УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі :

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого в ОВС 4 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України підполковника юстиції ОСОБА_7 за погодженням з прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000326 від 26.08.2016 року, в межах якого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м.Червоноград, Львівської області, громадянину України, з вищою освітою, адвокату, одруженому, маючому на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей 2001, 2006, 2013, 2015 років народження, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , не судимому,
повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.189; ч.1 ст.258-3 КК України,

в с т а н о в и в :
до Шевченківського районного суду м. Києва звернувся старший слідчий з ОВС 4 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України підполковника юстиції ОСОБА_7 за погодженням з прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 в межах строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000326 від 26.08.2016 року.

Клопотання мотивовано тим, що в провадженні Головного слідчого управління СБ України перебуває кримінальне провадження № 0000326, внесене до ЄРДР 26 серпня 2016 року.

В межах даного кримінально провадження ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 189; ч. 1 ст. 258-3 КК України.

20 травня 2017 року ОСОБА_4 затриманий в порядку ст. 208 КПК України та в цей же день йому вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України та Шевченківським районним судом м. Києва до останнього застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 18 липня 2017 року без визначення розміру застави.

07 червня 2017 року Апеляційним судом м. Києва винесено ухвалу про часткове задоволення апеляційної скарги адвоката, а саме, про застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави у сумі 128000 грн.

10 червня 2017 року ОСОБА_4 вручено письмове повідомлення про нову підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 189; ч. 1 ст. 258-3 КК України.

Того ж дня, Шевченківським районним судом м. Києва винесено ухвалу про зміну підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу із застави на домашній арешт з покладенням на нього певних обов`язків.

05 липня 2017 року Апеляційним судом м. Києва винесено ухвалу про скасування ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10 червня 2017 щодо зміни запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 із застави на домашній арешт та постановлено нову ухвалу, якою задоволено клопотання про зміну йому запобіжного заходу із застави на тримання під вартою строком до 20 липня 2017 року включно. При цьому, колегією суддів встановлено існування обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, а також доведеність прокурором в судовому засіданні наявності ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, передбачених ст.177 КПК України.

Крім того, колегією суддів взято до уваги і доводи апеляційної скарги прокурора про неможливість застосування до підозрюваного ОСОБА_4 іншого більш м`якого запобіжного заходу, окрім тримання під вартою, із врахуванням положень ч.5 ст.176 КПК України, відповідно до яких, запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не можуть бути застосовані до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчинені злочинів, передбачених ст.ст. 109-114-1; 258-258-5; 260, 261 КК України.

13 липня 2017 року слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва відмовлено у задоволенні клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 та застосовано до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний час доби строком до 13 вересня 2017 року включно.

20 вересня 2017 року, у зв`язку із переховуванням підозрюваного ОСОБА_4 від органу досудового розслідування і суду та уникнення від участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва надано дозвіл на затримання підозрюваного з метою його приводу для участі у розгляді вищевказаного клопотання.

27 вересня 2017 року Шевченківським районним судом м. Києва до підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 19 листопада 2017 року включно, а 14 листопада 2017 року строк його дії продовжено до 22 грудня 2017 року.

06 грудня 2017 року Апеляційним судом м. Києва ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва залишено без змін.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_4 підозри у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 189; ч. 1 ст. 258-3 КК України, підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме: рапортом про виявлення ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України; повідомленням ДЗНД СБ України від 07.06.2017 № 5/2/1-10948 щодо причетності ОСОБА_4 до організаційного та іншого сприяння терористичній організації ІД; протоколом огляду від 29.05.2017 мобільного телефону «SAMSUNG», моделі SM-N910X, серійний номер НОМЕР_1 , вилученого у ОСОБА_4 під час особистого обшуку в ході затримання; протоколом обшуку від 19.05.2017 житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_3 , за місцем проживання ОСОБА_8 дружини ОСОБА_9 , в якому вилучені документи з фотозображеннями ОСОБА_9 , що співпадають із фотозображеннями, наявними в заяві анкеті від 15.03.2016 року для внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та обліковій картці на особу, яка порушує клопотання про видачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_10 ; повідомленням ДЗНДСБ України від 16.11.2016 року № 5/2/1 19033 з інформуванням посольства Федеративної республіки Німечинна від 26.10.2016 року щодо проходження в Сирії ОСОБА_9 курсів з підготовки вибухової справи та отримання схеми з виготовлення саморобних вибухових пристроїв, які повинні бути використані для вчинення терористичних актів на території ФРН; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 08.06.2017 щодо вимагання у нього в тому числі ОСОБА_4 грошових коштів для діяльності терористичної організації ІД; протоколом пред`явлення ОСОБА_11 особи ОСОБА_4 для впізнання за фотознімками від 08.06.2017, відповідно до якого ОСОБА_11 впізнав вказаного громадянина як особу, яка вимагала та в подальшому отримала у нього грошові кошти для діяльності терористичної організації ІД; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 07.06.2017 щодо причетності ОСОБА_4 до діяльності терористичної організації ІД; протоколами допитів свідків громадян України ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які показали, що, ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та інші невідомі їм особи вимагали від ОСОБА_13 передати грошові кошти, погрожуючи вбивством та заподіянням останньому тяжких тілесних ушкоджень; протоколом пред`явлення ОСОБА_13 особи ОСОБА_4 для впізнання за фотознімками від 19.05.2017, відповідно до якого ОСОБА_13 впізнав вказаного громадянина як особу, яка вимагала у нього грошові кошти з погрозою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень; повідомленнями ДЗНД СБУ від 20.03.2017 № 5/2/1-5410, від 15.05.2017 № 5/2/1-9294, від 17.05.2017 № 5/2/1-9407, від 21.04.2017 № 5/2/1-7930, від 19.05.2017 № 5/2/1-9645 про те, що ОСОБА_4 та інші особи, діючи за попередньою змовою вимагали грошові кошти від ОСОБА_13 , вчиняли погрози заподіяння тяжких тілесних ушкоджень; заявою ОСОБА_13 від 15.03.2017 щодо обставин вчинення ОСОБА_4 та іншими особами вимагання у нього грошових коштів, поєднаного з погрозами заподіяння тяжких тілесних ушкоджень; протоколом огляду від 20.03.2017 оптичного диску на якому містяться дані щодо вчинення погроз фізичної розправи; протоколами за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 09.03.2017, 15.03.2017; 13.06.2017; протоколом обшуку компанії «Мальви» від 19.05.2017, відповідно до якого у кабінеті № 516 зазначеної компанії виявлено та вилучено 200 тис. гривень, які 19.05.2017 були передані ОСОБА_13 на вимогу ОСОБА_15 в рамках контролю за вчиненням злочину, а також в ході обшуку кабінету ОСОБА_15 виявлено та вилучено аркуші паперу, що містять телефонні номери ОСОБА_13 та його сина ОСОБА_14 ; протоколом огляду предметів та документів, вилучених 19.05.2017 під час проведення обшуку в компанії «Мальви»; іншими матеріалами провадження у їх сукупності.

Строк тримання під вартою ОСОБА_4 закінчується 22 грудня 2017 року.

На даний час у кримінальному провадженні виконуються слідчі (розшукові) дії та процесуальні заходи спрямовані на всебічне та повне дослідження обставин, вчинення ОСОБА_4 зазначених кримінальних правопорушень, виявлення обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також встановлення та притягнення до кримінальної відповідальності інших осіб причетних до вчинення злочинів.

Однак, завершити розслідування до закінчення дії попередньої ухвали не виявляється за можливе, оскільки необхідно виконати слідчі (розшукові) дії та процесуальні заходи, без яких не можливо завершити досудове розслідування та скласти обвинувальний акт, зокрема: отримати від ДЗНДСБ України легалізовані матеріали проведених негласних слідчий (розшукових) дій; отримати висновки призначених експертиз звукозапису; скласти та вручити підозрюваним повідомлення про змінену або нову підозру, із врахуванням висновків проведених експертиз та інших слідчий (розшукових) дій; виконати вимоги ст. 290 КПК України з підозрюваними, з підозрюваними та їхніми захисниками, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

Результати проведення зазначених слідчих (розшукових )дій мають значення для вирішення питання доведення вини підозрюваного ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, та вирішення питання про його винуватість у ході судового розгляду.

Необхідність у продовженні строку тримання під вартою підозрюваного, виникла у зв`язку з тим, що досудове розслідування в даному кримінальному провадженні з об`єктивних причин не завершено, а зміна підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, може перешкодити об`єктивному розслідуванню кримінального провадження.

Ризики, які були враховані судами при застосуванні до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися. Вони встановлені з урахуванням того, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів, а тому останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

На даний час проведений не увесь комплекс необхідних слідчих (розшукових) дій та не встановлено усі обставини, що мають значення для досудового розслідування, а тому ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Разом з тим, у ході досудового розслідування не допитано усіх осіб, яким відомі обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження, а тому ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може незаконно впливати на зазначених осіб.

Серед оточення ОСОБА_4 можуть бути невстановлені спільники вчинення даного кримінального правопорушення, яких він може повідомити про факт виявлення їх злочинної діяльності та обставини, які стали відомі йому в ході проведення досудового розслідування, що унеможливить притягнення до кримінальної відповідальності всіх винних осіб, а тому ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Не виключається, що у разі застосування до підозрюваного запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, останній продовжуватиме сприяти окремим терористам міжнародної терористичної організації «Ісламська Держава» шляхом забезпечення їхнього переміщення з країн Кавказу та Центральної Азії, транзитом через територію України та Туреччини, до сирійсько-іракської зони для їх участі у бойових діях на боці вказаної терористичної структури, а також надання їм грошових коштів, місць тимчасового проживання, проїзних документів, підроблених паспортів громадян України і паспортів громадян України для виїзду за кордон та здійснення іншого їх матеріального забезпечення.

З поміж іншого, відповідно до листа ДЗНД СБ України від 15.05.2017 року № 5/2/1-9294, ОСОБА_4 причетний до виготовлення підроблених паспортів громадян України та паспортів України для виїзду за кордон прихильникам міжнародної терористичної організації «ІДІЛ». При цьому, використовуючи підроблені документи, ОСОБА_4 може незаконно залишити межі України або переховуватись на її території від органів досудового розслідування.

Враховуючи викладене та наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які вказують, що підозрюваний ОСОБА_4 , перебуваючи на свободі, зможе переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, іншого підозрюваного; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інші злочини чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, зміна стосовно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання покладених на нього процесуальних обов`язків та не дозволить запобігти вищевказаним ризикам.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 189 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , вчинене із погрозою застосування насильства, а тому відповідно до положень ч. 4 ст. 183 КПК України підозрюваному може не визначатися розмір застави.

Крім того, ч. 5 ст. 176 КПК України не передбачає застосування більш м`яких запобіжних заходів підозрюваним особам у вчиненні, в тому числі, злочину, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання з мотивів у ньому наведених.

Захисники просили відмовити у задоволенні клопотання, посилаючись на те, що їх підзахисний необґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованих йому злочинів, належні та допустимі докази його причетності до цих злочинів відсутні, ризики наведені формально.

Так, зокрема, зазначили, що ОСОБА_4 тричі незаконно затримувався у межах даного кримінального провадження, при цьому, під час першого затримання йому було спричинено тілесні ушкодження, про що ним подано заяву про вчинення злочину до Генеральної прокуратури України. Крім того, при затриманні ОСОБА_4 та при здійсненні повідомлення про підозру ОСОБА_4 , який є адвокатом, не було дотримано вимог Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а також вимог Кримінального процесуального кодексу України стосовно здійснення кримінального провадження щодо окремої категорії осіб.

Також звернули увагу на те, що безпідставним є посилання у клопотанні на те, що ОСОБА_4 ухилявся від участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу, так, як орган досудового розслідування та слідчий суддя мали в своєму розпорядженні дані, які свідчили про поважність причин відсутності ОСОБА_4 , оскільки останній перебував на лікуванні.

Також, вказали про те, що усі клопотання органу досудового розслідування пов`язані із застосуванням запобіжного заходу ґрунтуються на одних і тих же матеріалах кримінального провадження, з червня 2017 року в межах кримінального провадження не здійснено будь-яких слідчих дій, при цьому діяльність органу досудового розслідування починаючи з червня 2017 року спрямована виключно на переслідування ОСОБА_4 з метою утримання його під вартою за надуманою підозрою.

А тому, з урахуванням наведеного, даних про особу підозрюваного, просили відмовити у задоволенні клопотання.

Підозрюваний підтримав думку своїх захисників, просив відмовити у продовженні йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя, вислухавши доводи прокурора, захисників та підозрюваного, вивчивши матеріали клопотання та долучені до клопотання матеріали, приходить до наступних висновків.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 5 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 184 КПК України, до клопотання додаються копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 КПК України, під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу.

Згідно зі ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Частина 5 цієї ж статті регламентує, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Так, виходячи з принципу верховенства права, закріпленому в преамбулі Конвенції про захист прав та основоположних свобод, ст. 8 Конституції України, ст. 8 КПК України, не допускається тлумачення закону, яке б несправедливо обмежувало права і свободи людини та безпідставно розширювало повноваження органів державної влади.

При цьому, слідчий суддя також не наділений повноваженнями самостійно вирішувати питання, які на його розгляд сторонами у спосіб та в порядку, передбачені КПК України, не виносились.

Як убачається з матеріалів клопотання, в провадженні Головного слідчого управління СБ України перебуває кримінальне провадження № 0000326, внесене до ЄРДР 26 серпня 2016 року за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189; ч. 1 ст. 258-3 КК України, ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 (він же ОСОБА_18 ), ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 кожного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, а також за фактом вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263 та ч. 1 ст. 358 КК України.

19 травня 2017 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, а 10 червня 2017 року ОСОБА_4 повідомлено про нову підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 189; ч. 1 ст. 258-3 КК України.

Згідно з даними, що містяться у повідомленні ОСОБА_4 про нову підозру, вбачається, що він, у період, приблизно з лютого 2016 року до 19 травня 2017 року, перебуваючи в м. Києві та м. Львові, діючи за попередньою змовою з громадянином РФ ОСОБА_17 та іншими не встановленими особами, будучи активним прихильником терористичної організації «ІД», а також усвідомлюючи і підтримуючи злочинні методи її діяльності, створив та забезпечив постійне функціонування каналу переміщення членів зазначеної міжнародної терористичної організації з країн Кавказу та Центральної Азії транзитом через територію України та Турецької Республіки до сирійсько-іракської зони для їх участі у бойових діях на боці вказаної терористичної організації; здійснював сприяння їм в оформленні підроблених паспортних документів для переміщення за межі України тощо.

Таким чином, за наведених обставин ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні організаційного та іншого сприяння діяльності терористичної організації, тобто злочину, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України.

З долученого до клопотання витягу з кримінального провадження № 0000326, вбачається, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч. 1 ст. 258-3 КК України внесено наступні відомості дослівно «Протягом 2016 року невстановлені громадяни України, Російської Федерації, країн Центральної Азії та особи без громадянства, будучи радикально налаштованими особами, діючи умисно та за попередньою змовою створили терористичну групу та розпочали підготовку до вчинення терористичних актів на території України з метою порушення громадської безпеки, залякування населення, провокації воєнного конфлікту, міжнародного ускладнення».

Тобто, з витягу з ЄРДР слідує, що обставини з приводу яких ОСОБА_4 за ч.1 ст.158-3 КК України повідомлено про підозру до ЄРДР в межах даного кримінального провадження не внесено.

Зокрема, незважаючи на внесення даних щодо правової кваліфікації за ч.1 ст.258-3 КК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0000326 не внесено відомостей за фактом організаційного та іншого сприяння діяльності терористичної організації «ІД», в чому повідомлено про підозру ОСОБА_4 , тоді як за правилами ч. 2 ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до положень ч.2 ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

При цьому, положеннями ч. 3 ст. 214 КПК України визначено, що здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Таким чином, з огляду на невнесення до ЄРДР відомостей за фактом організаційного та іншого сприяння діяльності терористичної організації «ІД», в чому повідомлено про підозру ОСОБА_4 , слідчий суддя приходить до висновку, що досудове розслідування за вказаним фактом проводиться без внесення відомостей до Єдиного реєстру досудового розслідування, що не допускається та тягне за собою і тягне за собою незаконність здійснення будь-якій процесуальних та слідчих дій.

З огляду на наведене слідчий суддя приходить до висновку, що органом досудового розслідування без дотримання встановленої КПК України обов`язкової процедури проведення досудового розслідування, а саме, без внесення до ЄРДР відповідних відомостей, необґрунтовано здійснено повідомлення про підозру ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 258-3 КК України.

Дана обставина призвела до істотних обмежень прав і свобод ОСОБА_4 .

Посилання на те, що Апеляційним судом м.Києва в ухвалі від 05.07.2017 року про зміну запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 встановлено існування обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у чиненні інкримінованих йому злочинів, не може бути взято до уваги слідчим суддею при розгляді даного клопотання, так як в силу положень ст. 199 КПК України слідчий суддя, крім іншого, зобов`язаний встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать, зокрема, про наявність обґрунтованої підозри про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.

Так, у наявних у слідчого судді матеріалах клопотання, відсутні дані на підтвердження обставин, про які внесено відомості до ЄРДР, щодо здійснення розслідування причетності ОСОБА_4 до створення та діяльності терористичної групи, що складається з невстановлених громадяни України, Російської Федерації, країн Центральної Азії та осіб без громадянства, які будучи радикально налаштованими особами, діючи умисно та за попередньою змовою, протягом 2016 року розпочали підготовку до вчинення терористичних актів на території України, з метою порушення громадської безпеки, залякування населення, провокації воєнного конфлікту, міжнародного ускладнення.

З огляду на це, здійснення повідомлення про підозру ОСОБА_4 в межах цього ж кримінального провадження про інші обставини вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України про які не внесено відомості до ЄРДР, слідчий суддя, розцінює як таке, що не відбулося.

Разом з тим, аналізуючи додані до клопотання процесуальні документи та протоколи слідчих дій, суд приходить до висновку, що вони містять відомості щодо можливої причетності ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, правильність кваліфікації таких дій підлягає встановленню в ході подальшого досудового розслідування або ж під час судового розгляду при дослідженні та оцінці доказів.

Як вбачається зі змісту попередніх ухвал слідчих суддів, згідно яких вирішено питання щодо застосування та продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , крім іншого, враховувалась обґрунтованість підозри останнього за ч.1 ст.258-3 КК України, а також правила ч.5 ст.176 КПК України, які унеможливлюють у даному випадку застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Разом з тим, зважаючи на викладені вище висновки, щодо необґрунтованості підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України, відсутні підстави для застосування правил ч.5 ст.176 КПК України.

А тому слідчий суддя, при розгляді клопотання про продовження строків тримання під вартою ОСОБА_4 враховує вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, останні з яких зібрані, ще у червні 2017 року, тяжкість покарання, що може загрожувати ОСОБА_4 у разі доведення його винуватості, те, що ОСОБА_4 , раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, його молодий вік, наявність місця роботи, сім`ї, а саме, дружини та чотирьох малолітніх та неповнолітніх дітей, наявність постійного місця проживання, тобто наявність обставин, що значно переважають можливі ризики, передбачені ст. 177 КПК України, з урахуванням наданих у розпорядження слідчого судді доказів.

Так, слідчий суддя вважає надуманим посилання сторони обвинувачення на необхідність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 для запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_4 під час застосування до нього запобіжного заходу у вигляді застави та домашнього арешту належно виконував, покладені на нього процесуальні обов`язки.

Отже існування вказаного ризику можливо запобігти шляхом застосування до ОСОБА_4 менш суворішого запобіжного заходу.

При цьому, дані щодо наявності у ОСОБА_4 офіційного місця роботи, постійного місця проживання та реєстрації, наявності родини, перебування на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, свідчить у сукупності про наявність сталих соціальних зв`язків у останнього.

Також слідчий суддя, вважає необґрунтованим посилання слідчого та прокурора на наявність ризиків, передбачених п.2 та п.4 ст.177 КПК України, а саме, що ОСОБА_4 перебуваючи на волі може знищити, сховати, або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Так, як убачається зі змісту клопотання слідчим зазначено про необхідність виконання слідчих (розшукових) дій та процесуальних заходів, без яких неможливо завершити досудове розслідування та скласти обвинувальний акт.

Разом з тим, серед запланованих слідчим заходів, здобуття будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, не значиться, що свідчить про недоведеність цього ризику.

Слідчий суддя, вважає недоведеним ризик незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, оскільки слідчим та прокурором не надано даних на підтвердження таких фактів, тобто посилання у клопотанні на наявність такого ризику, є голослівним.

Щодо наявності ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, то в даному випадку слідчим або прокурором має бути зазначено, яким саме іншим чином на їх переконання підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню. З урахуванням відсутності таких даних як у клопотанні та у матеріалах, доданих до клопотання слідчий суддя, вважає не доведеним існування такого ризику.

Крім того, зі змісту клопотання слідує, що слідчим зазначено про існування ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_4 продовжить кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

На обґрунтування цього ризику у клопотанні зазначено, зокрема, про те, що ОСОБА_4 продовжуватиме сприяти окремим терористам міжнародної терористичної організації «Ісламська Держава». У той же час, як зазначено вище, слідчий суддя прийшов до висновку про необґрунтованість підозри ОСОБА_4 за ч.1 ст.258-3 КПК України, оскільки за даним фактом відомості до ЄРДР не внесено, а тому посилання продовження вчинення цього злочину за наявності таких обставин є необґрунтованим.

Таким чином, наявність ризиків, передбачених пунктами 2, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України слідчим у клопотанні наведено формально, а прокурором в судовому засіданні не доведено.

А тому, достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 буде застосування до останнього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст.194 КПК України, зобов`язавши його: не відлучатися з місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. ранку наступної доби, без дозволу слідчого, прокурора або суду; прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора або суду.

При цьому, з`ясовуючи наявність обставин, що перешкоджають завершенню досудового розслідування, до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, слідчим суддею встановлено, що фактично з липня 2017 року органом досудового розслідування не проводяться слідчі дії, а так само не приймаються процесуальні рішення, окрім внесення до суду клопотань про застосування, зміну та продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_4 , в межах даного кримінального провадження, так як до матеріалів клопотання не долучено протоколи таких слідчий дій та прийняті процесуальні рішення.

Посилання слідчого у клопотанні, а прокурора в судовому засіданні на необхідність отримання від ДЗНДСБ України легалізованих матеріалів проведених негласних слідчий (розшукових) дій; отримання висновків призначених експертиз звукозапису; необхідність складання та вручення підозрюваним повідомлення про змінену або нову підозру, із врахуванням висновків проведених експертиз та інших слідчий (розшукових) дій; виконання вимоги ст. 290 КПК України з підозрюваними та їхніми захисниками, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування повторюються у кожному з попередніх клопотань, та на даний на даний час не можуть визнаватися обґрунтованими.

А тому, з урахуванням наведених фактів подальше тримання особи під вартою є невиправданим.

Строк дії запобіжного заходу та обов`язків покладених на підозрюваного слідчий суддя установлює в межах строку досудового розслідування до 20 січня 2018 року, згідно постанови першого заступника генерального прокурора від 06 листопада 2017 року.

Відповідно до ч.5 ст.202 КПК України, у разі постановлення слідчим суддею ухвали про відмову у продовженні строку тримання під вартою, підозрюваний повинен бути негайно звільнений з-під варти.
Керуючись ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст. ст. 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 202, 206, 309 КПК України, суд
у х в а л и в :
Відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС 4 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України підполковника юстиції ОСОБА_7 за погодженням з прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000326 від 26.08.2016 року підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний час доби.

Заборонити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати житло за адресою АДРЕСА_2 , у період часу з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. ранку наступної доби, без дозволу слідчого, прокурора або суду.

На підставі ч.5 ст.194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,наступні обов`язки:
- заборонити відлучатися з місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. ранку наступної доби, без дозволу слідчого, прокурора або суду ( в залежності від стадії кримінального провадження);

- прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора або суду ( в залежності від стадії кримінального провадження).

Роз`яснити, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України працівники поліції, з метою контролю за поведінкою підозрюваного, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю. У разі невиконання обов`язків до підозрюваного може бути застосовано більш суворіший запобіжний захід.

Виконання ухвали покласти на працівників органів Національної поліції за місцем проживання ОСОБА_4 .
Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого.
Строк дії ухвали про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту визначити до 20 січня 2018 року включно.

Звільнити підозрюваного ОСОБА_4 негайно з-під варти в залі суду.

На ухвалу прокурором, підозрюваним його захисником протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду м. Києва.

Слідчий суддя ОСОБА_1