переконання, що обставини вчинення злочину підтверджуються показаннями обвинуваченого та визнав недоцільним дослідження доказів, щодо фактичних обставин кримінального провадження.

Просить скасувати вирок Косівського районного суду від 21.08.2017 року та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачений ОСОБА_8 підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити;

- прокурор підтримав вимоги, поданої заступником прокурора Івано-Франківської області ОСОБА_9 апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, вирок суду необхідно скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції за наступних підстав.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

У відповідності до п.6 ч.1 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Відповідно до вимог ч.1 ст.409 КПК України, серед підстав скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з ч.1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Так, зі змісту мотивувальної частини вироку вбачається, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються і обмежився тільки допитом обвинуваченого.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, прийняття рішення про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються є правом суду першої інстанції, яке може бути використане судом на власний розсуд у разі переконання, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст обставин, які ними не оспорюються.

Виходячи зі змісту ч.3 ст.349 КПК України, необхідно прийти до висновку, що при вирішенні питання про визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, визнання обвинуваченим вини у вчиненні злочину не є вирішальним, оскільки обвинувачення складається із сукупності різних фактів, які не є однаковими за своїм юридичним значенням.

Так, відповідно до вимог ст.91 КПК України у кримінальному проваджені підлягають доказуванню:

1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;

3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;

4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження;

5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання;

6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення.

Приймаючи рішення про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, суд першої інстанції повинен не тільки переконатись в тому, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а також і роз`яснити їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Виконуючи вищевказану вимогу кримінального процесуального закону, суд першої інстанції повинен конкретизувати кожну із обставин вказаних в обвинуваченні, яка має значення для правильного розгляду справи по суті і стосовно якої він приймає рішення про недоцільність дослідження доказів.

Суд першої інстанції повинен вказати, які саме обставини не потребують доказування і вважаються встановленими в зв`язку з тим, що не оспорюються ніким із учасників кримінального провадження, переконатися, що вони правильно розуміють зміст цих обставин і після постановлення судового рішення, будуть позбавлені права оскаржити їх в апеляційному порядку.

Вищевказані вимоги кримінального процесуального закону судом першої інстанції виконані не були і суд не конкретизував обставини, стосовно яких він приймає рішення про недоцільність дослідження доказів і стосовно яких учасники судового провадження позбавлені права оскарження в апеляційному порядку.

Суд першої інстанції не з`ясував чи правильно розуміє обвинувачений ОСОБА_8 зміст цих обставин, не переконався у добровільності його позиції та передчасно визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.

В апеляційній скарзі та в судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_8 стверджує, що не вчиняв злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, у зв`язку з чим і не давав суду пояснення щодо обставин вчинення вказаного злочину, а вину у вчиненні злочину визнав оскільки працівники поліції обіцяли йому, що це не вплине на його покарання.

Ознайомившись з аудіозаписом судового засідання суду першої інстанції, перебіг якого було зафіксовано за допомогою технічних засобів, колегія суддів вважає, що отримані судом дані під час виконання вимог ст.348 КПК України не давали суду підстави прийти до обґрунтованого переконання, що обвинувачений правильно розуміє і не оспорює обставини вчиненого кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті.

Враховуючи те, що судом було допущено процесуальні порушення, які не можуть бути виправлені при апеляційному розгляді, в тому числі і ті, що визначені в ст.412 КПК України як істотні, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, слід призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

При новому судовому розгляді суду першої інстанції необхідно, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створити сторонам необхідні умови для реалізації ними своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків і перевірити доводи обвинуваченого щодо його невинуватості у вчиненні злочину.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 412, 419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу заступника прокурора Івано-Франківської області ОСОБА_9 задовольнити, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Косівського районного суду Івано-Франківської області від 21 серпня 2017 року щодо ОСОБА_8 скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в Косівському районному суді Івано-Франківської області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5